ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3291/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши справу

за позовом виконуючого обов'язки
прокурора Володарського району
Київської області в інтересах держави
в особі Володарської селищної ради
Київської області, Київська обл., смт.
Володарка

до товариства з обмеженою
відповідальністю
Українсько-Сирійського спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіко», Київська обл.,
смт. Володарка

про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

від прокурора: Пиріг Н.М. (наказ № 1537а
від 23.09.2014 р.);

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

виконуючий обов'язки прокурора
Володарського району Київської
області (далі - прокурор) звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом в інтересах держави в особі
Володарської селищної ради Київської
області (далі - позивач) до товариства з
обмеженою відповідальністю
Українсько-Сирійського спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіко» (далі -
відповідач), в якому просить суд внести
зміни до договору оренди земельної
ділянки від 13.03.2006 р. (прокурором в абз. 2
прохальної частини позовної заяви
замість 13.03.2006 р. зазначено 13.03.2008 р.),
виклавши пункт 5 договору в наступній
редакції: «Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 2548820,30 грн.
(два мільйони п'ятсот сорок вісім тисяч
вісімсот двадцять гривень тридцять
копійок)», та пункт 9 договору в
наступній редакції: «Річна орендна
плата вноситься орендарем виключно в
грошовій формі у 3(три) кратному розмірі
земельного податку, на підставі витягу
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, виконаного відділом
Держкомзему у Володарському районі
Київської області».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилається на те, що відповідно до
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р. відповідач сплачує річну
орендну плату у розмірі, який є меншим
ніж трикратний розмір земельного
податку, що суперечить статті 288
Податкового кодексу України. З огляду
на викладене, Володарською селищною
радою прийнято рішення № 827-21-VІ від
12.03.2013 р. «Про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки від 13.03.2006 р. №
390», яким встановлено, що орендна плата
вноситься орендарем щорічно в 3
кратному розмірі земельного податку,
що встановлений для даної земельної
ділянки, відповідно до ст. 287
Податкового кодексу України. Однак, за
твердженням прокурора, відповідач
відмовляється від підписання
додаткової угоди про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р., в зв'язку з чим прокурор
просить суд внести зміни до договору
оренди земельної ділянки від 13.03.2006 р.,
виклавши пункти 5, 9 в наданій
прокурором редакції.

19.08.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшли письмові пояснення, в яких
відповідач позов не визнає та просить
суд залишити договір оренди земельної
ділянки без змін та доповнень.

Представник позивача в судові
засідання 19.08.2014 р., 04.09.2014 р. та 02.10.2014 р.
не з'явився, хоча про час і місце
судових засідань позивач був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштових відправлень, про причини
неявки в судове засідання 19.08.2014 р.
позивач суд не повідомив, проте 21.08.2014 р.
та 28.08.2014 р. до господарського суду
Київської області від позивача
надійшли заяви, в яких він позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд розглядати справу без
участі представника позивача.

Представник відповідача в судових
засіданнях 19.08.2014 р. та 04.09.2014 р.
заперечував проти позовних вимог з
підстав, викладених у письмових
поясненнях, а в судове засідання 02.10.2014
р. не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час і місце
судового засідання відповідач був
повідомлений належним чином.

Прокурор в судове засідання 04.09.2014 р. не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час і місце
судового засідання прокурор був
повідомлений належним чином, а в
судових засіданнях 19.08.2014 р. та 02.10.2014 р.
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
прокурора та представника відповідача,
суд

Встановив:

13.03.2006 р. між Володарською селищною
радою Володарського району Київської
області (орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю
Українсько-Сирійським спільним
підприємством товариством з обмеженою
відповідальністю «Сіко» (орендар) було
укладено договір оренди земельної
ділянки, посвідчений нотаріусом
Володарського районного нотаріального
округу Київської області та
зареєстрований в реєстрі за № 390 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1 договору
орендодавець Володарська селищна рада
згідно рішення двадцять другої сесії
четвертого скликання за № 835-22-ІУ від
23.12.2005 р. передає
Українсько-Сирійському СП ТОВ «Сіко» в
довгострокову оренду земельну ділянку
для виробничих цілей по вулиці
Загороднього, 3 в смт Володарка
Київської області, а орендар приймає в
довгострокове користування на умовах
оренди земельну ділянку загальною
площею 2,1103 га за рахунок земель ТОВ
«Райагробуд».

Згідно з п. 2 договору в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 2,1103 га для виробничих
цілей строком на 49 років. На земельній
ділянці знаходиться об'єкт нерухомого
майна: комплекс нежилих будівель під №
3 по вулиці Загороднього в смт
Володарка, Володарського району,
Київської області, який належить ТОВ
«Сіко» на підставі договору
купівлі-продажу між юридичними особами
від 16.09.2003 р. (п. 3 договору).

Пунктом 5 договору встановлено, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки згідно висновку з технічної
документації становить 376245,00 грн.
згідно з витягу з технічної
документації з нормативної грошової
оцінки сільськогосподарських угідь
КСП, держгоспів та інших
сільськогосподарських підприємств
Володарського району, Володарського
районного відділу земельних ресурсів
№ 76 від 25.01.2006 р.

Договір укладено на 49 років (п. 8
договору).

Відповідно до п. 9 договору орендна
плата вноситься орендарем у формі та
розмірі: 11287,00 грн. за 2,1103 га щорічно.
Орендну плату вносити щомісячно в
розмірі 940,61 грн. на рахунок
Володарської селищної ради не пізніше
п'ятнадцятого числа місяця наступного
за звітом.

Згідно з п. 10 договору обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції.

Пунктом 12 договору передбачено, що
розмір орендної плати переглядається
один раз на рік у разі: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, у тому
числі внаслідок інфляції; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках,
передбачених законом.

Відповідно до п.п. 14, 15 договору
земельна ділянка передається в оренду
для розміщення існуючої виробничої
бази. Цільове призначення земельної
ділянки - виробничі цілі.

Передача земельної ділянки в оренду
здійснюється з розробленням проекту її
відведення. Підставою розроблення
проекту є надання дозволу. Організація
розроблення проекту відведення
земельної ділянки і витрати, пов'язані
з цим, покладаються на орендаря (п. 18
договору).

Передача земельної ділянки орендарю
здійснюється у десятиденний термін
після державної реєстрації цього
договору за актом її
приймання-передачі (п. 20 договору).

Договір оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р. було зареєстровано у
Володарській селищній раді
Володарського району Київської
області, про що у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі вчинено запис від 13.03.2006 р. № 158.

13.03.2006 р. позивач за актом прийому
передачі земельної ділянки передав, а
відповідач прийняв в довгострокову
оренду строком на 49 років земельну
ділянку площею 2,1103 га в стані
придатному для виробничих потреб в смт
Володарка, Володарського району,
Київської області, по вул.
Загороднього, 3.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу
України земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про
оренду землі» відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату є
однією із суттєвих умов договору
оренди.

Статтею 21 Закону України «Про оренду
землі» (в редакції на час укладення
договору від 13.03.2006 р.) було встановлено,
що орендна плата за землю - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди. Річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може перевищувати 10 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. У разі
визначення орендаря на конкурентних
засадах може бути встановлений більший
розмір орендної плати.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» №
309-VІ від 03.06.2008 р. були внесені зміни до
частин 4, 5 статті 21 Закону України «Про
оренду землі», згідно з якими річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим законом. Річна орендна плата за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
не може перевищувати 12 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. При цьому
в разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати, ніж зазначений у цій частині.

Вказаний закон набрав чинності з
моменту опублікування 04.06.2008 р., і
зазначені зміни діяли до 01.01.2011 р.

На даний час статтею 21 Закону України
«Про оренду землі» встановлено, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою;
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, відповідно до ст. 288
якого (в редакції до 01.04.2014 р.) : 288.1.
Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

288.4. Розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

288.5. Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

288.5.2. не може перевищувати:

а) для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які
виробляють електричну енергію з
відновлюваних джерел енергії,
включаючи технологічну інфраструктуру
таких об'єктів (виробничі приміщення,
бази, розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки;

б) для інших земельних ділянок, наданих
в оренду, - 12 відсотків нормативної
грошової оцінки.

01.04.2014 р. набрали чинності деякі умови
Закону України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014 р., зокрема,
ті, за якими розмір орендної плати за
землю встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки (пп. 288.5.1 п. 228.5 ст. 288
Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування нормативно-правового
характеру набирають чинності з дня їх
офіційного оприлюднення, якщо органом
чи посадовою особою не встановлено
пізніший строк введення цих актів у
дію.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
ради, сільського, селищного, міського
голови, голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про оцінку земель» нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок, розташованих у межах
населених пунктів незалежно від їх
цільового призначення, проводиться не
рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
оцінку земель» технічна документація з
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою.

Рішенням Володарської селищної
сільської ради Київської області №
90-4(п)-VI від 08.02.2011 р. «Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель смт Володарка»
було затверджено технічну
документацію з нормативно-грошової
оцінки земель смт Володарка
Володарської селищної ради
Володарського району Київської
області та вирішено вказані дані з
нормативної грошової оцінки земель смт
Володарка ввести в дію з 01.01.2011 р.

З наявного в матеріалах справи витягу
№ 570 від 02.07.2014 р. із технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, складеним
відділом Держземагентства у
Володарському районі Київської
області, вбачається, що нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
площею 2,1103 га, орендованої СП ТОВ
«Сіко» за договором оренди земельної
ділянки, становить 2548820,30 грн.

За приписами ч. 3 ст. 82 ГПК України,
обираючи при прийнятті рішення правову
норму, що підлягатиме застосуванню до
спірних правовідносин, господарський
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 111-16
цього Кодексу.

Як вбачається з постанови Верховного
Суду України від 20.11.2012 р. у справі №
3-53гс12, встановлення ст. 288 Податкового
кодексу України граничних розмірів
річної орендної плати за земельну
ділянку є підставою для приведення
положень спірного договору оренди
земельної ділянки у відповідність до
вимог закону в частині визначення
розміру орендної плати.

Крім того, у постанові від 03.12.2013 р. у
справі № 3-34гс13 Верховний Суд України
встановив, що нормативна грошова
оцінка земель є основою для визначення
розміру орендної плати, а зміна
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки є підставою для перегляду
розміру орендної плати.

Так, 12.03.2013 р. Володарською селищною
радою Київської області прийнято
рішення № 827-21-VІ «Про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 року № 390», відповідно до якого
вирішено:

- внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 13.03.2006 р. № 390,
укладеного між Володарською селищною
радою та Україно-Сирійським СП ТОВ
«Сіко»;

- пункт 9 розділу ІІІ «Орендна плата»
викласти в такій редакції: «Орендна
плата виноситься Орендарем щорічно в 3
(три) кратному розмірі земельного
податку, що встановлений для даної
земельної ділянки, відповідно до ст. 287
Податкового кодексу України».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
листом № 02-20/108 від 10.04.2013 р., в якому
пропонував відповідачу внести зміни в
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 2,1103 га по вул.
Загороднього, 3, в смт Володарка,
Київської області для виробничих
цілей.

Однак, вказаний лист було залишено
відповідачем без відповіді.

З огляду на вищевикладене, прокурор
просить суд внести зміни до пунктів 5 та
9 договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р., виклавши їх в наданій
прокурором редакції.

Відповідно до п. 2.18. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 р. «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»
вирішення спорів про внесення змін до
договору пов'язане із застосуванням
положення частини першої статті 626 ЦК
України, відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Як зазначено в п. 2.19. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 р. «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин», у
разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Судам слід враховувати, що розмір
орендної плати за землю визначається
сторонами у договорі, в тому числі може
визначатися шляхом встановлення
відсоткового відношення до
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що відповідає чинному
законодавству України, зокрема,
приписам частини першої статті 15,
статті 21 Закону України «Про оренду
землі».

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору.

Відповідно до статей 651, 652 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зокрема, договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору.

Статтею 632 ЦК України передбачено
застосування у встановлених законом
випадках цін (тарифів, ставок тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. При цьому зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Сторони у договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо зазначено про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами (ст. 6 ЦК
України).

Орендна плата за землю визначена у
частині 1 статті 21 Закону України «Про
оренду землі» як платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Статтею 30 Закону
України «Про оренду землі»
передбачено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

Поряд з цим, орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованою ціною, а тому
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати є підставою для перегляду
розміру орендної плати, встановленої
умовами договору.

Згідно статті 288 Податкового кодексу
України розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем. Розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
на даний час не може бути меншою 3
відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, оскільки нормами чинного
законодавства передбачено можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом, і
оскільки укладений між сторонами
договір (п. 12) передбачає можливість
зміни розміру орендної плати, а орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленого умовами договору.

З огляду на вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку про
підставність вимог позивача про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 13.03.2006 р. у зв'язку
зі зміною граничного розміру орендної
плати.

Проте, позовна вимога про внесення змін
до п. 9 договору оренди земельної
ділянки від 13.03.2006 р. шляхом викладення
п. 9 договору в наданій прокурором
редакції не може бути задоволена судом
з наступних підстав.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про оренду землі» істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(кадастровий номер, місце розташування
та розмір земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Як вбачається зі змісту договору
оренди земельної ділянки від 13.03.2006 р.
та зазначалось судом, пунктом 9
договору встановлено, що орендна плата
вноситься орендарем у формі та розмірі:
11287,00 грн. за 2,1103 га щорічно. Орендну
плату вносити щомісячно в розмірі 940,61
грн. на рахунок Володарської селищної
ради не пізніше п'ятнадцятого числа
місяця наступного за звітом.

Водночас, зі змісту прохальної частини
позовної заяви вбачається, що прокурор
просить суд внести зміни в п. 9 договору
оренди земельної ділянки від 13.03.2008 р.
(як вже зазначалось, прокурором в абз. 2
прохальної частини позовної заяви
вказано невірну дату договору) в
наступній редакції: «Річна орендна
плата вноситься орендарем виключно в
грошовій формі у 3(три) кратному розмірі
земельного податку, на підставі витягу
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, виконаного відділом
Держкомзему у Володарському районі
Київської області».

Тобто, прокурор, формулюючи в
прохальній частині позовної заяви
пункт 9 договору оренди земельної
ділянки від 13.03.2006 р. у вищезазначеній
редакції, виключив з нього істотну
умову договору оренди землі, а саме
строк та порядок внесення орендної
плати.

При цьому, прокурором не заявлено
позовної вимоги про включення умови
щодо строку та порядку внесення
орендної плати до розділу 3 «Орендна
плата» чи будь-якого іншого пункту
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Таким чином, внесення змін до пункт 9
договору в наданій прокурором редакції
буде мати наслідком відсутність у
договорі оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р. істотної умови договору оренди
землі щодо строку та порядку внесення
орендної плати, що є підставою для
визнання даного договору недійсним
відповідно до закону.

При цьому, відповідно до положень п. 2
ст. 83 ГПК України суд позбавлений права
виходити за межі позовних вимог та
самостійно вносити чи то виключати
пункти договорів без відповідного
клопотання зацікавленої сторони.

Отже, враховуючи викладене, вимога
прокурора в частині викладення п. 9
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р. в наданій прокурором редакції:
«Річна орендна плата вноситься
орендарем виключно в грошовій формі у
3(три) кратному розмірі земельного
податку, на підставі витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виконаного
відділом Держкомзему у Володарському
районі Київської області», є такою, що
не підлягає задоволенню.

Крім того, прокурором заявлено позовну
вимогу про внесення змін до п. 5
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р., в наступній редакції:
«Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 2548820,30 грн. (два
мільйони п'ятсот сорок вісім тисяч
вісімсот двадцять гривень тридцять
копійок)».

Вказана позовна вимога є
обґрунтованою, проте також не підлягає
задоволенню, з огляду на те, що вона
фактично являється похідною від
позовної вимоги про внесення змін в п. 9
договору оренди земельної ділянки від
13.03.2006 р., в задоволенні якої судом
відмовлено, оскільки необхідність
внесення змін в умови договору
обумовлена саме зміною встановлених
граничних розмірів річної орендної
плати за земельну ділянку.

Отже, враховуючи те, що розмір орендної
плати, передбачений п. 9 договору,
розрахований виходячи з розміру
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, зазначеного в п. 5 договору, то
зміни до одного з цих пунктів не можуть
бути внесені без внесення змін до
іншого пункту.

Внесення змін в п. 5 договору оренди
земельної ділянки від 13.03.2006 р. в
редакції наданій прокурором, без
внесення змін до п. 9 договору може
призвести до неузгодженості та
протиріччя зазначених пунктів
договору, в зв'язку з тим, що, як
вбачається зі змісту договору,
зазначений в п. 9 договору розмір
орендної плати у сумі 11287,00 грн.
розраховано орендодавцем виходячи з
розміру нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, зазначеного в п. 5
договору, що в майбутньому може
призвести до виникнення спору між
сторонами з приводу розміру орендної
плати.

Крім того, викладення п. 5 договору в
наданій прокурором редакції без
внесення змін до умов п. 9 договору не
призведе до відновлення порушених прав
та захисту охоронюваних законом
інтересів, які в даному випадку
полягають у ненадходженні у
встановленому законом розмірі коштів
до бюджету від оренди вказаної в
договорі земельної ділянки.

Таким чином, позов прокурора з
вищезазначених підстав не підлягає
задоволенню.

Водночас, суд звертає увагу на те, що
прокурор не позбавлений права
звернутися з новим позовом до суду за
захистом охоронюваних законом
інтересів держави шляхом внесення змін
до пунктів договору від 13.03.2006 р. в
редакції, що відповідає вимогам
чинного законодавства.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя
Рябцева О.О.

Рішення підписано 09.10.2014 р.