ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.Справа № 916/1685/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лашина В.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

За участю представників учасників
процесу:

від позивача - Брушньовська І.І. за
довіреністю.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 07.07.2014 р.

у справі №916/1685/14

за позовом Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради

до Громадської організації "Одеське
обласне товариство "ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА
МАЙБУТНЬОГО"

про стягнення 2914,60 грн.

ВСТАНОВИВ

У травні 2014 р. Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до
Громадської організації "Одеське
обласне товариство "ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА
МАЙБУТНЬОГО" (далі - ГО "ООТ ЗЕЛЕНА
ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО") в якому просив
стягнути з відповідача заборгованість
з орендної плати у сумі 2914 грн.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 07.07.2014 р. (суддя Цісельський
О.В.) у позові Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
відмовлено повністю.

Судове рішення мотивовано тим, що на
підставі ч.6 ст.763 ЦК України відповідач
не міг користуватись майном саме через
обставини, за які він не відповідає і не
міг відповідати, а тому, на думку суду
першої інстанції відповідач
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути
використано ним через обставини, за які
він не відповідає.

Не погоджуючись із даним рішенням до
Одеського апеляційного господарського
суду звернувся Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради з апеляційною скаргою в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
задовольнити у повному обсязі та
витрати по сплаті судового збору
покласти на відповідача. Свої вимоги
скаржник обґрунтовує порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, з наступних
підстав. Так, скаржник зазначає, що суд
першої інстанції вказуючи про те, що
позивачем не було надано акту
приймання-передачі, за яким позивач
надав приміщення відповідачу порушив
п.1 ч.1 ст. 104 ГПК України, оскільки дане
питання не досліджувалось, про
наявність цього документу у сторін суд
не з'ясовував, а також суд не
постановляв ухвалу щодо витребування
цього акуту у позивача.

До того ж, апелянт посилаючись на п.п.
7.13, 4.2 Договору зазначає, що
відповідальність за протиправні дії по
відношенню до майна територіальної
громади несе Орендар з моменту
підписання акту приймання-передачі і
початку дії Договору.

Також, скаржник зазначає, що відповідно
до ст. 28 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
Орендареві забезпечується захист його
права на майно, одержане ним за
договором оренди, нарівні із захистом,
встановленим законодавством щодо
захисту права власності. Орендар може
зажадати повернення орендованого
майна з будь-якого незаконного
володіння, усунення перешкод у
користуванні ним, відшкодування шкоди,
завданої майну, проте, за твердженням
апелянта, ніяких заходів Орендарем
вчинено не було.

Крім того, позивач зазначає, що
відповідач звертався до Голови
обласної державної адміністрації про
надання допомоги у розмірі 10000 грн. для
оснащення приміщення по вул. Степова, 30
та відповідно до Розпорядження
Одеської обласної державної
адміністрації №1074/А-2012 від 03.10.2012 р.
були виділені кошти Головному
управлінню праці та соціального
захисту населення Одеської обласної
державної адміністрації 10000 грн. на
фінансову підтримку ГО "ООТ ЗЕЛЕНА
ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО". Цей факт, на думку
скаржника, підтверджує і те, що
приміщення використовувалось
відповідачем, і те, що на приміщення
відповідачем були використанні кошти
щодо його оснащення. На підставі
наведеного, апелянт вважає, що
посилання суду першої інстанції на ч.6
ст. 763 ЦК України є не вірним та
протирічить матеріалам справи,
оскільки відповідач не було доведено
неможливість використання ним
приміщення, а з матеріалів справи
вбачається, що відповідач
використовував його, оскільки отримав
кошти на його оснащення.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 р.
апеляційну скаргу Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради прийнято до провадження
та призначено до розгляду колегією
суддів у складі головуючого судді
Аленіна О.Ю., суддів Сидоренка М.В.,
Таран С.В.

Розпорядженням В.о. голови суду від
24.09.2014 р. №613 у зв'язку з відпусткою
судді Сидоренка М.В., було сформовано
новий склад колегії суддів, а саме
головуючий суддя Аленін О.Ю., судді
Лашин В.В., Таран С.В.

У судовому засіданні представник
скаржника підтримала вимоги за
апеляційною скаргою та наполягала на
їх задоволенні.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час,
дату та місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення від 27.08.2014 р., яке вручено
відповідачу 02.09.2014 р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.11.2011 р. між Департаментом комунальної
власності Одеської міської ради
(Орендодавець) та ГО "ООТ ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА
МАЙБУТНЬОГО" (Орендар) було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
№ 122/70.

Відповідно до п.1.1 договору
Орендодавець передає у строкове платне
користування нежилі приміщення
цокольного поверху, загальною площею
105,8 м2, які розташовані за адресою: м.
Одеса, вул. Степова, 30.

Пунктом 1.3. договору термін його дії
було встановлено з 07.10.2011р. до 07.09.2014р.

Відповідно до п.2.2. договору за
орендоване приміщення Орендар
зобов'язався сплачувати орендну плату,
що становить за перший, після
підписання договору місяць 964,62 грн.
(без урахування ПДВ та індексу
інфляції) та є базовою ставкою
орендної плати.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України. ПДВ розраховується відповідно
до вимог чинного законодавства.

Пунктом 7.11. договору передбачено умови
припинення дії договору, зокрема,
достроково за згодою сторін.

05.01.2012 р на підставі рішення ОМР №1664-VІ
від 23.12.2011 р. між Департаментом
комунальної власності Одеської
міської ради (Орендодавець) та ГО "ООТ
ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО" (Орендар)
було укладено Додаткове погодження №1
до договору оренди нежитлового
приміщення № 122/70 від 07.10.2011р.
відповідно до якого орендна плата з
23.12.2011 р. по 31.12.2012 р. за нежитлове
приміщення, площею 105,8 м2, розташоване
за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 30 була
визначена у розмірі 1,20 грн.

18.12.2012 р. між позивачем та відповідачем
було підписано Додаткове погодження до
договору оренди нежитлового
приміщення № 122/70 від 07.10.2011 р.
відповідно до якого сторони дійшли
згоди вважати договір оренди
розірваним з 18.12.2012 р.

Також 18.12.2012 р. сторонами було підписано
акт приймання-передачи орендованого
майна за яким орендар передав, а
орендодавець прийняв нежитлове
приміщення, площею 105,8 м2, розташоване
за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 30.

Відповідно до претензій за №01-15/125 від
26.03.2012р. та № 01-13/1523 від 27.02.2014 р. позивач
вимагав від відповідача сплати
заборгованості з орендної плати, яка
залишилась на момент припинення
договору оренди, а саме за період з
жовтня 2011 р. по січень 2012 р., у розмірі
2914,6 грн.

За твердженням позивача, відповідач
відповіді на претензію не надав,
заборгованість не сплатив, а тому
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області
із відповідним позовом для захисту
свого порушеного права.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції визнав недоведеними
ті обставини на які посилався позивач
та відмовив у задоволенні позову у
повному обсязі.

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду погоджується із
таким висновком суду першої інстанції
та вважає апеляційну скаргу такою, що
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
Кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно з п. 1 ст. 760 Цивільного Кодексу
України предметом договору найму може
бути річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка
зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ) .

Згідно з ч. 1 ст. 762 за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму, якщо розмір плати не
встановлений договором, він
визначається з урахуванням споживчої
якості речі та інших обставин, які
мають істотне значення.

Частиною 5 ст. 762 встановлено, що плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Відповідно до п.4 ст. 631 Цивільного
кодексу України закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

За твердженням позивача, відповідач в
порушення умов договору оренди та
приписів Цивільного кодексу України,
зобов'язання з своєчасної сплати
орендних платежів не виконував, у
зв'язку із чим, за останнім на момент
розірвання договору оренди за період з
жовтня 2011 р. по грудень 2011 р., утворилась
заборгованість з орендної плати у сумі
2914,60 грн. та яка, на думку позивача
підлягає стягненню з ГО "ООТ ЗЕЛЕНА
ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО".

Проте, такі твердження позивача
спростовуються матеріалами справи.

Так, у матеріалах справи міститься лист
вих. №87 від 24.11.2011 р. від позивача до
позивача в якому Голова ГО "ООТ ЗЕЛЕНА
ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО" повідомив
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради про неможливість
користування орендованим приміщенням
за адресою м. Одеса, вул. Степова, 30,
оскільки мешканці даного будинку
чинять перешкоди у доступі до
орендованого приміщення, у зв'язку з
чим, відповідач не може виконувати
умови договору оренди.

У відповідь на зазначене звернення
позивач повідомив ГО "ООТ ЗЕЛЕНА
ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО", що відповідно до
ст.378 ЦК України він зобов'язаний
самостійно врегульовувати питання
користування орендованим приміщенням
та повернення його від особи, яка
незаконно, без відповідних правових
підстав, заволоділа ним.

Відповідно до ст.795 ЦК України
передання наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Однак, у порушення вищевикладених норм,
позивачем не було надано до суду першої
інстанції акту приймання-передачі
орендованого приміщення від
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради до ГО "ООТ ЗЕЛЕНА
ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО".

Проте, звертаючись до суду апеляційної
інстанції, Департаментом комунальної
власності Одеської міської ради було
додано до апеляційної скарги акт
приймання-передачі приміщення від
07.10.2011 р. в якому зазначено про передачу
від Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до ГО
"ООТ ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО"
приміщення розташованого за адресою м.
Одеса, вул. Степова, 30, площею 105,8 кв.м.,
на підстав розпорядження міського
голови від 07.10.2011 р. №1758-01р.

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду відхиляє дані
докази позивача, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Проте, надана скаржником копія акту
приймання-передачі приміщення від
07.10.2011 р. всупереч вищевикладеним
вимогам не була надано позивачем до
суду першої інстанції, окрім того він
не обґрунтував ані в апеляційній
скарзі, ані у судовому засіданні під
час апеляційного перегляду справи,
неможливість подання таких доказів до
суду першої інстанції.

Колегією суддів відхиляються
посилання скаржника на те, що судом
першої інстанції не з'ясовував
наявність даного акту у сторін, а також
не постановляв ухвалу щодо
витребування цього акуту у позивача,
оскільки відповідно до приписів ст.ст.
32, 33 ГПК України саме на сторін процесу
покладено тягар доказування тих
обставин на які вони посилаються.
Витребування ж додаткових доказів,
відповідно до ст. 38 ГПК України є
правом, а не обов'язком суду, а тому
посилання апелянта є хибними.

До того ж, відповідно до ст.3 Закону "Про
оренду державного та комунального
майна" відносини щодо оренди
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності,
регулюються договором оренди, цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Частиною 6 ст.762 ЦК України встановлено,
що наймач звільняється від плати за
весь час, протягом якого майно не могло
бути використано ним через обставини,
за які він не відповідає.

Неможливість використання
відповідачем орендованого приміщення
підтверджується листами, наявними в
матеріалах справи, так листом від 17.10.2011
р. відповідач просив Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради з 07.10.2011 р. не нараховувати
орендну плату за орендоване приміщення
за адресою м. Одеса, вул. Степова, 30,
оскільки позивач не забезпечив ГО "ООТ
ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА МАЙБУТНЬОГО" доступу до
даного приміщення.

Окрім того, в матеріалах справи наявні
й інші листи відповідача від 15.05.2012 р.,
17.09.2012 р., 24.10.2012 р., 28.08.2013 р., 10.10.2013 р., які
лише підтверджують неможливість
використання ГО "ООТ ЗЕЛЕНА ПЛАНЕТА
МАЙБУТНЬОГО" орендованого приміщення.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що скаржником не було доведено
обставин, які викладені в апеляційній
скарзі та не доведено порушень судом
першої інстанції норма матеріального
та процесуального права, а тому суд
першої інстанції приймаючи
оскаржуване рішення дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи наведені
скаржником в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, у зв'язку з чим
скарга задоволенню не підлягає.
Рішення місцевого господарського суду
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам і матеріалам
справи, тому відсутні підстави для
скасування або зміни рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л
А:

Рішення господарського суду Одеської
області від 07.07.2014 р. у справі №916/1685/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 29.09.2014
р.

Головуючий суддя
Аленін О.Ю.

Суддя
Лашин В.В.

Суддя
Таран С.В.