ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Справа № 904/8411/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Рогач
Л.І.суддівВолковицької Н.О., Фролової
Г.М. (доповідача)за участю
представників:позивачане з'явились
(про час та місце судового засідання
повідомлені належним
чином)відповідачане з'явились (про час
та місце судового засідання
повідомлені належним
чином)розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуДніпропетровської міської
радина постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.06.14у справі№904/8411/13 господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ВІВАТ"
доДніпропетровської міської
радипророзірвання договору оренди
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 16.09.2014, для розгляду
касаційної скарги у справі №904/8411/13
господарського суду Дніпропетровської
області призначено колегію суддів у
складі, затвердженому рішенням зборів
суддів Вищого господарського суду
України від 13.05.2014 № 1: головуючий -
Ходаківська І.П. , судді - Фролова Г.М.
(доповідач), Яценко О.В.

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 30.09.2014, у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю судді
Ходаківської І.П., для розгляду
касаційної скарги у справі №904/8411/13
господарського суду Дніпропетровської
області призначено колегію суддів у
складі: головуючий - Рогач Л.І., судді -
Фролова Г.М. (доповідач), Яценко О.В.

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 02.10.2014, у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю суддів
Ходаківської І.П., Яценко О.В., для
розгляду касаційної скарги у справі
№904/8411/13 господарського суду
Дніпропетровської області призначено
колегію суддів у складі: головуючий -
Рогач Л.І., судді - Волковицька Н.О.,
Фролова Г.М. (доповідач).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІВАТ" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Дніпропетровської
міської ради про розірвання договору
оренди земельної ділянки від 31.07.2001,
зареєстрованого за №1133 від 31.07.2001.
Позов мотивовано тим, що фактичне
користування земельною ділянкою
здійснює новий власник нерухомого
майна, яке на ній розміщено, що, з огляду
на приписи статті 120 Земельного кодексу
України, статті 377 Цивільного кодексу
України є підставою для дострокового
розірвання договору оренди.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013
року (суддя Ліпинський О.В.) у справі
№904/8411/13, залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 (судді:
Павловський П.П. - головуючий, Науменко
І.М., Кузнецов В.О.) позов задоволено.
Розірвано договір оренди земельної
ділянки від 31.07.2001, укладений між
Дніпропетровською міської радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІВАТ",
зареєстрований за №1133 від 31.07.2001.
Рішення та постанова мотивовані,
зокрема, тим, що позивач добровільно
відмовився від права користування
зазначеною земельною ділянкою,
фактичне користування якої здійснює
новий власник розташованого на ній
об'єкта нерухомості, вимоги про
розірвання спірного договору в
судовому порядку є обґрунтованими й
такими, що підлягають задоволенню та
обґрунтовані приписами статей 120, 141
Земельного кодексу України, статей 202,
377 Цивільного кодексу України, Закону
України "Про оренду землі".

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
Дніпропетровська міська рада
звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить рішення та постанову у
справі скасувати, прийняти нове
рішення про відмову у позові, мотивуючи
касаційну скаргу доводами про
порушення судами норм матеріального та
процесуального права. Заявник
касаційної скарги вказує на
недоведеність розташування нерухомого
майна на орендованій земельній
ділянці, вважає, що Дніпропетровська
міська рада не є належним відповідачем
у даній справі, а також посилається на
залишення судами поза увагою, що
законодавством України не передбачена
така підстава для дострокового
розірвання договору оренди землі як
відчуження нерухомого майна, яке
розташоване на земельній ділянці, і
законодавством не передбачений
автоматичний перехід до набувача майна
права користування земельною ділянкою
на умовах оренди від відчужувача майна,
адже виникнення такого права у
набувача можливе лише за рішенням
власника землі, що перебуває у
державній чи комунальній власності.

Відзив на касаційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді Фролової
Г.М., перевіривши матеріали справи на
предмет правильності застосування
судом норм чинного законодавства та
доводи касаційної скарги, колегія
суддів відзначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 31.07.2001 між
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ВІВАТ"
(орендар) було укладено договір оренди
земельної ділянки, за умовами якого
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне володіння і
користування на умовах оренди земельну
ділянку площею 0,4361 га, що знаходиться
за адресою: м. Дніпропетровськ,
Ленінський район, вул. Будьонного, 3а
для розміщення складу, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за кодом
81220003 згідно з планом земельної ділянки,
що додається. Підставою для надання
земельних ділянок в оренду є рішення
виконкому міської ради від 15.03.2001р. № 575
(пункт 1.2. Договору). Пунктом 2.1. договору
визначено, що земельна ділянка
надається до 15.03.2016 року.

Також судами установлено, що на
підставі свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
виданого 11.07.2013 року нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та витягу
з державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 22.07.2013 року, право
власності на нерухоме майно, що
знаходиться у м. Дніпропетровськ, вул.
Будьонного, 3а зареєстровано за
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сімферопольський
винно-коньячний завод".

У зв'язку з відчуженням
нерухомого майна, що знаходиться на
орендованій земельній ділянці,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІВАТ" звернулося до
Дніпропетровської міської ради з
листом від 10.09.2013 про розірвання
договору оренди земельної ділянки
площею 0,4361 га, що знаходиться за
адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський
район, вул. Будьонного, 3а.

Однак, листом від 27.09.2013 КП "Центр
містобудування, архітектури,
землеустрою та кадастру"
Дніпропетровської міської ради
повідомило позивача про необхідність
подання додаткових документів з метою
забезпечення підготовки проекту
рішення міської ради про розірвання
договорів оренди.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІВАТ" про
розірвання договору оренди землі від
31.07.2001, з огляду на приписи статті 120,
пунктів "а", "е" статті 141 Земельного
кодексу України, статті 377 Цивільного
кодексу України у зв'язку з відчуженням
нерухомого майна, розташованого на
земельній ділянці, переданій в оренду
за спірним договором.

Відповідно до частини першої статті 93
Земельного кодексу України та статті 1
Закону України "Про оренду землі" право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 651 та 652 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом. У
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Пунктами "а", "е" частини 1 статті 141
Земельного кодексу України визначено,
що підставами припинення права
користування земельною ділянкою є
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою та
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється в
разі, між іншим, набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний за рішенням суду в порядку,
встановленому законом (частини 1, 3
статті 31 Закону України "Про оренду
землі").

При цьому, частиною 3 статті 7 Закону
України "Про оренду землі" передбачено,
що до особи, якій перейшло право
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій земельній ділянці, також
переходить право оренди на цю земельну
ділянку. Договором, який передбачає
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 120
Земельного кодексу України якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу
України також передбачено, що до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Отже, виходячи із вищенаведених норм
законодавства, у разі переходу права
власності на об'єкт нерухомого майна до
набувача цього майна відбувається
перехід тих прав на відповідну
земельну ділянку, на яких вона належала
відчужувачу - права власності або права
користування відповідною земельною
ділянкою в тому ж обсязі, що був у
попереднього землекористувача. Якщо
попередній власник житлового будинку
(будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я шляхом укладення договору
оренди. Він за необхідності може
звернутися до господарського суду
також з позовом про визнання за ним
права користування земельною ділянкою.

Статтею 188 Господарського кодексу
України також встановлено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Здійснюючи судовий розгляд справи
судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено наявність підстав для
розірвання договору оренди землі від
31.07.2001, виходячи з приписів чинного
законодавства.

Враховуючи викладене, господарські
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника про те, що відчужене
нерухоме майно не знаходиться на
спірній земельній ділянці колегією
суддів не приймаються. Відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Втім,
будь-яких доказів в підтвердження
зазначених обставин заявником не
надано, матеріали справи таких доказів
також не містять.

Інші доводи, наведені в касаційній
скарзі, також не можуть бути підставою
для скасування судових рішень,
оскільки вони спростовуються
обставинами установленими судами та
вони стосуються оцінки доказів, яка
відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, знаходиться поза межами
компетенції касаційної інстанції.

З огляду на те, що з'ясування
підставності оцінки доказів та
встановлення обставин по справі згідно
приписів статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
знаходиться поза межами компетенції
касаційної інстанції, колегія суддів
Вищого господарського суду України
приходить до висновку про неможливість
задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що судами було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та прийнято рішення та
постанову з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для їх зміни чи скасування не
вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
23.06.14 у справі №904/8411/13 господарського
суду Дніпропетровської області
залишити без змін.

Головуючий
Л.Рогач

Судді
Н.Волковицька

Г.Фролова