ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" жовтня 2014 р.Справа № 916/3749/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді
Петрова В.С.

при секретарі
Комендатенко Н.В.

за участю представників:

від позивача - Беженар В.В.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю компанії
„Акріс ЛТД" до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області про визнання права
власності на нежилі приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю компанією „Акріс
ЛТД" було подано до господарського суду
Одеської області позовну заяву до
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області про визнання права власності
на нежилі підвальні приміщення,
розташовані за адресою: м. Одеса, вул.
Генерала Петрова, 22-Б/1, загальною
площею 183,6 кв.м. Так, в обґрунтування
позову позивач вказує, що спірні
приміщення були придбані відповідно до
укладених договорів купівлі-продажу
від 28.01.2004 р. та від 30.03.2004 р., Проте під
час оформлення свідоцтва про право
власності на ці приміщення від 07.06.2007
року було допущено помилку у назві
власника, а саме: власником приміщення
було зазначено Товариство з обмеженою
відповідальністю „Акріс ЛТД" замість
правильної назви Товариство з
обмеженою відповідальністю компанія
„Акріс ЛТД", хоча технічний паспорт на
нежилі приміщення містив правильну
назву Товариство з обмеженою
відповідальністю компанія „Акріс ЛТД".
Наразі позивач посилається на те, що
звертався до відповідача з приводу
реєстрації права власності на нежилі
підвальні приміщення, розташовані за
адресою: Одеська області, м. Одеса, вул.
Генерала Петрова, 22-Б/1, загальною
площею 183,6 кв.м, але рішенням № 14070624 від
26.06.2014 року відповідач відмовив у
державній реєстрації права власності
на вказане майно.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.09.2014 р. позовну заяву ТОВ
компанії „Акріс ЛТД" прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі № 916/3749/14, при цьому розгляд
справи призначено в засіданні суду на
10.10.2014 р.

10.10.2014 р. відповідачем було подано до
господарського суду Одеської області
клопотання про припинення провадження
у справі, оскільки даний спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах з огляду на відсутність спору про
право власності між сторонами.

В п. 2. Постанови Пленуму ВГСУ від 23
березня 2012 року N 6 „Про судове рішення"
(із змін. та доповнен.) зазначено, що
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні,
зокрема, правової кваліфікації
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору. При
цьому з огляду на вимоги частини першої
статті 4 ГПК господарський суд у
прийнятті судового рішення керується
(та відповідно зазначає у ньому) не лише
тими законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Між тим, як встановлено судом, в
обґрунтування заявлених вимог позивач
послався на положення ст. 392 ЦК України,
за якими власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Частинами 1, 3 статті 182 ЦК України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Згідно з п. 1 Положення про реєстраційну
службу Одеського міського управління
юстиції від 05.12.2013 р. вказана служба
Одеського міського управління юстиції
діє у складі Одеського міського
управління юстиції, є його структурним
підрозділом, що забезпечує реалізацію
повноважень Державної реєстраційної
служби України.

Відповідно до п. 4 Положення про
реєстраційну службу ОМУЮ реєстраційна
служба відповідно до покладених на неї
завдань:

- здійснює державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
відповідно до закону;

- надає інформацію про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відповідно до закону;

- приймає та видає документи,
пов'язані з проведенням державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, взяттям на облік
безхазяйного нерухомого майна,
наданням інформації про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, відповідно до
законодавства.

Однак, судом з'ясовано, що право
власності позивача на спірні
приміщення не оспорюється
відповідачем, а подання позову
обумовлено фактично відмовою
відповідача у державній реєстрації
права власності на нежилі підвальні
приміщення, розташовані за адресою: м.
Одеса, вул. Ген. Петрова, 22-Б/1, загальною
площею 183,6 кв.м, про що відповідачем
було прийнято рішення про відмову у
внесенні змін до запису державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№15249196 від 19.08.2014 року. З урахуванням
викладеного Реєстраційна служба,
здійснюючи оформлення права власності
на нерухоме майно, не перебуває з
позивачем у правовідносинах щодо
здійснення ним прав володіння,
користування та розпорядження майном,
щодо якого заявлені позовні вимоги про
визнання права власності, не оспорює та
не претендує на таке право. Так, відмова
відповідача в оформленні права
власності на об'єкти нерухомого майна
не є оспорюванням чи невизнанням права
власності. Аналогічної позиції
дотримується Верховний Суд України в
постановах від 6 лютого 2012 р. у справі N
3-2гс12; від 6 лютого 2012 р. у справі N 3-4гс12;
від 6 лютого 2012 р. у справі N 3-5гс12; від 13
лютого 2012 р. у справі N 3-3гс12; від 13
лютого 2012 р. у справі N 3-6гс12.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що в даному спору позивач фактично
оспорює відмову відповідача у
державній реєстрації права власності
на нерухоме майно. При цьому
відповідач у даному спорі виступає як
суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим господарський суд зазначає,
що з 1 вересня 2005 року набув чинності
Кодекс адміністративного судочинства
України, який поширює юрисдикцію
адміністративних судів на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення. При цьому
публічно-правовим є спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Приймаючи до уваги те, що позивачем
пред'явлено позов до відповідача як
суб'єкта владних повноважень,
відповідно даний спір є
публічно-правовим, а тому підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, а не господарського.

Згідно положень п. 17 Постанови Пленуму
ВГСУ від 24 жовтня 2011 року N 10 „Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам" (із змін. та
доповнен.) до компетенції
господарських судів не відноситься
розгляд справ у спорах, зокрема, про
оскарження суб'єктом господарювання
дій (бездіяльності) органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, іншого суб'єкта
владних повноважень, їхньої посадової
чи службової особи, що випливають з
наданих їм владних управлінських
функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не
пов'язані з відносинами, у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню у господарських
судах України.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
господарський суд вважає за необхідне
припинити провадження у справі №
916/3749/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю компанії
„Акріс ЛТД" до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
Одеської області про визнання права
власності на нежилі приміщення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі № 916/3749/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю компанії „Акріс ЛТД"
до Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області про визнання права власності
на нежилі приміщення припинити.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний
термін з дня її прийняття.

Суддя
В.С. Петров