ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

06.10.2014 р.
Справа № 917/1617/14

Господарський суд Полтавської
області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників:

позивача: Данілова Н.Н.,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства

теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а,
м.Полтава, 36008

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1

про стягнення 7 303,16 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Полтавське обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
звернулось до господарського суду
Полтавської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення 7 303,16 грн. заборгованості, з
яких 3 509,55 грн. - основного боргу, 3 509,55
грн. - пені, 47,98 грн. - 3% річних, 236,08 грн. -
інфляційних втрат, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором № 500 на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води, укладеного між сторонами
03.05.2006 р., з метою забезпечення опалення
та гарячого водопостачання до межі
розподілу будівлі приміщення магазину
"Екстрим-спорт" по майдану
Незалежності, 7 у м.Полтаві.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.20, 31), повторно в
судове засідання не з'явився, вимоги
суду, викладені в ухвалі про порушення
провадження у справі та відкладення
розгляду справи не виконав.

Зважаючи на те, що судом
створено всі необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення відповідача
про час та місце розгляду справи, та
виходячи з того, що явка представника
відповідача не визнавалася
обов'язковою, а участь в засіданні суду
є правом, а не обов'язком сторін, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив, що 03.05.2006р. між Полтавським
обласним комунальним виробничим
підприємством теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (далі -
"Теплопостачальна організація") та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(далі - "Споживач") було укладено договір
№ 500 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води, відповідно до
умов якого "Теплопостачальна
організація" бере на себе зобов'язання
постачати теплову енергію у вигляді
гарячої води з метою забезпечення
опалення та гарячого водопостачання до
межі розподілу будівлі приміщення
магазину "Екстрим-спорт" по майдану
Незалежності, 7 у м.Полтаві (п.1
Договору).

Відповідно до п.2 Договору межею
розподілу є фланець на трубопроводі
після першої засувки, встановленої на
вводі в житловий будинок по майдану
Незалежності, 7 у м.Полтаві.

Пунктом 11 Договору (в редакції
додаткової угоди № 6 від 20.10.2011р.)
передбачено, що розрахунки за
відпущену теплову енергію проводяться
відповідно до тарифів, встановлених
уповноваженим органом та діючих на
період постачання теплової енергії, на
підставі виконаних розрахунків.

Відповідно до п.11.1 Договору (в
редакції додаткової угоди № 6 від
20.10.2011р.) оплата вартості теплової
енергії, спожитої на опалення,
визначеної розрахунковим способом в п.3
Додатку "Розрахунок обсягу теплової
енергії", та підігрів води відповідно
до п.5 Додатку "Розрахунок обсягу
теплової енергії", проводиться
"Споживачем" плановим платежем до 30
числа поточного місяця. Кінцевий
розрахунок вартості теплової енергії
визначеної з урахуванням фактичної
температури повітря, проводиться
Споживачем до 15 числа місяця
наступного за розрахунковим на
підставі виписаного рахунку.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України
"Про державне регулювання у сфері
комунальних послуг" та згідно абзацу 7
ст.16 Закону України "Про
теплопостачання" Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг встановлює
тарифи на теплову енергію суб'єктам
природних монополій та суб'єктам
господарювання на суміжних ринках у
сфері теплопостачання.

Відповідно до п.2 Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року
"Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на житлово -
комунальні послуги, визначено, що він
застосовується під час установлення
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг та органами
місцевого самоврядування тарифів на
теплову енергію, її виробництво
транспортування та постачання,
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води для суб'єктів
природних монополій, а також суб'єктів
господарювання на суміжних ринках та
поширюється на таких суб'єктів під час
розрахунку зазначених тарифів.

Згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 року №869
"Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на житлово -
комунальні послуги" Національною
комісією державного регулювання у
сфері комунальних послуг постановою
№81 від 30.09.2011 року встановлено ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" тарифи на теплову
енергію для потреб інших споживачів в
сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Пунктом 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінетів Міністрів
України №1198 від 03.10.2007 року розрахунки
за спожиту енергію здійснюються на
межі продажу, яка є межею балансової
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показів вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку.

Статтею 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Позивач на виконання умов договору
надав відповідачу теплову енергію на
загальну суму 3 509,55 грн. за період з
01.10.2013 р. по 31.12.2013р., а позивач прийняв
теплову енергію, що підтверджується
наданими позивачем доказами.

Як встановлено судом і не спростовано
відповідачем, відповідач не здійснював
оплату в розміри та строки, встановлені
договором, внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
в сумі 3 509,55 грн., яка підтвержується
належними доказами, а тому позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу підлягають задоволенню.

Крім вимог про стягнення основного
боргу, позивачем також заявлено вимоги
про стягнення 3 509,55 грн. - пені, 47,98 грн. -
3% річних та 236,08 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612 ЦК
України)

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) визначена
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК
України, якщо предметом неустойки
(штрафу, пені) є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності сплачують комунальні
послуги за тарифами, які у
встановленому законодавством порядку
відшкодовують повну вартість їх
надання та пропорційну частку витрат
на утримання прибудинкової території;
за несвоєчасні розрахунки за спожиті
комунальні послуги сплачують пеню в
розмірі одного відсотка від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100 відсотків загальної суми
боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони, укладаючи договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води, передбачили, що у випадку
несплати у вказані в договорі строки
нараховується пеня в розмірі 1% за кожен
день прострочки платежу, але не більше
100% боргу згідно з Законом України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" №686 -ХІ від
20.05.1999р., а також стягується 3% річних та
інфляційні витрати з простроченої суми
згідно зі ст.625 ЦК України. (п.16 договору
в редакції додаткової угоди №5 від
10.10.2011р.)

Як свідчать матеріали справи,
відповідач несвоєчасно оплатив
теплову енергію у вигляді гарячої води,
чим порушив вимоги пункту 11.3 Договору
(в редакції додаткової угоди № 6 від
20.10.2011р.), в зв'язку з чим вимоги позивача
щодо стягнення пені в розмірі 3 509,55 грн.
за прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 16.11.2013р. по
15.05.2013р. є обґрунтованою і підлягає
задоволенню (а.с.10).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зважаючи на порушення відповідачем
своїх зобов'язань зі своєчасної оплати,
вимоги позивача про стягнення 47,98 грн. -
3% річних та 236,08 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
відповідача.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, інші відомості - не
відомі) на користь Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, 36008, р/р 260007148 АК
"Полтава-банк" МФО 331489 ,
інші відомості - не відомі): 3 509,55 грн. -
основного боргу, 3 509,55 грн. - пені, 47,98
грн. - 3% річних, 236,08 грн. - інфляційних
втрат, та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Полтавської області
на протязі 10 днів.

СУДДЯ
Кульбако М.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.