ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 917/1781/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В. , суддя Горбачова Л.П.,

при секретарі Полубояриній Н.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Лукашиної А.В. (дов.№23/798 від
28.01.2014р.),

відповідача - Ковтуна Ю.І. (дов.№01-11/4198
від 03.04.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу КП
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради (вх.№2680П/3) на ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 28.08.2014 року по справі
№917/1781/14

за позовом Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради, м.Кременчук,

до Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго", м.Полтава,

про врегулювання розбіжностей, що
виникли при укладенні договору, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 28.08.2014 року
(суддя Сірош Д.М.) повернуто без
розгляду позовну заяву Комунального
підприємства "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради до
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" про врегулювання
розбіжностей, що виникли при укладенні
договору.

Позивач з ухвалою суду першої
інстанції не погодився та звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду
Полтавської області від 28.08.2014 у справі
№917/1781/14 про повернення позовної заяви
Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради до Публічного
акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" про врегулювання
розбіжностей, що виникли при укладенні
договору. Позов Комунального
підприємства "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради до
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" про врегулювання
розбіжностей, що виникли при укладенні
договору передати на розгляд до
господарського суду Полтавської
області.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що підставою повернення заяви
господарським судом Полтавської
області було те, що позивачем не подано
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку. Однак апелянт
вважає, що платіжне доручення №2919 від 20
серпня 2014 року про сплату судового
збору надане до позовної заяви
позивача є належним доказом сплати
судового збору та відповідає вимогам
Закону України «Про судовий збір» за
реквізитами для сплати судового збору
та за формою, які розміщено на
офіційному веб-порталі «Судова влада
України».

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
23.09.2014р. представник позивача
підтримала вимоги апеляційної скарги у
повному обсязі та просить суд
скасувати ухвалу господарського суду
Полтавської області від 28.08.2014 у справі
№917/1781/14. Позов передати на розгляд до
господарського суду Полтавської
області.

Представник відповідача у судовому
засіданні 23.09.2014р. проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, вважає
її незаконною та необґрунтованою.
Просить суд ухвалу господарського суду
Полтавської області від 28.08.2014 року по
справі №917/1781/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача, заслухавши у судовому
засіданні пояснення уповноважених
представників сторін, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального права, а також
повноту встановлення обставин справи
та відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції від 28.08.2014 року
підставами для повернення позовної
заяви позивача є п.4 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Судом першої інстанції зазначено, що
відповідно до п. 2.21 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.01.2013р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України»
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява сплачується судовим збором.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції посилався на те, що у
наданому позивачем платіжному
дорученні №2919 від 20.08.2014р. у графі
«призначення платежу» вказано:
«Судовий збір за позовною заявою КП
Кременчукводоканал Крем. міської ради,
Госп. суд Полт. обл., що суперечить п. 2.21
постанови пленуму ВГСУ від 21.01.2013р. №7
«Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України».

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Сплата судового збору здійснюється в
порядку і розмірі, встановленого
Законом України «Про судовий збір».

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено ставки судового збору,
а статтею 6 цього ж закону - порядок його
сплати.

Як роз'яснено в п.2.20 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р.,№7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України», що
чинне законодавство не встановлює
якихось спеціальних вимог щодо
оформлення платіжних документів, за
якими перераховуються суми судового
збору. Отже, таке перерахування
здійснюється за загальними правилами
згідно з вимогами Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» і відповідних
нормативно-правових актів
Національного банку України.

З наявних матеріалів справи, зокрема, з
матеріалів позовної заяви вбачається,
що позивачем платіжним дорученням №2919
від 20.08.2014 року сплачено судовий збір в
сумі 1218,00 грн., при цьому у графі
«призначення платежу» зазначено:
«судовий збір за позовною заявою КП
«Кременчукводоканал» Крем. міської
ради, Госп. суд Полт. обл. ».

Реквізити для сплати судового збору є
загальнодоступними та розміщені,
зокрема, на офіційному веб-порталі
"Судова влада України":

Отримувач коштівУДКСУ у Дзержинському
районі м. Харкова Харківської області
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999654 Банк
отримувачаГУ ДКСУ у Харківській
області Код банку отримувача (МФО)851011
Рахунок отримувача3003 Код
класифікації доходів бюджету22030001
Призначення платежуСудовий збір, за
позовом ___________ (ПІБ чи назва установи,
організації позивача), Господарський
суд Харківської області (назва суду, де
розглядається справа),
(суду, де розглядається справа) Тобто,
заявником було сплачено судовий збір у
встановленому порядку та розмірі,
оскільки в графі «призначення платежу»
платіжного доручення №2919 від 20.08.2014р.
було заповнено за прикладом, наведеним
на офіційному веб-порталі «Судова
влада України», а саме: зазначено за
чиїм позовом сплачено судовий збір - КП
«Кременчуводоканал» Кременчуцької
міської ради, вказано назву суду, де
розглядається справа - господарський
суд Полтавської області та вірно
зазначено код ЄДРПОУ - 03500004».

З ухвали місцевого господарського
суду, якою заява позивача повернута без
розгляду, не вбачається, що судом
надано належне обґрунтування
неможливості розгляду позовної заяви,
так само, як і не вбачається
з'ясовування судом за наявності у нього
сумнівів у здійсненні сплати суми
судового збору до Державного бюджету
України, зокрема, витребування у
платника відповідного підтвердження
(довідки) органу Державної
казначейської служби України, якій
судовий збір перераховано.

Конституційне право на судовий захист
передбачає як невід'ємну частину
такого захисту можливість поновлення
порушених прав і свобод громадян,
правомірність вимог яких встановлена в
належній судовій процедурі і
формалізована в судовому рішенні, і
конкретні гарантії, які дозволяли б
реалізовувати його в повному об'ємі і
забезпечувати ефективне поновлення в
правах за допомогою правосуддя, яке
відповідає вимогам справедливості, що
узгоджується також зі статтею 13
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод.

Статтею 55 Конституції України
передбачено захист прав і свобод
людини і громадянина судом. Зокрема,
частиною 4 цієї статті встановлено, що
кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
невірного висновку про повернення
позовної заяви і доданих до неї
документів без розгляду на підставі п.4
ч.1 ст. 63 ГПК України, оскільки позивачем
надано належні докази сплати судового
збору у встановленому законом розмірі.

За таких підстав, ухвала
господарського суду Полтавської
області у даній справі винесена з
порушенням норм процесуального права,
а тому підлягає скасуванню, апеляційна
скарга - задоволенню, а справа передачі
на розгляд до місцевого
господарського суду.

Керуючись ст.ст. 85, 86, 99, 101, п 2 ст.103, п.4 ч.1
ст.104, ст.105, ст.106 Господарського
процесуального Кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу КП
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 28.08.2014 року по
справі №917/1781/14 скасувати.

Справу передати на розгляд до
господарського суду Полтавської
області.

Повний текст постанови складено
24.09.2014р.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.