ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 року
Справа №Б34/232-10

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Науменка І.М.
(доповідач)

суддів: Павловського П.П., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання:
Сусла Я.Б.

за участю представників:

ліквідатор ТОВ "Торговий дім "Династія":
Проскурін Д.О., свідоцтво НОМЕР_1 від
27.02.13р.;

Представники інших учасників судового
процесу у судове засідання не
з'явились, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" на ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від
07.08.2014р. у справі №Б34/232-10

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Династія",

м.Кривий Ріг

до боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Династія",

м.Кривий Ріг

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.08.2014р.
у справі №Б34/232-10 (суддя Примак С.А.)
частково задоволено клопотання
ліквідатора Проскуріна Д.О. №01-21/23 від
26.06.2014р. Надано згоду на продаж права
вимоги на частку ліквідаційної маси
банкрута, фірмового морозильного
обладнання (лар - вітрина U400) у
кількості 416 шт. В іншій
частині в задоволенні клопотання
ліквідатора Проскуріна Д.О. №01-21/23 від
26.06.2014р. - відмовлено.

Мотивуючи наявність правових підстав
для задоволення клопотання у згаданій
вище частині, господарський суд першої
інстанції виходив з приписів ч.4 ст.42
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», згідно з
якими здійснюється продаж майна
банкрута, що є предметом забезпечення.

В той же час, відмова в задоволенні
решти клопотання ліквідатора, зокрема,
щодо передачі реалізації права вимоги
ліквідаційної маси організатору
торгів, спричинена відсутністю у
господарського суду за законом України
з питань банкрутства відповідного
обов'язку.

Не погодившись із вказаною ухвалою, до
суду з апеляційною скаргою звернулось
Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк", яке за результатами
апеляційного перегляду просить дану
ухвалу скасувати, як неправомірну.

В апеляційній скарзі банк посилається
на невідповідність оскаржуваної
ухвали Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», зокрема,
ст.ст.26, 30, ч.4 ст.42 тощо. В письмових
поясненнях до апеляційної скарги
банком додатково зауважено на
ненаданні господарським судом першої
інстанції належної правової оцінки
фактам відсутності в матеріалах справи
доказів проведення інвентаризації
заставного обладнання, право вимоги на
яке передано оскаржуваним судовим
рішенням. Також апелянт звертає увагу
судової колегії на невідповідності
кількості заставного обладнання (341
шт.), зазначеної в протоколі загальних
зборів №3 від 27.06.2012р. та кількості,
визначеної в оскаржуваній судовій
ухвалі.

У відзиві на апеляційну скаргу
ліквідатор ТОВ «Торговий дім
«Династія» викладені в останній
заперечення повністю відхиляє, вважає,
що оскаржувана ухвала прийнята згідно
вимог абз.2 ч.4 ст.42 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Окрім того, ліквідатор наполягає на
недоведеності факту порушення
оскаржуваною ухвалою прав та інтересів
апелянта, у зв'язку з чим просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, ухвалу від 07.08.2014р. без
змін.

У судове засідання 29.09.2014р. з'явився
лише ліквідатор ТОВ "Торговий дім
"Династія": - Проскурін Д.О. Інші
учасники судового процесу наданим їм
правом участі у судовому засіданні не
скористались, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
підтвердженням чого є наявні в
матеріалах справи судові повідомлення
про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що наявні в справі докази
дозволяють визначитися відносно
законності оскаржуваного судового
рішення, судова колегія дійшла
висновку про можливість розгляду
справи згідно ст.75 ГПК України, за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Отже, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
відзиву на неї, колегія суддів вважає
останню обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "Торговий дім "Династія", м.Кривий
Ріг, порушено ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від
07.06.2010р. На час вирішення даного спору
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "Торговий дім "Династія" перебуває
на стадії ліквідації.

01.08.2013р. ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області строк
ліквідаційної процедури та
повноваження ліквідатора Проскуріна
Д.О. продовжено до 01.02.2014р. Зобов'язано
ліквідатора в строк до 01.02.2014р. подати
на затвердження до господарського суду
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс.

10.02.2014р. ухвалою господарського суду
продовжено термін ліквідаційної
процедури та повноваження ліквідатора
Проскуріна Д.О. до 06.03.2014р.

06.03.2014р. ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області строк
ліквідаційної процедури та
повноваження ліквідатора Проскуріна
Д.О. продовжено до 06.09.2014р. Зобов'язано
ліквідатора подати в строк до 06.09.2014р.
на затвердження до господарського суду
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс.

02.07.2014р. ліквідатор Проскурін Д.О. надав
до господарського суду клопотання, в
якому просив суд надати згоду на
проведення аукціону з реалізації права
вимоги на частку ліквідаційної маси
банкрута, передати реалізацію права
вимоги ТБ "Базис", за результатами якого
прийнято ухвалу, яка є предметом
апеляційного перегляду.

Вирішуючи питання обгрунтованості
доводів апеляційної скарги та
відповідності оскаржуваної ухвали
вимогам чинного законодавства України,
апеляційний господарський суд виходив
з наступного.

Відповідно до п.1-1 «Перехідних
положень» Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
№4212-VI , розгляд даної справи
проводиться судом за попередньою
редакцією Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Виключення становлять тільки
положення Закону, що регулюють продаж
майна в провадженні у справі про
банкрутство.

Тобто, положення Закону про
банкрутство (в редакції після 18.01.2013р.),
що регулюють продаж майна в
провадженні у справі про банкрутство,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання ним чинності (тобто, як у даній
справі - 07.06.2010р.).

Таким чином, з приводу заперечень
ліквідатора про те, що оскаржувана
ухвала жодним чином не зачіпає права та
інтереси апелянта (ПАТ "УкрСиббанк")
колегія суддів апеляційного
господарського суду зауважує, що
відповідно до ст.26 Закону про
банкрутство у згаданій вище редакції,
усі види майнових активів (майно та
майнові права банкрута), які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси. Тоді як майно
банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя. З огляду
на викладене вище, саме визначення
статусу цього майна має значення для
черговості подальшого задоволення
вимог кредиторів у справі та, як
наслідок, зачіпає їх права та інтереси.

Згідно вимог ч.4 ст.42 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції після 18.01.2013р.), продаж майна
банкрута, що є предметом забезпечення,
здійснюється в порядку, передбаченому
цим законом, виключно за згодою
кредитора, якого воно забезпечує, або
суду.

В той же час, відповідно до ст.30
вищезгаданого Закону, ліквідатор
розпочинає продаж майна банкрута після
проведення його інвентаризації та
оцінки.

Натомість, в матеріалах справи докази
виконання ліквідатором вимог
зазначеної вище статті Закону України
про банкрутство - відсутні.

Так, з копії інвентаризаційного опису
№1 товарно-матеріальних цінностей від
13.02.2012р. вбачається перелік майна
підприємства-боржника. Натомість,
фірмового морозильного обладнання (лар
- вітрина U400) у кількості 416 шт., згоду на
продаж права вимоги на яке надано
оскаржуваною ухвалою, даний
інвентаризаційний опис не містить.

З протоколу №1 зборів комітету
кредиторів ТОВ "Торговий дім "Династія"
від 24.02.2012р., вбачається, що
інвентаризацію було проведено тільки
відносно малоцінних товарів.
Інвентаризаційні ж описи цінних
товарів (фірмового морозильного
обладнання) ліквідатор повинен був
надати на затвердження комітету
кредиторів після їх складання
(сторінка 5 протоколу).

Тобто, інвентаризація зазначеного вище
майна, всупереч вимог ст.30 Закону
України про банкрутство, проведена не
була. Разом з цим, суд першої інстанції
належної правової оцінки даному факту
не надав.

Більш того, в оскаржуваному судовому
рішенні відсутні будь-які посилання на
договори застави між ТОВ "Торговий дім
"Династія" та ПАТ «Омега банк», що має
значення для визначення статусу
фірмового морозильного обладнання (лар
- вітрина U400), як заставного
(заставодержатель - ПАТ «Омега банк»).
Відсутній зазначений вище договір
застави і в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу також на
невідповідність даних, що містяться в
наявних у справі доказах. Зокрема,
згідно протоколу №3 зборів комітету
кредиторів ТОВ "Торговий дім "Династія"
від 27.06.2012р., за даними бухгалтерського
обліку у власності ТОВ "Торговий дім
"Династія" перебуває фірмове
морозильне обладнання у кількості 639
шт. загальною вартістю 1 373 000,00 грн., у
тому числі 341 одиниця вартістю 877 156,15
грн. під заставою (сторінка 2 протоколу).
Тоді як оскаржуваною ухвалою надано
згоду на продаж права вимоги на частку
ліквідаційної маси банкрута, фірмового
морозильного обладнання (лар - вітрина
U400) у кількості 416 шт.

Проте, на зазначені вище розбіжності у
кількості заставного майна ТОВ
"Торговий дім "Династія" та відсутність
інвентаризаційного опису останнього
місцевий господарський суд уваги не
звернув, правової оцінки зазначеним
фактам не надав.

Відповідно до п.п.1-4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про судове рішення» від 23.03.2012р. №6,
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вимоги ч.1 ст.4 ГПК України,
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Господарським судам слід виходити з
того, що рішення може ґрунтуватись лише
на тих доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом. При цьому,
необхідно мати на увазі, що згідно зі
ст.43 ГПК України, наявні докази
підлягають оцінці у їх сукупності і
жодний доказ не має для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи
спростовуючи подані стороною докази,
господарські суди повинні у
мотивувальній частині рішення навести
правове обґрунтування і ті доведені
фактичні обставини, з огляду на які ці
доводи або докази не взято до уваги
судом. Викладення у рішенні лише
доводів та доказів сторони, на користь
якої приймається рішення, є порушенням
вимог статті 42 ГПК України щодо
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Однак, оскаржуване рішення суду першої
інстанції жодній з зазначених вище
вимог не відповідає, що є підставою для
його скасування з передачею даної
справи в частині розгляду клопотання
ліквідатора Проскуріна Д.О. №01-21/23 від
26.06.2014р. на розгляд господарського суду
Дніпропетровської області в іншому
складі суду.

При цьому, колегія суддів апеляційної
інстанції звертає увагу на те, що після
розгляду справи місцевим
господарським судом у зазначеній вище
частині іншим складом суду, дані
матеріали мають бути приєднані до
основної справи для подальшого
розгляду господарським судом у
попередньому складі. (Інформаційний
лист Вищого господарського суду
України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013).

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105, 106 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 07.08.2014р.
у справі №Б34/232-10 - задовольнити
повністю.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 07.08.2014р.
у справі №Б34/232-10 - скасувати.

Справу №Б34/232-10 в частині розгляду
клопотання ліквідатора Проскуріна Д.О.
№01-21/23 від 26.06.2014р. - передати на
розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області в іншому
складі суду.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
двадцятиденний строк.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 01.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Науменко

Суддя
П.П.
Павловський

Суддя
В.О. Кузнецов