ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Рішення

09.10.2014 р.
Справа № 907/554/14

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Ужгород

до відповідача 1 Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м. Ужгород

до відповідача 2 Приватного
підприємства „ТІМ ЕНД ІТ", м. Київ

про стягнення 45 662 грн. 37 коп., в тому
числі 45 332 грн. заборгованості за
надані послуги та 330 грн. 37 коп. пені (з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - ОСОБА_5, адвокат, договір № 83
про надання

правової допомоги від 05.06.2014
року

Відповідача 1 - не з'явився

Відповідача 2 - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2, м. Ужгород
заявлено позов до відповідача Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3, м. Ужгород та
до відповідача Приватного
підприємства „ТІМ ЕНД ІТ", м.
Київ про стягнення 53 945 грн. 08 коп.

Заявою від 17.06.2014 року позивач
відмовився від позовних вимог до
відповідача 1 - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому
засіданні 09.10.2014 подав письмову заяву
б/н від 09.10.2014 року про зменшення
розміру позовних вимог в порядку ст. 22
ГПК України, в якій просить суд
стягнути з відповідача 2 - Приватного
підприємства „ТІМ ЕНД ІТ" суму 45 332 грн.
заборгованості, 330 грн. 37 коп. пені та
судові витрати в розмірі 4 827 грн., до
яких входять витрати по оплаті
адвокатських послуг в сумі 3 000
грн. і судовий збір в розмірі 1 827 грн.
Просить суд задоволити позов з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, обґрунтовуючи
позовні вимоги доданими до матеріалів
справи документальними доказами,
зокрема стверджує, що відповідач
своєчасно не виконав умови договору
доручення № 1409 від 21.09.2012 року, а саме не
оплатив вартість наданих йому
міжнародних транспортно -
експедиторських послуг в розмірі 45 332
грн. Крім того, за порушення термінів
оплати за надані відповідачу послуги,
позивачем нараховано відповідачу пеню
в розмірі 330 грн. 37 коп. (п. 5.6. договору).

Відповідачі, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи (ухвали суду від 30.07.2014 року,
14.08.2014 року, 28.08.2014 року та 30.09.2014 року,
надіслані на адресу відповідачам,
зазначені в позовній заяві;
повідомлення про вручення ухвали від
30.07.2014 року долучені до матеріалів
справи) у судові засідання 14.08.2014 року,
28.08.2014 року, 30.09.2014 року та 09.10.2014 року
явку уповноважених представників не
забезпечили, витребувані ухвалами суду
документи не подали, доказів оплати за
надані міжнародні транспортно -
експедиторські послуги не надали. Із
заявами, клопотаннями до суду не
звертались. Позивачем подано до
матеріалів справи Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, з якого
вбачається, що станом на 27.08.2014 року в
ЄДР містяться відомості про те, що
Приватне підприємство „ТІМ ЕНД ІТ",
зареєстроване як юридична особа, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 із наступними змінами та
доповненнями, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене у
відповідності до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 (із змінами і
доповненнями) у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
із сторін, справа може бути розглянута
без їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню, а тому відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представників
відповідачів за наявними у справі
матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення
спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представника
позивача,

суд встановив:

21 вересня 2012 року між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (експедитор 2) та
Приватним підприємством „ТІМ ЕНД ІТ"
(експедитор 1) був укладений договір
доручення № 1409, до якого Додатком № 1
внесено зміни стосовно найменування та
юридичних адрес сторін. Згідно умов
даного договору експедитор 2 (позивач)
взяв на себе зобов'язання виконувати
доставку вантажу, на умовах поданої
транспортної заявки, фрахтуючи для
цього транспорт третьої сторони
(перевізника), а ПП „ТІМ ЕНД ІТ" взяв на
себе зобов'язання вчасно сплатити
надані послуги ФОП ОСОБА_2

24 липня 2013 року ФОП ОСОБА_2 отримано від
ПП „ТІМ ЕНД ІТ" заявку № 8 на виконання
транспортно - експедиторських послуг
по перевезенню в міжнародному
автомобільному сполученні за
маршрутом: Італія - Ростов-на-Дону
(Росія) із загрузкою вантажу 02.08.2013 року
і доставкою його 13.08.2013 року
вантажоодержувачу ТОВ „Єта - Ель". За
умовами заявки вартість
експедиторських послуг становила 4 200
євро в гривневому еквіваленті по курсу
НБУ на день доставки вантажу.

Умови заявки погоджено між сторонами
шляхом її підписання, скріплення
печатками і обміну її екземплярами
факсимільним шляхом.

Враховуючи вищевказану заявку позивач
уклав з відповідачем 1 Фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_3 (перевізником)
заявку - договір від 25.07.2013 року на
перевезення автомобільним транспортом
вантажу за маршрутом Італія - Росія.

Як вбачається із матеріалів справи,
перевезення вантажу було виконано і
вантаж доставлено вантажоодержувачу
13.08.2013 року, що підтверджується
міжнародною товарно - транспортною
накладною CMR № 019292, копія якої долучена
до матеріалів справи.

За умовами Заявки вартість наданих
позивачем послуг по організації
доставки вантажу складає суму 4 200 євро
в гривневому еквіваленті по курсу НБУ
на день доставки вантажу, які підлягали
перерахунку ПП "ТІМ ЕНД ІТ" ФОП ОСОБА_2 в
безготівковій формі на протязі 14 днів з
моменту отримання ПП "ТІМ ЕНД ІТ" копії
міжнародної товарно - транспортною
накладної (CMR).

Позивач досудовою претензією № 1 від
22.04.2014 року звернувся до відповідача 2 з
вимогою сплатити суму заборгованості
за надані транспортно - експедиційні
послуги згідно договору та заявки,
однак вимоги позивача, викладені у
зазначеній претензії, залишені
відповідачем без відповіді та
задоволення. Крім того, поштовий
конверт про відправлення ФОП ОСОБА_2
поштової кореспонденції ПП „ТІМ ЕНД
ІТ" повернуто підприємством зв'язку з
відміткою „за місцем обслуговування".
Як вбачається з поданого представником
позивача витягу з ЄДРЮОФОП, ПП
"Тім ЕНД ІТ" станом на день розгляду
справи, зареєстровано за адресою
зазначеною у позовній заяві (АДРЕСА_1)
та зміни до адреси не вносились.

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу
України майново - господарськими
визнаються цивільно - правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності
та регулюються Цивільним кодексом
України з врахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Таким чином, на день розгляду спору в
суді, обставини спору оцінюються судом
з огляду на правила Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України.

У відповідності до ст. ст. 929, 931
Цивільного кодексу України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних із перевезенням вантажу.
Умови договору транспортного
експедирування визначаються за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної, а
саме міжнародною товарно -
транспортною накладною CMR № 019292, що
підтверджує факт виконання вказаного
перевезення.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Як встановлено
судом, між позивачем та відповідачем
було узгоджено строк розрахунків за
надані позивачем послуги, який
визначений в розділі 4 Договору.

В порушення зазначених норм Закону та
умов договору відповідач 2, як
експедитор, свій обов'язок щодо
своєчасної оплати отриманих послуг
виконав частково, внаслідок чого у
відповідача 2 - ПП „ТІМ ЕНД ІТ"
утворилась перед позивачем
заборгованість в розмірі 45 332 грн. Як
вбачається з матеріалів справи,
відповідач 2 неналежно виконав взяті на
себе зобов'язання, не оплатив повну
вартість наданих йому послуг, в зв'язку
з чим за ним рахується заборгованість в
розмірі 45 332 грн. Позовні вимоги в
частині стягнення суми заборгованості
за надані послуги в розмірі 45 332 грн.
доведені доданими до матеріалів справи
документальними доказами,
відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України договори укладені між
сторонами по справі, як цивільно -
правові правочини є правомірними на
час розгляду справи, оскільки їх
недійсність прямо не встановлено
законом, та вони не визнані судом
недійсними, тому зобов'язання за цими
договорами мають виконуватися
належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України від
16.01.2003 року № 436-IV та ст. 526
Цивільного кодексу України від 16.01.2003
року № 435-IV, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства. Порушене право позивача
підлягає захисту шляхом стягнення на
його користь суми 45 332 грн.
заборгованості за надані транспортні
послуги.

Позивач звернувся з вимогою про
стягнення з відповідача пені у розмірі
330 грн. 37 коп.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому в договорі.

Пунктом 5.6. договору сторони
передбачили, що у випадку порушення
експедитором 1 (відповідачем 2) строків
проведення розрахунків, він
зобов'язаний сплатити на користь
експедитора 2 (позивача) пеню в розмірі
облікової ставки НБУ від простроченої
суми за кожен день такого прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у

відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Таким чином, позивачем за несвоєчасне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання нарахована пеня, яка
визначена з врахуванням обмеження її
розміру подвійною обліковою
ставкою НБУ відповідно до Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року N
543/96-ВР та ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, складає 330 грн. 37 коп.,
підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості за надані
міжнародні транспортно -
експедиторські послуги та пені
документально доведеними та
обґрунтованими, відповідачем не
спростовані. Таким чином, позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, викладених позивачем, не
надав.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України у розмірі 1 827 грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Крім того, на підставі статей 44, 48
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 30 Закону України „Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
позивач просить стягнути з відповідача
як судові витрати суму 3 000 грн. на
оплату послуг адвоката, в
підтвердження чого подав договір про
надання правової допомоги у
господарській справі № 83 від 05.06.2014
року та квитанцію № 067102 від 14.06.2014 року
на суму 3 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру".

Згідно зі ст. 30 Закону України „Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
формою винагороди адвоката за
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
клієнту є гонорар; порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги; при встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини; гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, не пов'язаних зі сплатою
судового збору, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
таких витрат не повинен бути
неспіврозмірним, докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат (п. 6.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року № 7).

Наданими позивачем доказами
підтверджено факт узгодження розміру
та порядку сплати гонорару у
відповідності до вимог Закону України
„Про адвокатуру та адвокатську
діяльність", що надає підстави для
відшкодування сплаченої позивачем
суми вартості адвокатських послуг в
розмірі 3 000 грн. за рахунок відповідача
в порядку, передбаченому ст. ст. 48, 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Провадження у справі до відповідача 1 -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
припинити на підставі п. 4 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 48, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
„ТІМ ЕНД ІТ", АДРЕСА_1 (код ЄДРЮОФОП
38205543) на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму 45 662
(Сорок п'ять тисяч шістсот шістдесят
дві гривень) грн. 37 коп., в тому числі 45
332 (Сорок п'ять тисяч триста тридцять
дві гривень) грн. заборгованості за
надані послуги та 330 (Триста тридцять
гривень) грн. 37 коп. пені, а також суму 1
827 (Одна тисяча вісімсот двадцять сім
гривень) грн. на відшкодування витрат
по сплаті судового збору та суму 3 000
(Три тисячі гривень) грн. на оплату
послуг адвоката.

3. Припинити провадження у справі до
відповідача 1 - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 на підставі п. 4 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.10.2014 року

Суддя
Пригара Л.І.