м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/17145/14 26.09.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства "Київенерго"доДержавного
комунального підприємства
"Житлоремфонд"простягнення 259 366,82
грн.Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Кучкова Ю.В. -
юрисконсульт;від відповідача:не
з'явився, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" (надалі - ПАТ "Київенерго")
звернулась до господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
комунального підприємства
"Житлоремфонд" (надалі - ДКП
"Житлоремфонд") про стягнення 259 366,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання вимог Договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді №1630588
від 01.05.2001 р. позивач поставив
відповідачу теплову енергію, проте
відповідач грошові зобов'язання по
оплаті поставленої енергії не виконав,
в зв'язку з чим виникла заборгованість
у розмірі 209 210,04 грн. Крім того,
позивачем заявлено вимогу по стягнення
з відповідача 3% річних у розмірі 27 777,41
грн. та інфляційної складової боргу у
розмірі 22 379,37грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.08.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
26.09.2014 р.

В судове засідання 26.09.2014 р. представник
позивача з'явився, підтвердив часткове
погашення відповідачем основного
боргу.

Представник відповідача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання
26.09.2014 р. не з'явився, вимог ухвали суду
від 15.08.2014 р. не виконав, про причини
неявки суд не повідомив.

Належне повідомлення відповідача про
час та місце розгляду справи
підтверджується відміткою про
відправку на зворотній стороні ухвали
суду від 26.08.2014 р., яка була надіслана за
адресою вказаною в позовній заяві та
повідомленням про вручення поштового
відправлення №033 462).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 26.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Заслухавши доводи представника
позивача по суті даного спору та
дослідивши докази наявні в матеріалах
справи, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2001 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго" (правонаступником якої є
ПАТ "Київенерго") (постачальник) та
Державним комунальним підприємством
по утриманню будівель, споруд та
прибудинкової території "Житлоремфонд"
(споживач) було укладено Договір на
постачання теплової енергії у гарячій
воді №1630588 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується виробити
та поставити теплову енергію споживачу
для потреб опалення та гарячого
водопостачання, а споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених в цьому
Договорі.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору
постачальник зобов'язується
безперебійно постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на межу
балансової належності із "Споживачем"
(додатки 3,4) для потреб опалення - в
період опалювального сезону; для
гарячого водопостачання - протягом
року згідно із заявленими "Споживачем"
величинами приєднаного теплового
навантаження, зазначеними в додатку 1.

Споживач відповідно до п. 2.3.1 Договору
зобов'язується дотримуватись
кількості споживання теплової енергії
по кожному параметру в обсягах, які
визначені у додатку №1, не допускаючи
їх перевищення, та своєчасно
сплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та по тарифах,
зазначених у додатку 2.

Договір є договором енергопостачання,
а тому права та обов'язки сторін
визначаються в тому числі положеннями
параграфу 3 глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Позивач вказує, що за період з 01.09.2011 р.
по 01.06.2014 р. у відповідача виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, яка станом на 01.06.2014 р.
становить 209 210,04 грн. що
підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії та
обліковими картками (табуляграмами).

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по сплаті
спожитої теплової енергії.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Додатком №2 до Договору сторони
погодили, що споживач 12 по 15 число
отримує в ПЗРТ - 6 за адресою: вул.
Меліоративна буд. 11 оформлену
постачальником платіжну
вимогу-доручення на суму, яка включає
загальну вартість теплової енергії
поточного місяця та кінцеве сальдо
розрахунків на початок поточного
місяця за мінусом суми фактично
сплаченої теплової енергії в поточному
місяці, табуляграму фактичного
споживання за попередній період та акт
звірки, який оформлює та повертає один
примірник постачальнику протягом 2
днів з моменту їх одержання. Споживач
щомісячно: забезпечує не пізніше 10
числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА; до 25 числа поточного місяця
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком. (п.п. 9, 10 Додатку).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, Додатку №2
до Договору, строк виконання грошового
зобов'язання відповідача по оплаті
спожитої за Договором теплової енергії
на моменту розгляду справи настав.

Однак в порушення умов договору
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо сплати коштів за
використану теплову енергію, внаслідок
чого за період з 01.09.2011 р. по 01.06.2014 р. у
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 209 210,04 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, а саме довідки про надходження
коштів за спожиту теплову енергію,
відповідачем за період з 15.07.2014 р. по
13.08.2014 р. було частково погашено
заборгованість у розмірі 21 184,53 грн.

Оскільки, оплата відповідачем 21 184,53
грн. була здійснена до подачі позовної
заяви, а саме до 14.08.2014 р., то в
задоволенні вимог в цій частині
необхідно відмовити.

Крім того, з довідки про надходження
коштів за спожиту теплову енергію
також вбачається, що відповідачем за
період з 14.08.2014 р. по 29.08.2014 р. було
здійснено оплату вартості спожитої
теплової енергії у розмірі 110 060,90 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
розмірі 110 060,90 грн. підлягає припиненню
згідно п. 1-1. ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки погашення боргу в цій частині
здійснено після звернення позивача до
суду.

Отже, станом на момент винесення
рішення у справі заборгованість
відповідача перед позивачем становить
77 964,61 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів погашення відповідачем
заборгованості у розмірі 77 964,61 грн.
суду не надано, наявність
заборгованості відповідачем не
спростовано.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, вимога позивача в частині
стягнення основного боргу у розмірі 77
964,61 грн. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача інфляційну складову боргу
у розмірі 22 379,37 грн. та 3% річних у
розмірі 27 777,41 грн. за період
прострочення з жовтня 2011 р. по червень
2014 р. згідно доданого до позову
розрахунку.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та погоджується з
наданими позивачем розрахунками
інфляційної складової боргу та 3%
річних, а тому вимога позивача про
стягнення інфляційної складової боргу
у розмірі 22 379,37 грн. та 3% річних у
розмірі 27 777,41 грн. нарахованих до 30.06.2014
р. підлягають задоволенню.

Часткова сплата боргу у липні та серпні
2014 р. не впливає на нарахування
інфляційної складової боргу та 3%
річних, здійсненого до 30.06.2014 р.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ДКП "Житлоремфонд" на
користь ПАТ "Київенерго"
заборгованості у розмірі 77 964,61 грн.,
інфляційної складової боргу у розмірі
22 379,37 грн. та 3% річних у розмірі 27 777,41
грн.

В частині стягнення основного боргу у
розмірі 110 060,90 грн. провадження у справі
підлягає припиненню згідно п. 1-1 ч. 1 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України.

В задоволенні позову в частині
стягнення основного боргу у розмірі 21
184,53 грн. необхідно відмовити.

Згідно вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Оскільки погашення боргу у розмірі 110
060,90 грн. здійснено після звернення
позивача до суду, то судові витрати за
подачу позову в цій частині
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного комунального
підприємства "Житлоремфонд" (02217, м.
Київ, вул. Закревського, 15;
ідентифікаційний код 04543683) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5;
ідентифікаційний код 00131305) основну
заборгованість у розмірі 77 964 (сімдесят
сім тисяч дев'ятсот шістдесят чотири)
грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 27 777
(двадцять сім тисяч сімсот сімдесят
сім) грн. 41 коп., інфляційну складову
боргу у розмірі 22 379 (двадцять дві
тисячі триста сімдесят дев'ять) грн. 37
коп. та судовий збір 4 763 (чотири тисячі
сімсот шістдесят три) грн. 65 коп. Видати
наказ.

3. Провадження у справі в частині
стягнення заборгованості у розмірі 110
060,90 грн. припинити.

4. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 01.10.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко