ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3764/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства «Київобленерго»до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1про стягнення 8
235,08 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:Кошман В.О. (довіреність
№83 від 20.05.2014);від відповідача:не
з'явились.секретар судового засідання:
Жиленко Е.В.

Обставини справи:

03.09.2014 Публічне акціонерне товариство
«Київобленерго» (далі-позивач)
звернулося до господарського суду
Київської області з позовною заявою б/н
від 01.09.2014 (вх. №3887/14) до Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про
стягнення 7 828,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином
виконуються зобов'язання щодо оплати
спожитої останнім електричної енергії
№1278 від 26.12.2005.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.09.2014 порушено провадження
у справі та її розгляд призначено на
02.10.2014.

02.10.2014 в судовому засіданні представник
позивача подав письмове повідомлення,
про те, що відповідачем 01.09.2014 та 04.09.2014
було оплачено борг за активну
електроенергію у розмірі 9 428,29 грн.

02.10.2014 представник відповідача, який у
відповідності до ч. 1 ст. 64 ГПК України
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового засідання, про
причини неявки суд не повідомив,
письмового відзиву на позовну заяву не
надав.

Як роз'яснено в п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду від 26.12.2011
року № 18, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
судовому засіданні 02.10.2014
господарським судом було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача по справі, дослідивши та
оцінивши представлені докази в їх
сукупності, суд встановив:

26.12.2005 між Закритим акціонерним
товариством «А.Е.С. Київобленерго»
(найменування якого було змінено на
ПбАТ «Київобленерго», що
підтверджується статутом останнього)
(постачальник за договором, позивач у
справі) та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (споживач за договором,
відповідач у справі) було укладено
договір № 1278 про постачання
електричної енергії (далі-договір),
відповідно до умов якого постачальник
електричної енергії постачає
електричну енергію споживачу, а
споживач оплачує постачальнику
електричної енергії її вартість та
здійснює інші платежі за умовами цього
договору та додатками до цього
договору, що є його невід'ємними (п. 1.1
договору).

Відповідно до п. 7.1. договору облік
електроенергії, спожитої споживачем
(додаткок 3.1. «Перелік об'єктів
споживача, що живляться від мереж
Постачальника електричної енергії») та
(або) субспоживачами, приєднаними до
електричних мереж споживача (додаток
3.2. «Дані про відпуск електроенергії
Субспоживачу, що підключені до
електромереж споживача»), здійснюється
згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі
порушення споживачем вимог
нормативно-технічних документів щодо
встановлення та експлуатації засобів
обліку, їх покази не використовуються
при розрахунках за спожиту
електроенергію, а обсяги спожитої
електроенергії визначаються
постачальником електричної енергії
розрахунковим шляхом у встановленому
порядку.

Згідно з п. 9.4. договору останній
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на строк до 01.01.2006.
Договір вважається продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляду його умов.

Сторонами належних доказів припинення
дії договору до суду не подано,
відповідно, суд дійшов висновку, що дію
вказаного договору продовжено.

Згідно п1.3 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 31.07.96 р. № 28 (із змінами та
доповненнями), постачання електричної
енергії здійснюється на підставі
договору про постачання електричної
енергії, що укладається між споживачем
та постачальником електричної енергії
за регульованим тарифом або договору
про купівлю-продаж електричної
енергії, що укладається між споживачем
та постачальником електричної енергії
за нерегульованим тарифом.

Відповідно до п. 5.1 Правил користування
електричною енергією, договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правових відносин, прав
та обов'язків сторін. Споживання
електричної енергії без договору не
допускається.

Згідно з частиною першою ст. 275 ГК
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до приписів статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є таке правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом положень частини першої та
частини сьомої статті 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Приписами частини першої статті 530 ЦК
України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.1.2. додатку №2 поточну
плату за електроенергію, що
споживатиметься в поточному періоді з
врахуванням сплаченого авансового
платежу у розрахунковому періоді 100%
від заявленої величини до 25 числа
поточного періоду.

Відповідно до п.1. додатку №4
розрахунковий період починається 20
числа кожного місяця і триває до 20
числа наступного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач здійснив оплату у розмірі 9
428,29 за активну електроенергію про, що
свідчить інформація про надходження
коштів.

Таким чином, стягнення 7 828,29 грн. за
активну електроенергію провадження
підлягає припиненню, у зв'язку з
відсутністю предмета спору.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Крім того, позивачем за нараховано
відповідачу пеню у розмірі 406,79 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Факт прострочення виконання
відповідачем своїх зобов'язань перед
позивачем щодо оплати вартості товару
доведено позивачем належними та
допустимими доказами.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
визначає неустойку (штраф, пеню) як
грошову суму або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення ним зобов'язання. Пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

При цьому, господарський суд зазначає,
що договірні правовідносини між
платниками і одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовано Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», згідно з п. п. 1, 3 якого
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені за прострочку платежу, що
встановлюється за згодою сторін,
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.2.1 за внесення
платежів, передбачених п.2.2.3-2.2.4 цього
договору, з порушенням термінів,
визначених додатком 2 «Порядок
розрахунків», споживач сплачує
постачальнику електричної енергії
пеню за кожний день прострочення
платежу, в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діє на дату виникнення боргу,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Господарський суд, здійснивши власний
розрахунок за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості штрафних
санкцій «ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.» встановив, що
розмір пені складає 406,79 грн.

Таким чином, позовна вимога про
стягнення 406,79 грн. нені підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
наявні в матеріалах справи документи
та досліджуючи в судовому засіданні
докази, виходячи з вищевикладених
обставин справи, господарський суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково в
розмірі 406,79 грн. пені.

В іншій частині позову, а саме а
стягнення 7 828,29 грн. боргу за активну
електроенергію провадження припинити.

Відповідно до ч. 2 ст.49 ГПК України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до статті 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (08300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» (08132, Київська обл.,
Києво-Святошинський район, місто
Вишневе, вулиця Київська, будинок 2-Б,
ідентифікаційний код: 23243188) 406
(чотириста шість) грн. 79 коп. пені та 1 827
(оду тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 7 828, 29 грн. боргу
провадження припинити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 13.10.2014 року