ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.Справа № 915/1251/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Мирошниченко М.А., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.,

за участю представників сторін:

позивач - ОСОБА_1 (за паспортом),

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну Державного
підприємства «Науково-виробничого
комплексу газотурбобудування
«Зоря»-«Машпроект»

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 19.08.2014р.

по справі №915/1251/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Державного підприємства
«Науково-виробничого комплексу
газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»

про стягнення пені, 3% річних та
інфляційних втрат у загальній сумі 12
728,40 грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання за договором
від 04.01.2013р. № 729-0310/12

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

Позивачем в судовому засіданні не було
заявлено клопотання про здійснення
фіксації судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, отже фіксація судового процесу
не здійснювалась відповідно до ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 02.10.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач)
звернувся до господарського суду
Миколаївської області із позовом до
Державного підприємства
«Науково-виробничого комплексу
газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»
(далі - Підприємство, відповідач) про
стягнення заборгованості в розмір 14
555,40 грн., з яких: пеня - 2350,70 грн., 3% річних
- 716,00 грн., 9 661,70 грн. - інфляційних втрат
та 1827,00 грн. - судовий збір (з
урахуванням заяви про збільшення суми
позову від 15.08.2014р.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач усупереч умовам договору
№729-0310/12 від 04.01.2013р. прострочив
виконання грошового зобов'язання щодо
повної оплати вартості поставленої
продукції.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 19.08.2014р.
позовні вимоги задоволені частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача грошові кошти в загальній
сумі 11 552,70 грн., з яких: 1175,00 грн. - пеня,
716,00 грн. - 3% річних, 9 661,70 грн. - сума, на
яку збільшився основний борг з
урахуванням індексу інфляції, а також
грошові кошти на відшкодування витрат
з оплати позовної заяви судовим збором
у сумі 1 827,00 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
частковому задоволенню, оскільки
матеріалами справи підтверджено
наявність порушень умов договору щодо
своєчасної та повної оплати за
поставлений товар. Крім цього,
господарський суд на власний розсуд, на
підставі ч.3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК
України зменшив розмір пені, що
підлягала стягненню з відповідача до 1
175,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, Підприємство звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення скасувати та винести
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Відповідач не погоджується із
вищевказаним рішенням з підстав
неповного з'ясування обставин справи,
які мають суттєве значення для
правильного вирішення справи, а також з
підстав неповного дослідження доказів,
що призвело до невідповідностей
висновків суду обставинам справи.

08.09.2014р. до Одеського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому ФОП ОСОБА_1 зазначив, що
відповідач не виконує у добровільному
порядку рішення господарського суду
Миколаївської області від 21.07.2014р. по
справі №915/589/14. Крім цього, скарга
відповідача не містить посилання на
лист позивача №02/014-01 від 29.05.2014р. про
зміну банківських реквізитів та в
порушення ст. 613, 625 ЦК України, п. 2 ст. 193
ГК України відповідач перерахував суму
заборгованості на інший рахунок
позивача, після отримання
вищевказаного листа.

29.09.2014р. до Одеського апеляційного
господарського суду від Підприємства
надійшло клопотання, в якому
відповідач підтримав апеляційну
скаргу в повному обсязі та просив
розглянути дану справу без участі його
представника.

Вислухавши думку позивача щодо
вищевказаного клопотання, колегія
суддів вирішила останнє задовольнити
та розглянути справу за відсутності
представника Підприємства.

В судовому засіданні 02.10.2014р. позивач
надав пояснення, проти апеляційної
скарги заперечує, просить рішення
місцевого суду від 19.08.2014р. залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення позивача, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів
встановила наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України
встановлено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Так, з матеріалів даної справи
вбачається, що рішенням господарського
суду Миколаївської області від 21.07.2014р.
у справі № 915/589/14, встановлено, що між
ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та
Підприємством (покупець) укладено
договір №729-0310/12 від 04.01.2013р., на
виконання якого позивач поставив
відповідачу товар на суму 31 500,00 грн., що
підтверджується накладною №41 від
12.10.2013р., відповідачем здійснено за цей
товар передоплату в сумі 6 300,00 грн.. В
подальшому, позивач поставив
відповідачу товар на суму 117 600,00 грн. на
підставі накладної №30/1 від 27.11.2013р.,
відповідачем здійснено за цей товар
передоплату в сумі 23 520,00 грн.

Сума несплаченої вартості
поставленого товару склала 119 280,00 грн.
(149 100,00 грн. - 29 820,00 грн.), яка підлягала
оплаті у відповідності з умовами п. 4.1
укладеного між сторонами договору на
протязі 10-ти банківських днів з моменту
отримання товару, тобто, за товар,
поставлений по накладній від 12.10.2013 р. №
41, оплату належало здійснити до 25.10.2013
р., а за товар, поставлений по накладній
від 27.11.2013 р. № 30/1, - по 11.12.2013 р.

Підприємство остаточну оплату
вартості товару, поставленого згідно
накладної від 12.10.2013 р. № 41, у сумі 25 200,00
грн. здійснено платіжним дорученням
від 25.06.2014 р. № 5773, а поставленого згідно
накладної від 27.11.2013 р. № 30/1, у сумі 94
080,00грн. - платіжним дорученням від
09.07.2014 р. № 6175.

Оскільки відповідачем здійснено
оплату вартості товару з порушенням
умов договору, то за прострочення
здійснення таких платежів суд на
підставі п. 7.2 укладеного сторонами
договору та ч.2 ст.625 ЦК України вирішив
про стягнення з відповідача на користь
позивача пені, 3 % річних за період по
24.04.2014 р. та індексу інфляції за
березень 2014 року включно, виходячи із
суми сплаченого позивачем судового
збору за вимоги майнового характеру.

Вказане рішення Господарського суду є
приюдиційним для вирішення спору у
даній справі.

Згідно позовної заяви вимоги ФОП
ОСОБА_1 про стягнення з Підприємства
грошових коштів у загальній сумі 12 728,40
грн. ґрунтуються на тому, що
відповідачем прострочено виконання
грошового зобов'язання за укладеним
між ними договором № 729-0310/12 від 04.01.2013
р., а саме, прострочення оплати вартості
товару, поставленого згідно накладної
від 12.10.2013 р. № 41 у сумі 25 200,00 грн., у
період з 24.04.2014р. по день фактичної
оплати платіжним дорученням від 25.06.2014
р. № 5773, а за товар, поставлений згідно
накладної від 27.11.2013 р. № 30/1 у сумі 94 080,00
грн., у період з 24.04.2014 р. по день
фактичної оплати платіжним дорученням
від 09.07.2014 р. № 6175.

За вказані періоди прострочення
позивачем на підставі п. 7.2 укладеного
сторонами договору та ч.2 ст.625 ЦК
України на суми заборгованості
нараховано пеню, котра становить суму 2
350,70 грн. та 3 % річних в сумі 716,00 грн., а
також застосовано індекс інфляції за
період квітень-червень 2014 року, сума на
яку збільшився борг з урахуванням
індексу інфляції, згідно розрахунку
становить 9 661,70 грн.

Колегією суддів самостійно, було
перевірено розрахунок пені, 3% річних,
індексу інфляції та встановлено, що ці
розрахунки зроблені арифметично і
методологічно неправильно, у зв'язку з
чим судова колегія зробила власний
розрахунок.

Розрахунок розміру пені за період з
24.04.2014р. по 25.06.2014р. за накладною від
12.10.2013 р. № 41 сума боргу склала 25 200,00 грн.

ВідсотокГраничний строк оплати
товаруСтрок розрахунку пеніКількість
днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума
пені, грн.2*(9,5%)Ставка
НБУ24.04.2014р.25.06.2014р.6425 200,00 839,54

Розрахунок розміру пені за період з
24.04.2014р. по 09.07.2014р. за накладною від
27.11.2013 р. № 30/1 сума боргу - 94 080,00 грн.

ВідсотокГраничний строк оплати
товаруСтрок розрахунку пеніКількість
днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума
пені, грн.2*(9,5%)Ставка
НБУ24.04.2014р.09.07.2014р.7794 080,003 770,93Отже,
загальна сума пені, що підлягає
стягненню з відповідача становить 4 610,47
грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. В
силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Колегією суддів самостійно, було
перевірено розрахунок 3% річних наданий
позивачем та зроблений судом першої
інстанції та встановлено, що
розрахунок зроблений позивачем та
місцевим судом є помилковим, у зв'язку з
цим, судова колегія зробила власний
розрахунок.

Розрахунок розміру 3% річних за період з
24.04.2014р. по 25.06.2014р. за накладною від
12.10.2013 р. № 41 сума боргу склала 25 200,00 грн.

ВідсотокГраничний строк оплати
товаруСтрок розрахунку
річнихКількість днів прострочкиСума
до сплати, грн.Сума річних,
грн.3%24.04.2014р.27.06.2014р.6425 200,00132,56

Розрахунок розміру пені за період з
24.04.2014р. по 09.07.2014р. за накладною від
27.11.2013 р. № 30/1 сума боргу - 94 080,00 грн.

ВідсотокГраничний строк оплати
товаруСтрок розрахунку
річнихКількість днів прострочкиСума
до сплати, грн.Сума річних,
грн.3%24.04.2014р.10.07.2014р.7794080,00595,41Отже,
загальна сума 3% річних, що підлягає
стягненню з відповідача становить 727,97
грн.

Щодо вимог про стягнення інфляційних
нарахувань колегія суддів зазначає
таке.

У п. 3.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від
17.12.2013р. № 14 зазначено, що індекс
інфляції - це показник, що характеризує
динаміку загального рівня цін на
товари та послуги, які купуються
населенням для невиробничого
споживання, і його найменший період
визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Окрім того, у п. 2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
«Про практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права» від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 зазначено,
що при застосуванні індексу інфляції
слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (постанова
Вищого господарського суду України від
06.08.2014р. № 905/1430/14).

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів .

Колегією суддів самостійно, з
урахуванням Рекомендацій щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ, викладених в
листі Верховного Суду України від
03.04.1997р. N 62-97р. було перевірено
розрахунок інфляційних нарахувань
наданий позивачем та зроблений судом
першої інстанції та встановлено, що
розрахунок зроблений позивачем та
місцевим судом є помилковим, у зв'язку з
цим, судова колегія зробила власний
розрахунок.

Розрахунок
інфляційних нарахувань

Накладна №, датаСума боргу (грн.)Період
простроченняСума інфляційних
нарахувань (грн.)41 від 12.10.2013 р. 25 200,00
24.04.2014р. -25.06.2014р.604,80 30/1 від 27.11.2013 р.94
080,0024.04.2014р. - 09.07.2014р. 2 257,92Отже, загальна
сума інфляційних нарахувань, що
підлягає стягненню з відповідача
становить 2 862,72 грн.

Посилання скаржника, що
відповідач сплатив основну
заборгованість за договором №729-0310/12
від 04.01.2013р. в сумі 25 200,00 грн. згідно
рахунку позивача №39 від 22.05.2013р.
платіжним дорученням №5253 від 11.06.2014р.
та 94 080,00 грн. згідно рахунку позивача
№39/1 від 22.04.2013р. платіжним дорученням №
5249 від 11.06.2014р., судова колегія не
приймає до уваги, на підставі ст. ст.
33-34ГПК України, оскільки в матеріалах
справи відсутні належні та допустимі
докази на які посилається відповідач
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: 1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3)невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Підприємства підлягає частковому
задоволенню та оскільки рішення
господарського суду Миколаївської
області прийнято при неповному
з'ясуванні обставин справи, суд вирішив
справу всупереч нормам матеріального
права, тому воно підлягає частковому
скасуванню, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
частковому задоволенню.

Згідно приписів ст. 49 ГПК України сума
судового збору розподіляється між
сторонами у даній справі пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Науково-виробничого
комплексу газотурбобудування
«Зоря»-«Машпроект» задовольнити
частково.

2. Рішення господарського суду
Миколаївської області від 19.08.2014 р. у
справі № 915/1251/14 в частині стягнення з
Державного підприємства
«Науково-виробничого комплексу
газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 пені в сумі 1 175,00 грн., 3% річних
в розмірі 716,00 грн. та інфляційних
нарахувань в розмірі 9 661,70 грн.
скасувати, резолютивну частину цього
рішення викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Науково-виробничого комплексу
газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 :

4 610 (чотири тисячі шістсот десять) грн. 47
коп. - пені;

727 (сімсот двадцять сім) грн. 97 коп. - 3%
річних;

2 862 (дві тисячі вісімсот шістдесят дві)
грн. 72 коп. - інфляційних втрат;

1 297 (одна тисяча двісті дев'яносто сім)
грн. 17 коп. - відшкодування понесених
витрат по сплаті судового збору за
розгляд позову.

В решті частині позову відмовити.»

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
Державного підприємства
«Науково-виробничого комплексу
газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»
264 (двісті шістдесят чотири) грн. 92 коп.
відшкодування витрат по сплаті
судового забору за розгляд апеляційної
скарги.

4. Зобов'язати господарський суд
Миколаївської області видати накази
відповідно до резолютивної частини
цієї постанови із зазначенням у них
всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 03.10.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Судді
Мирошниченко М.А.

Шевченко В.В.