ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Справа № 918/253/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів:Шевчук С.Р.,
Акулової Н.В., Владимиренко
С.В.розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М"на
постанову та на рішенняРівненського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014 року господарського суду
Рівненської області від 06.05.2014 рокуу
справі№ 918/253/14 господарського суду
Рівненської областіза позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Полнет-Україна"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Агрокор-М"простягнення в сумі 315 658 грн.
54 коп. заборгованості

За участю представників сторін:

від позивача: Джугостран В.І. (дов.№3 від
10.03.2014 року);

від відповідача: Корсакова О.Г. (дов.№7
від 17.04.2014 року);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 06.05.2014 року по
справі №918/253/14 (суддя: Гудзенко Я.О.)
позов задоволено; стягнуто з ТОВ
"Агрокор-М" на користь ТОВ
"Полнет-Україна" 315 658,54 грн. -
заборгованості та 6313,18 грн. - судового
збору.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року у
справі №918/253/14 (судді: Дужич С.П.,
Мамченко Ю.А., Василишин А.Р.) апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М" залишено
без задоволення, рішення
господарського суду Рівненської
області від 06.05.14 р. у справі №918/253/14
залишено без змін.

Прийняті судові акти мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов договору
поставки свої зобов'язання щодо оплати
товару повністю не виконав, у зв'язку з
чим у нього виникла заборгованість у
розмірі 315 658,54 грн., яка підлягає
стягненню.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
актами, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрокор-М"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить суд скасувати постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року та
рішення господарського суду
Рівненської області від 06.05.2014 року у
справі №918/253/14 і передати справу на
новий розгляд.

В касаційній скарзі скаржник
посилається на порушення та невірне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Полнет-Україна"
просило залишити рішення
господарського суду Рівненської
області від 06.05.2014 року та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року без
змін, а касаційну скаргу без
задоволення.

У судовому засіданні, представник
відповідача підтримав вимоги та доводи
касаційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник позивача, у судовому
засіданні, заперечував проти
задоволення касаційної скарги, просив
залишити її без задоволення, а прийняті
у справі судові акти без змін,
посилаючись на їх законність та
обґрунтованість.

Заслухавши представників сторін, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19 червня 2013 року між ТОВ
"Полнет-Україна" (постачальник) та ТОВ
"Агрокор-М" (покупець) укладено Договір
поставки №ДГ-0000191, предметом якого є
зобов'язання постачальника поставити
та передати у власність покупцю певний
товар, а зобов'язанням покупця
прийняти цей товар та своєчасно
здійснити його оплату на умовах
договору. (п.1.1. Договору).

Загальний асортимент, кількість
товару, ціна товару, що підлягає
поставці, зазначається у видаткових
накладних у кожному окремому випадку.
(п.2.1. Договору).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що
якість та комплектність товару, що
постачається, повинна відповідати
технічним умовам, стандартам, іншим
нормативним документам.

Підтвердженням якості та
комплектності з боку постачальника у
разі обов'язкової сертифікації такого
виду товару, є сертифікати
відповідності, надані
товаровиробником. (п.3.2. Договору).

Розрахунки за товар, що поставляється
здійснюються в безготівковому порядку
шляхом перерахування грошових коштів
на рахунок постачальника (п.7.2.
договору).

Відповідно до пункту 8.2. Договору
перехід права власності на товар
відбувається в момент передачі товару
покупцю та отримання і підписання
покупцем товаророзпорядчих
документів.

Пунктом 12.3 Договору №ДГ-0000191 сторони
погодили, що підписання представником
покупця видаткової накладної є
підтвердженням приймання покупцем
визначеної накладною партії товару за
кількістю та якістю, а також
погодженням покупцем асортименту та
ціни переданого товару.

Згідно п. 17.2 Договору сторони погодили,
що Договір набуває чинності в день
підписання його обома сторонами та діє
до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому
разі до повного виконання сторонами
своїх зобов`язань.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 6, 627, 628 та 638 ЦК
України сторони вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між сторонами виникли
зобовязальні відносини на підставі
укладеного договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 01 серпня по 31
жовтня 2013 року, позивачем, на виконання
умов Договору №ДГ-0000191, за видатковими
накладними: №РН-0000565 від 01 серпня 2013
року на суму 94860,00 грн.; №РН-0000706 від 05
вересня 2013 року на суму 355015,62 грн.; №
РН-0000728 від 11 вересня 2013 року на суму
19140,05 грн.; №РН-0000731 від 13 вересня 2013 року
на суму 200970,50 грн.; №РН-0000759 від 18
вересня 2013 року на суму 432108,59 грн.;
№РН-0000739 від 25 вересня 2013 року на суму
25697,81 грн.; №РН-0000796 від 27 вересня 2013 року
на суму 16013,45грн.; №РН-0000826 від 10 жовтня
2013 року на суму 85440,04 грн.; №РН-0000880 від 31
жовтня 2013 року на суму 25778,84 грн.;
№РН-0000879 від 31 жовтня 2013 року на суму
7448,64 грн., поставило ТОВ "Агрокор-М"
товар на загальну суму 1262473,54 грн.
Вказані видаткові накладні підписані
представниками обох сторін, що
підтверджує факт отримання товару
позивачем.

Відповідач, свої зобов'язання щодо
оплати отриманого товару, згідно умов
Договору поставки №ДГ-0000191, виконав
частково на суму 946 815,00 грн.,
заборгованість складає 315 658,54 грн.

04 лютого 2014 року ТОВ "Полнет-Україна"
звернулось до ТОВ "Агрокор-М" з вимогою
№38 про сплату боргу у розмірі 315658,54
грн., що утворився унаслідок часткової
сплати за поставлений товар по
Договору поставки №ДГ-0000191. Дана вимога
була отримана відповідачем 07 лютого 2012
року та залишена ним без задоволення.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що оскільки ТОВ "Агрокор-М"
дане зобов'язання не виконав, позовні
вимоги про стягнення з відповідача 315
658,54 грн. - основного боргу підлягають
задоволенню.

Крім того, судом апеляційної інстанції
зазначено, що посилання відповідача, що
поставлений товар був неналежної
якості (окремі його елементи мають
значне корозійне пошкодження), не
приймається до уваги, оскільки дана
обставина не позбавляє відповідача
обов'язку, відповідно до ст. 692 ЦК
України, оплатити товар, який ним був
прийнятий, а також не позбавляє права,
відповідно до ст. 678 ЦК України,
звернутися до суду.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає висновки судів
попередніх інстанцій такими, що
відповідають фактичним обставинам та
наявним матеріалам справи, нормам
матеріального і процесуального
права, оскільки суд першої інстанції та
апеляційний господарський суд в
порядку ст. ст.43, 47, 33, 34, 43, 101
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянули в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності;
дослідили та належним чином оцінили
подані сторонами в обґрунтування своїх
вимог і заперечень докази; належним
чином проаналізували відносини сторін.
На підставі встановлених фактичних
обставин з'ясували дійсні права і
обов'язки сторін, правильно
застосували матеріальний закон, що
регулює спірні правовідносини.

Згідно ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція перевіряє на
підставі вже встановлених судами
першої та апеляційної інстанцій
фактичних обставин справи лише
застосування ними норм матеріального
та процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішення або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково їх
перевіряти.

Твердження скаржника про порушення і
неправильне застосування судами
попередніх інстанції норм права при
прийнятті оскаржуваних судових актів
не знайшли свого підтвердження, в
зв'язку з чим підстав для скасування
прийнятого рішення суду першої
інстанції та постанови апеляційного
господарського суду колегією суддів
Вищого господарського суду України не
вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання касаційної скарги
покладаються на скаржника - Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Агрокор-М".

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 ,11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрокор-М"
залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року та
рішення господарського суду
Рівненської області від 06.05.2014 року у
справі №918/253/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
С.Р. Шевчук

Судді:
Н.В. Акулова

С.В. Владимиренко