м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Даймекс-Київ»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес Партнер ЛТД»
про стягнення заборгованості в розмірі
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: Ткаченко С.В., за
від відповідача: не з'явився.
СПРАВИ:
На розгляд господарського суду
міста Києва були передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Даймекс-Київ» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес Партнер ЛТД»
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості в розмірі 1 629,02 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.07.2014 р. було порушено
справи призначено на 13.08.2014 р.
13.08.2014 р. судове засідання не відбулось.
Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А. від 13.08.2014 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. у
передано для розгляду судді Літвіновій
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Літвіновою М.Є., розгляд справи
призначено на 08.10.2014 р.
Розпорядженням В.о. голови
господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А. від 01.09.2014 р., у зв'язку з
поверненням судді Нечая О.В. з
передано для розгляду судді Нечаю О.В.
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження суддею Нечаєм
О.В., розгляд справи призначено на 08.10.2014
06.10.2014 р. представником позивача через
відділ діловодства господарського
суду міста Києва були подані документи
для долучення до матеріалів справи.
У судове засідання 08.10.2014 р. представник
позивача з'явився, надав суду свої
пояснення по суті спору, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання 08.10.2014 р. не з'явився.
Відповідно до п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі ГПК України, не зобов'язує й
сторону у справі, зокрема позивача,
з'ясовувати фактичне місцезнаходження
іншої сторони (сторін) у справі (якщо
воно не співпадає з її
місцезнаходженням, визначеним згідно
зі статтею 93 Цивільного кодексу
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі, коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист містить посилання
на пункт 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
р. № 01-8/1228 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008
р.), в якому зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду її судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.07.1997 р.
№ 02-5/289 із змінами «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України»).
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,
29.06.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Даймекс-Київ» (далі -
позивач, виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бізнес
Партнер ЛТД» (далі - відповідач,
замовник) було укладено Договір про
надання послуг з доставки відправлень
№ 182 (далі - Договір), відповідно до умов
якого виконавець надає послуги з
доставки відправлень замовника від
відправника до одержувача, а замовник
сплачує виконавцеві вартість послуг
відповідно до Тарифів (Додаток № 2) та
Регламенту ТОВ «Даймекс-Київ» (Додаток
№ 1), що є невід'ємними частинами цього
Відповідно до п. 1.2 Договору кожна
послуга з доставки оформлюється
заповненням та підписання
відправником та прийняттям виконавцем
стандартної накладної ТОВ
«Даймекс-Київ», що є невід'ємною
частиною даного Договору.
Згідно з пунктами 2.1.1 та 2.2.1 виконавець
зобов'язується надавати послуги з
доставки та відправлень замовника
згідно зі стандартними умовами ТОВ
«Даймекс-Київ», викладеними у
Регламенті ТОВ «Даймекс-Київ», та в
строки, передбачені чинними тарифами
ТОВ «Даймекс-Київ». В свою чергу,
замовник зобов'язується повністю та у
строки, визначені цим Договором,
оплачувати послуги ТОВ «Даймекс-Київ».
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
замовник сплачує виконавцеві вартість
наданих послуг відповідно до Тарифів
ТОВ «Даймекс-Київ», згідно з
виставленими рахунками протягом 5
банківських днів з моменту одержання
рахунків замовником.
Позивач зазначає суду про те, що свої
зобов'язання виконав належним чином, в
свою чергу відповідач порушив умови
Договору в частині оплати за надані
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу
України встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Судом досліджені наявні в матеріалах
справи докази заборгованості
відповідача, а саме Акти
здачі-приймання (№ 1059 від 15.04.2013 р. на
суму 314,00 грн., № 859 від 29.03.2013 р. на суму
549,00 грн., № 2845 від 30.09.2013 р. на суму 45,00
грн., № 628 від 28.02.2013 р. на суму 359,00 грн.)
та рахунки на оплату, відповідно до
яких відповідач повинен був оплачувати
отримані від позивача послуги (№ 622 від
28.02.2013 р. на суму 359,00 грн., № 837 від 29.03.2013
р. на суму 549,00 грн., № 1040 від 15.04.2013 р. на
суму 314,00 грн., № 2856 від 30.09.2013 р. на суму
З огляду на вищенаведене,
заборгованість відповідача перед
позивачем за отримані послуги за
Договором відповідно до первинних
документів, доданих позивачем до
позовної заяви, становить 1 267,00 грн.
Відповідно до статей 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідачем не було надано суду
жодного доказу на спростування доводів
позивача щодо наявності у відповідача
заборгованості за Договором у
вищезазначеному розмірі.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов до
висновку про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги за
Договором в розмірі 1 267,00
грн. підлягають задоволенню.
Крім основної суми заборгованості
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь пеню в розмірі 176,93 грн.,
3 % річних в розмірі 44,25 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 140,33 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.
Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.
Як вбачається з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ст. 3 «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
Відповідно до п. 4.2 Договору за
несвоєчасну оплату рахунків замовник
сплачує на користь виконавця пеню в
розмірі 0,5% від суми рахунку, за кожен
день прострочення платежу.
Судом здійснено перерахунок пені з
урахуванням приписів Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
встановлено, що відповідачем допущено
помилку при розрахунку пені.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов
висновку про те, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня в розмірі 89,55 грн.
Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Судом здійснено перерахунок заявлених
позивачем до стягнення з відповідача
розмірів 3 % річних та інфляційних втрат
та встановлено, що позивачем було вірно
розраховано зазначені показники.
З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача 3 %
річних в розмірі 44,25 грн. та інфляційних
втрат в розмірі 140,33 грн. підлягають
Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за надані послуги, з
урахуванням пені, 3 % річних та
інфляційних втрат, в загальному
розмірі 1 629,02 грн. підлягають
частковому задоволенню в розмірі 1 541,64
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес Партнер ЛТД»
ідентифікаційний код: 35467815) на користь
Товариства з обмеженою
Київ, вул. Підгірна, будинок 28, ЛІТЕРА А;
ідентифікаційний код: 34821033) основний
борг в розмірі 1 267 (одна тисяча двісті
шістдесят сім) грн. 00 коп., інфляційні
втрати в розмірі 140 (сто сорок) грн. 33
коп., 3 % річних в розмірі 44 (сорок чотири)
грн. 25 коп. та пеню в розмірі 89
(вісімдесят дев'ять) грн. 55 коп.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бізнес Партнер ЛТД»
ідентифікаційний код: 35467815) на користь
Товариства з обмеженою
Київ, вул. Підгірна, будинок 28, ЛІТЕРА А;
ідентифікаційний код: 34821033) витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 729
(одна тисяча сімсот двадцять дев'ять)
Повне рішення складено 13.10.2014 р.
Суддя