ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" вересня 2014 р.
Справа № 918/1100/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу за позовом
Приватного підприємства "Сам-Лев" до
відповідача 1 Приватного підприємства
фірми "АЛРІ", до відповідача 2 Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби в Тернопільській області

про стягнення заборгованості в сумі 342
840 грн. 79 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 (договір від
01.07.2014 року)

Від відповідача 1: не з'явився

Від відповідача 2: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Сам-Лев"
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до
відповідача 1 Приватного підприємства
фірми "АЛРІ", відповідача 2 Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби в Тернопільській області, про
стягнення з відповідача 1 - 1000 грн. 00 коп.
боргу на підставі Договору поруки від
02.08.2012 р. №02/08-12, та з відповідача 2 - 400 758
грн. 20 коп. - заборгованості на підставі
Договору №55 на виконання підрядних
робіт від 30.07.2012 р., з яких 339 957 грн. 00 коп.
- основний борг, 11 391 грн. 98 коп. - пеня, 39
210 грн. 02 коп. - інфляційні втрати, 10 199
грн. 28 коп. - 3% річних. Також позивач
просить відшкодувати за рахунок
відповідача 2 понесені ПП "Сам-Лев"
витрати на оплату послуг адвоката у
розмірі 6 090 грн. 00 коп.

Свої вимоги обґрунтовує невиконанням
відповідачем умов Договору №55 від
30.07.2012 р. в частині оплати вартості
виконаних позивачем ремонтних робіт.

Через канцелярію суду від позивача
надійшла заява від 28.08.2014 р. про
зменшення розміру позовних вимог,
згідно якої вказує, що заборгованість
відповідача 2 перед позивачем
становить на 50 000 грн. 00 коп. менше. Тому
ПП "Сам-Лев" просить стягнути з Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області 289 957 грн. 00 коп. - основного
боргу, 9 720 грн. 51 коп. - пені, 33 460 грн. 04
коп. - інфляційних втрат, 8 703 грн. 24 коп. -
3% річних, всього - 341 840 грн. 79 коп.

Відповідач 1 ППФ "АЛРІ" письмового
відзиву на позов не подав.

Відповідач 2 Служба автомобільних
доріг у Тернопільській області у
письмовому відзиві пояснює, що вимоги
позивача не визнає, оскільки
відповідач 2 є державною неприбутковою
організацією, та є одержувачем
бюджетних коштів, що спрямовуються
Державним агентством автомобільних
доріг України на розвиток мережі
автодоріг загального користування.
Тому відповідно до умов укладеного між
сторонами Договору №55 Замовник
виконує свої зобов'язання по даному
договору лише у разі наявності та в
межах відповідних бюджетних
асигнувань. Разом з тим, відповідач 2
зазначає, що у даному випадку мала
місце відсутність достатніх бюджетних
асигнувань, що і спровокувало
виникнення боргів. Крім того, Служба
автомобільних доріг у Тернопільській
області заперечує проти нарахованих
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення умов Договору №55, вважаючи
їх безпідставними та необґрунтованими.
За наведеного відповідач 2 просить в
позові відмовити.

Третя особа Головне управління
Державної казначейської служби в
Тернопільській області письмових
пояснень по суті спору не надала.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги, з
урахуванням поданої заяви про
зменшення розміру позовних вимог.
Просить стягнути з відповідача 1 - 1000
грн. 00 коп. боргу на підставі Договору
поруки від 02.08.2012 р. №02/08-12, та з
відповідача 2 - 289 957 грн. 00 коп. -
основного боргу, 9 720 грн. 51 коп. - пені, 33
460 грн. 04 коп. - інфляційних втрат, 8 703
грн. 24 коп. - 3% річних, всього - 341 840 грн. 79
коп.

Представник відповідача 1 ППФ "АЛРІ" в
судове засідання 24.09.2014 р. не з'явився.
Натомість подав заяву про розгляду
справи без участі його представника за
наявними у справі матеріалами.

Відповідач 2 - Служба автомобільних
доріг у Тернопільській області свого
представника для участі у судовому
засіданні 24.09.2014 р. не направив. Про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений судом належним чином.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи відповідно до ст. 75 ГПК України
за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
повно та об'єктивно оцінивши всі
обставини справи в їх сукупності,
господарський суд прийшов до висновку,
що позов підлягає задоволенню. При
цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 30.07.2012 року між
Приватним підприємством «Сам-Лев»
(Підрядник) та Службою автомобільних
доріг в Тернопільській області
(Замовник) було укладено Договір №55 на
виконання підрядних робіт (арк.с. 13-16).

За умовами Договору Замовник доручає
Підряднику і зобов'язується прийняти
та оплатити, керуючись умовами даного
договору виконання робіт з поточного
дрібного ремонту (ремонт пошкоджень,
руйнувань та деформації покриття
проїзної частини доріг (просідання,
колійність, вибоїни, тріщини, здимання
тощо)) автомобільної дороги місцевого
значення Шумськ-Білокриниця км 2+000-22+500
згідно з вимогами діючих
нормативно-правових актів, зокрема
«Технічних правил ремонту та утримання
автомобільних доріг загального
користування України», «Класифікації
робіт з ремонтів автомобільних доріг
загального користування», «Порядком
визначення вартості будівництва,
реконструкції, капітального та
поточного ремонтів автомобільних
доріг загального користування та
вимогам ДБН, а Підрядник зобов'язується
на свій власний ризик виконати роботи,
доручені йому Замовником (п.1.1
Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору - договірна
ціна робіт, що доручаються Підряднику
по цьому Договору складає 920 500 грн. з
врахуванням ПДВ. Згідно з Договірною
ціною, додатком до Договору - всього
вартість робіт складає 920 500 грн., у т.ч.
вартість будівельних робіт - 856 292 грн.
та інші витрати в сумі 64 208 грн.

Згідно зведеного кошторисного
розрахунку - загальна кошторисна
вартість робіт складає 942 843 грн.

Згідно з п.9.2 Договору - Замовник
здійснює розрахунки за виконані роботи
Підрядником по мірі надходження коштів
на відповідний казначейський рахунок
Замовника, при відсутності затримки
здійснення видатків обслуговуючим
банком, на підставі Актів приймання
виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в)
та Довідок про вартість виконаних
підрядних робіт (форма КБ-3).

Відповідно до п.9.3 Договору - роботи
вважаються виконані, коли вони
прийняті Замовником.

Замовник може здійснювати проміжні
платежі за виконані робот після
підписання акта приймання виконаних
робіт і довідки про вартість виконаних
робіт та витрат, складених у
відповідності з положенням чинних ДБН,
ВБН, СОУ, підписаних уповноваженими
представниками сторін.

Відповідно до п.12.2 Договору - за
несвоєчасне або неналежне виконання
сторонами своїх зобов'язань за
договором, винна сторона сплачує пеню в
розмірі облікової ставки НБУ від суми
невиконаного або неналежним чином
виконаного зобов'язання за кожний день
прострочення.

27.12.2013 року між сторонами було
підписано довідку про вартість
виконаних будівельних робіт /та
витрати форми КБ-3 та акт приймання
виконаних підрядних робіт форми КБ-2в,
відповідно до яких сторони погодили, що
Підрядником виконано підрядних робіт
на суму 50 000 грн. (арк.с. 24).

Відповідно до виписки з банківського
рахунку за 27.12.2013 року, відповідачем
було перераховано позивачу суму в
розмірі 50 000 грн. (арк.с. 33).

30.12.2013 року Службою автомобільних доріг
у Тернопільській області було
підписано довідку про вартість
виконаних будівельних робіт форми КБ-3
за серпень 2012 року, та акт приймання
виконаних підрядних робіт №2/155 за
серпень 2012 року. Даним актом та
довідкою сторони погодили, що вартість
виконаних Підрядником підрядних робіт
становить 50 000 грн. (арк.с. 30-31).

Сторонами було підписано також
довідку про вартість виконаних
будівельних робіт за формою №КБ-3 на
суму 340 957 грн. та акт приймання
виконаних підрядних робіт за формою
№КБ-2в на суму 340 957 грн. (арк.с. 27-28).

Як вбачається з виписки з банківського
рахунку за 30.12.2013 року відповідачем
було перераховано позивачу кошти в
сумі 50 000 грн.

Таким чином, відповідач керуючись п.9.2
Договору мав здійснити оплату
виконаних позивачем робіт після
підписання відповідного акта
приймання виконаних підрядних робіт та
довідки про вартість будівельних
робіт.

В порушення п.9.2 Договору Службою
автомобільних доріг у Тернопільській
області зазначених вимог не було
здійснено у зв'язку з чим виникла
заборгованість на загальну суму 290 957
грн. 00 коп.

07.06.2013 року позивач звертався до Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області із вимогою про сплату
заборгованості, що стверджується
копією вимоги від 07.06.2013 №8 та копією
поштової квитанції про відправлення
зазначеної вимоги відповідачу 2. До
вимоги позивач долучав акти звірки про
стан взаєморозрахунків. Вказана вимога
не була задоволена відповідачем 2
(арк.с. 34-36).

02.07.2013 року ПП «Сам-Лев» повторно
звернулося з вимогою до Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області про сплату заборгованості.
Дана вимога також залишена без
задоволення (арк.с. 37).

Керуючись пунктом 12.2. Договору, за
неналежне виконання грошового
зобов'язання, позивач нарахував
відповідачу пеню - 9 720 грн. 51 коп.
(розрахунок на арк.с. 85).

Покликаючись на ст.625 ЦК України
позивач нарахував 33 460 грн. 04 коп. -
інфляційних втрат та 8 703 грн. 24 коп. - 3%
річних (розрахунок на арк.с. 85).

Надані суду розрахунки штрафних
(фінансових) санкцій перевірено та
визнано правильними.

Отже загальна сума заборгованості
відповідача складає 342 840 грн. 79 коп. (290
957 грн. 00 коп.+ 9 720 грн. 51 коп.+33 460 грн. 04
коп.+8 703 грн. 24 коп.=342 840 грн. 79 коп.).

Окрім цього, 02 серпня 2012 року між
Приватним підприємством фірмою «АЛРІ»,
місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул.
Драгоманова, 19, , в
особі директора Антонюка А.М., який діє
на підставі статуту, надалі за текстом
«Поручитель», та Приватним
підприємством «Сам-Лев»,
місцезнаходження: 35600, м. Дубно, вул.
Лисенка, 21, , в особі
директора Рогаль Валентини Миколаївни,
який діє на підставі статуту, надалі за
текстом «Кредитор» уклали Договір
поруки № 02/08-12 (арк.с. 12).

Згідно з п.1 Договору поруки від 02.08.2012 р.
№02/08-12 Поручитель поручається перед
Кредитором за виконання Службою
автомобільних доріг у Тернопільській
області, місцезнаходження: 46001, м.
Тернопіль, вул. О. Кульчицької, 8, , надалі за текстом
«Боржник» зобов'язань, що виникатимуть
між Кредитором та Боржником за
договором підряду від 30.07.2012 №55, а саме:
за виконання зобов'язань по оплаті
вартості та прийняттю виконаних
Кредитором робіт.

Відповідно до п.1 Договору поруки,
відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою суми в
розмірі 1 000 грн.

Згідно із п. 2. Договору поруки від 02.08.2012
року за № 02/08-12 у разі порушення
Боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, Боржник і Поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Таким чином, з огляду на умови Договору
поруки, позивач просить стягнути з
відповідача 1 як з поручителя на
користь позивача 1000 грн. Та з
відповідача 2 просить стягнути всього
341 840 грн. 79 коп., з яких 289 957 грн. 00 коп. -
основного боргу, 9 720 грн. 51 коп. - пені, 33
460 грн. 04 коп. - інфляційних втрат, 8 703
грн. 24 коп. - 3% річних.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. (ст.526 ЦК України).

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства. Тобто
вказана норма передбачає як
безпосереднє встановлення у
зобов'язанні строку (терміну) його
виконання, так і визначення цього
строку вказівкою на певну подію, яка
неминуче має настати. В іншому ж
випадку кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час.

За своєю правовою природою укладений
між позивачем та відповідачем 2
Договір №55 від 30.07.2012 р. є договором
підряду.

Частиною 1 статті 837 ЦК України
передбачено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення. Якщо
у договорі підряду не встановлено ціну
роботи або способи її визначення, ціна
встановлюється за рішенням суду на
основі цін, що звичайно застосовуються
за аналогічні роботи з урахуванням
необхідних витрат, визначених
сторонами. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу (ст.843 цього Кодексу).

Стаття 846 згаданого Кодексу визначає,
що Строки виконання роботи або її
окремих етапів встановлюються у
договорі підряду. Якщо у договорі
підряду не встановлені строки
виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

За статтею 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Замовник,
який прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки). Якщо після
прийняття роботи замовник виявив
відступи від умов договору підряду або
інші недоліки, які не могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (приховані недоліки), у тому
числі такі, що були умисно приховані
підрядником, він зобов'язаний негайно
повідомити про це підрядника.

З наведених правових норм вбачається,
що договір підряду є оплатним, і
обов'язку підрядника виконати певну
роботу відповідає обов'язок замовника
цю роботу прийняти та оплатити.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 цього Закону визначено, що
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

За умовами ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського
кодексу України, кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Доказів сплати боргу відповідач суду
не подав.

Доводи відповідача 2 стосовно того, що
він є державною неприбутковою
організацією, та є одержувачем
бюджетних коштів, що спрямовуються
Державним агентством автомобільних
доріг України на розвиток мережі
автодоріг загального користування,
тому відповідно до умов укладеного між
сторонами Договору №55 Замовник
виконує свої зобов'язання по даному
договору лише у разі наявності та в
межах відповідних бюджетних
асигнувань., судом відхиляються як
необґрунтовані, так як наведені
обставини не звільняють відповідача
від договірних зобов'язань, оскільки
дана обставина не визначена
законодавчо як така, що звільняє від
виконання зобов'язання.

Зокрема, ч. 2 ст. 218 ГК України прямо
передбачає, що відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважається
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 27.10.2011 р. у справі № 11/446.

Разом з тим, Європейським судом з прав
людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" (від
18.10.2005 року) та у справі "Бакалов проти
України" (від 30.11.2004 року) зазначено, що
відсутність бюджетного фінансування
(бюджетних коштів) не є виправданням
бездіяльності.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги ПП "Сам-Лев" про
стягнення зі Служби автомобільних
доріг у Тернопільській області - 289 957
грн. 00 коп. - основного боргу, 9 720 грн. 51
коп. - пені, 33 460 грн. 04 коп. - інфляційних
втрат, 8 703 грн. 24 коп. - 3% річних, а всього
- 341 840 грн. 79 коп., підтверджуються
належними та допустимими доказами,
ґрунтуються на законі та договорі, не
спростовані відповідачем, тому
підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог позивача до відповідача-1, то
суд звертає увагу на таке.

Як вказано вище, Згідно з п.1 Договору
поруки від 02.08.2012 р. №02/08-12 Поручитель
поручається перед Кредитором за
виконання Службою автомобільних доріг
у Тернопільській області,
місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, вул.
О. Кульчицької, 8, ,
надалі за текстом «Боржник»
зобов'язань, що виникатимуть між
Кредитором та Боржником за договором
підряду від 30.07.2012 №55, а саме: за
виконання зобов'язань по оплаті
вартості та прийняттю виконаних
Кредитором робіт.

Відповідно до п.1 Договору поруки,
відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою суми в
розмірі 1 000 грн.

Згідно з пунктами 6-7 порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності
поручителя. Порука припиняється якщо
після настання строку виконання
зобов'язання кредитор відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником або
поручителем.Порука припиняється у разі
переведення боргу на іншу особу, якщо
поручитель не поручився за нового
боржника. Порука припиняється після
заміни боржника, якщо поручитель не
погодився забезпечувати виконання
зобов'язання новим боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що позивач протягом
шестимісячного строку з дня настання
строку виконання зобов'язання не
пред'явив вимоги до відповідача-1, та не
пред'явив позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки, відтак у даному
випадку порука вважається припиненою,
а тому підстав для задоволення вимог
про стягнення з відповідача 1 - 1 000 грн.
немає.

За наведеного, позовні вимоги
Приватного підприємства "Сам-Лев" до
відповідача 1 Приватного підприємства
фірми "АЛРІ" та відповідача 2 Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби в Тернопільській області,
підлягають задоволенню частково, в
частині стягнення з відповідача 2 - 289 957
грн. 00 коп. - основного боргу, 9 720 грн. 51
коп. - пені, 33 460 грн. 04 коп. - інфляційних
втрат, 8 703 грн. 24 коп. - 3% річних. В
частині стягнення з відповідача 1 - 1000
грн. основного боргу в позові слід
відмовити.

Крім того, у письмовій заяві позивач
також просив покласти на відповідача 2 -
6 090 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг
адвоката. Як на підставу вимоги
посилається на Договір про надання
правової допомоги від 01.07.2014 р.,
укладений з адвокатом ОСОБА_2 (арк.с.
87-88). Також подав до матеріалів справи
копію свідоцтва про право ОСОБА_2 на
заняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 12.10.2011 р. (арк.с.110), квитанцію
про сплату адвокату ОСОБА_2 6090 грн. 00
коп. за правову допомогу (арк.с. 89-90).

Відповідно до ст.44 ГПК України судові
витрати складаються з державного мита,
сум, що підлягають сплаті, зокрема, за
послуги адвоката, інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги адвоката
покладаються при задоволенні позову на
відповідача (ч.5 ст.49 ГПК України).

Згідно п.6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум. За змістом частини
третьої статті 48 та частини п'ятої
статті 49 ГПК у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні пункту 1
статті 1 та частини першої статті 6
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність"), а не будь-якої
особи, яка надавала правову допомогу
стороні у справі. Аналогічну правову
позицію викладено у Рішенні
Конституційного Суду України від 11.07.2013
N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

Отже, вимога позивача про покладення на
відповідача 2 витрат на оплату послуг
адвоката обґрунтована та підлягає
задоволенню.

Як зазначалося вище, представником
позивача була подана заява про
зменшення розміру позовних вимог від
28.08.2014 р.

За умовами ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Зокрема, за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється в
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

За умовами пункту 1 частини першої
статті 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом. У даному випадку,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми (ч.2 ст.7 даного
Закону).

Згідно поданої позивачем заяви про
зменшення позовних вимог сума боргу,
який існує у відповідача 2 перед
позивачем - складає всього 342 840 грн. 79
коп. При зверненні до суду із таким
розміром позовних вимог позивач мав би
сплатити судовий збір 2% від вказаної
суми, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати, що
станом на день звернення позивача з
даним позовом складає 6 856 грн. 82 коп.

Як вбачається з платіжного доручення
№1 від 05.08.2014 р. ПП "Сам-Лев" сплачено
судовий збір у розмірі 8035 грн. 16 коп.
Таким чином, за підрахунками суду
переплачена сума судового збору
складає 1 178 грн. 34 коп. (8035,16 - 6856,82 = 1178,34).

У п.5.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
вказано, що питання про повернення
сплаченої суми судового збору
вирішується господарським судом за
результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору. Про
таке повернення зазначається, зокрема,
в ухвалі про повернення сум судового
збору, винесеній як окремий
процесуальний документ (зокрема, у
випадку, передбаченому пунктом 2
частини першої статті 88 ГПК). За
необхідності відповідний
процесуальний документ виготовляється
у двох примірниках (оригіналах), один з
яких залишається у матеріалах справи, а
інший надсилається особі, яка сплатила
судовий збір до Державного бюджету
України. Законом не передбачено
граничного строку повернення
сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного та відповідно
до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" сума переплаченого
судового збору у розмірі 1 178 грн. 34 коп. ,
сплаченого позивачем згідно
платіжного доручення №1 від 05.08.2014 р.,
підлягає поверненню ПП "Сам-Лев".

Відповідно до ст. 49 ГПК України на
відповідача 2 покладаються витрати по
сплаті судового збору у розмірі 6 856 грн.
82 коп. внаслідок його неправильних дій -
доведення спору до господарського
суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути зі Служби автомобільних
доріг у Тернопільській області (46001,
м.Тернопіль, вул.О.Кульчицької, 8, ) на користь Приватного
підприємства "Сам-Лев" (35600, Рівненська
область, м.Дубно, вул.Лисенка, 21, ) - 289 957 грн. 00 коп. - основного
боргу, 9 720 грн. 51 коп. - пені, 33460 грн. 04
коп. - інфляційних втрат, 8 703 грн. 24 коп. -
3% річних, 6 856 грн. 82 коп. витрат по сплаті
судового збору та 6 090 грн. 00 коп. витрат
на оплату послуг адвоката. Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

3. В позові в частині стягнення з
Приватного підприємства фірми "АЛРІ" на
користь Приватного підприємства
"Сам-Лев" - 1 000 грн. 00 коп. основного боргу
відмовити.

4. Повернути Приватному підприємству
"Сам-Лев" (35600, Рівненська область,
м.Дубно, вул.Лисенка, 21, )
судовий збір у сумі 1 178 грн. 34 коп. ,
сплачений згідно платіжного доручення
№1 від 05.08.2014 р., про що видати
відповідну ухвалу.

Повне рішення складено "29" вересня 2014
року

Суддя
Бережнюк В.В.