ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 вересня 2014 року Справа № 40/306(15/83-09-2991)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Мележик
Н.І.,суддів:Губенко Н.М., Запорощенка
М.Д., Кочерової Н.О., Самусенко
С.С.,розглянувши заявуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Холдингова компанія "Мікрон"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 04.06.2014у
справі№ 40/306(15/83-09-2991)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Мікрон"до 1) Фонду державного майна
України, 2) Міністерства промислової
політики Українитретя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: Приватне
підприємство "ЖКГ"третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача: Відкрите
акціонерне товариство
"Науково-дослідний інститут
спеціальних способів лиття"треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача-1:ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48за
участюпрокуратури міста
Києвапровизнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Мікрон" звернулося до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до Фонду державного майна
України, Міністерства промислової
політики України, в якій просило суд
визнати за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Мікрон" право власності на будинок
гуртожитку, загальною площею 4884,82 кв. м.,
розташований за адресою: місто Одеса,
Тираспольське шосе, буд. 21, набутий на
підставі корпоратизації Одеського
заводу прецизійних верстатів згідно
наказу Міністерства машинобудування,
військово-промислового комплексу і
конверсії України №1200 від 31.08.1994 (з
урахуванням заяви про уточнення і
обґрунтування позовних вимог).

Дана справа розглядалась судами
неодноразово. Останнім рішенням
господарського суду міста Києва від
26.11.2013 у справі №40/306(15/83-09-2991), залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014, в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 04.06.2014 у справі
№40/306(15/83-09-2991) постанову Київського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 залишено без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Мікрон" звернулось із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 04.06.2014 у справі
№40/306(15/83-09-2991), в якій заявник просить
скасувати зазначену постанову,
постанову суду апеляційної інстанції
від 11.03.2014 та рішення суду першої
інстанції від 26.11.2013; прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 05.10.2011
у справі №7/21/5022-288/2011(18/140-2421), від 11.04.2011 у
справі №27/167/10-4/16/10-27/189/10, від 22.12.2011 у
справі №5002-22/2599.1-2011(5002-5/3168-2010), від 14.12.2010
у справі №31/146-09-5683, від 22.03.2011 у справі
№8/233-09, постанову Верховного Суду
України від 03.10.2011 у справі №8/233-09,
рішення господарського суду Одеської
області від 11.02.2010 у справі 31/146-09-5683,
мотивовано неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску даної
справи до провадження Верховного Суду
України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 11.03.2014 у справі
№40/306(15/83-09-2991), про перегляд якої подано
заяву, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для відмови в позові про
визнання за позивачем права власності
на будинок гуртожитку. Такого висновку
суд касаційної інстанції дійшов з
огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи
про те, що: позивачем не наведено ніяких
доводів та аргументів стосовного того,
яким чином відповідачі, оспорюють або
порушують право власності позивача на
спірне майно; відповідачі не
перебувають з позивачем у
правовідносинах щодо здійснення ним
прав володіння, користування та
розпорядження майном, щодо яких
заявлені позовні вимоги про визнання
права власності.

Водночас, приймаючи постанову від
05.10.2011 у справі №7/21/5022-288/2011(18/140-2421), на
яку посилається заявник, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог щодо визнання за
позивачем права власності на будівлю
гуртожитку. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив з того, що: позивач
правомірно набув право власності на
спірний гуртожиток, як на складову
частину приватизованого цілісного
майнового комплексу підприємства,
оскільки гуртожитки у спірний період
не відносились до об'єктів державного
житлового фонду, який підлягав
приватизації громадянами України чи
мав передаватися до комунальної
власності відповідних рад; в процесі
реорганізації спірне майно не вибувало
з власності позивача та перебуває на
його балансі і в статутному фонді.
Разом з тим, судом враховано, що право
власності позивача на спірну будівлю
гуртожитку, оспорюється та не
визнається відповідачами.

У постанові від 11.04.2011 у справі
№27/167/10-4/16/10-27/189/10 суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови в
позові про вилучення з незаконного
володіння та визнання права власності
на гуртожиток та блок обслуговування
до нього. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив з встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи, стосовно того, що на момент
проведення приватизації товариства, до
складу якого входили спірні
гуртожитки, останні не відносилися до
об'єктів державного житлового фонду,
який підлягав приватизації
громадянами України чи підлягав
передачі у комунальну власність
відповідних рад, і могли бути включені
до вартості майна підприємств, які
підлягали приватизації, оскільки
законодавчої заборони не існувало.

У постанові від 22.12.2011 у справі
№5002-22/2599.1-2011(5002-5/3168-2010) суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для відмови в позові про
визнання недійсним наказу Фонду майна
Автономної Республіки Крим "Про
створення Відкритого акціонерного
товариства "Пивобезалкогольний
комбінат "Крим" та акта
прийому-передачі державного майна у
власність Відкритого акціонерного
товариства "Пивобезалкогольний
комбінат "Крим" в частині передачі до
статутного фонду гуртожитку. Такого
висновку суд касаційної інстанції
дійшов з огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи
стосовно того, що на момент проведення
приватизації орендного товариства не
існувало законодавчої заборони щодо
включення вартості гуртожитків до
вартості цілісних майнових комплексів
підприємств, які підлягали
приватизації, тому видача органом
приватизації оспорюваного наказу та
акта приймання-передачі державного
майна, в частині спірного гуртожитку, є
правомірним та таким, що відповідає
приписам чинного на час їх прийняття
законодавства про приватизацію.

У постанові від 14.12.2010 у справі
№31/146-09/5683 суд касаційної інстанції,
виходячи з встановлених судом першої
інстанції обставин справи, погодився з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності підстав для відмови в позові
про визнання права власності на
гуртожиток та вилучення майна з
незаконного володіння, з огляду на те,
що спірний гуртожиток правомірно
включено до статутного фонду ВАТ "ОЗПВ
"Мікрон", оскільки він увійшов до складу
майна, яке підлягало внесенню в
статутний фонд створюваного
відкритого акціонерного товариства, що
не суперечить положенням чинного на
момент існування спірних
правовідносин законодавства.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
фактичних обставин справи,
встановлених судами попередніх
інстанцій, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків та
застосував відповідні норми
матеріального права.

Крім того, судом не приймається до
уваги в якості доказу неоднакового
застосування норм матеріального права
рішення господарського суду Одеської
області від 11.02.2010 у справі 31/146-09-5683,
оскільки до кола судових рішень, на які
у відповідній заяві може бути
здійснено посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої статті 11116 ГПК України
належать виключно різні за змістом
судові рішення суду касаційної
інстанції, ухвалені у подібних
правовідносинах.

Колегією суддів не приймається до
уваги в якості доказу неоднакового
застосування норм матеріального права
постанова Вищого господарського суду
України від 22.03.2011 у справі №8/233-09,
оскільки зазначена постанова була
скасована постановою Верховного Суду
України від 03.10.2011, а отже на даний час є
нечинною, і на неї не може
здійснюватись посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116
ГПК України.

До кола судових рішень, на які може бути
здійснене посилання на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої статті 11116 ГПК України,
належать виключно рішення суду
касаційної інстанції, ухвалені в
порядку розгляду касаційної скарги на
рішення судів попередніх інстанцій, а
тому на постанову Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 03.10.2011 у справі №8/233-09 не
може бути здійснене посилання,
оскільки останню прийнято згідно з
розділом ХІІ2 ГПК України, якою
встановлено порядок перегляду судових
рішень Верховним Судом України після
їх перегляду в касаційному порядку.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається,
що доводи заявника фактично зводяться
до правової оцінки повноти дослідження
обставин справи судом касаційної
інстанції.

У зв'язку з чим колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає,
що за змістом частини другої статті 38
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" та розділу ХІІ2 ГПК України
основною метою діяльності Верховного
Суду України є створення однакової
судової практики застосування норм
матеріального права та усунення
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Таким чином, в порядку, встановленому
розділом ХІІ2 ГПК України, правова
оцінка повноти дослідження обставин
справи попередніми судовими
інстанціями під час перегляду справи
не здійснюється.

Посилання заявника на неправильне
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права не
відповідає приписам пункту 1 статті
11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Холдингова компанія
"Мікрон" у допуску справи №40/306(15/83-09-2991)
до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяН. Мележик Судді Н.
Губенко М. Запорощенко Н. Кочерова
С. Самусенко