ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 року
Справа № 915/1095/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації

«Миколаївгаз»

54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159

відповідач: Комунальне
підприємство «Спеціалізоване
комунальне підприємство «Гуртожиток»

54055, м. Миколаїв, вул. М.Василевського, 55
а

про: стягнення заборгованості в сумі 8
563,52 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Панфілова О.В, за
довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 11.07.14 р. звернувся до суду з
позовом стягнути з відповідача 8084,41
грн. - основного боргу, 852,29 грн. -
інфляційних та 556,17 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі
умов договору № Н/2012-ПГ-Г-44 «на
постачання природного газу для потреб
гуртожитку» від 08.05.2012 р. (з протоколом
розбіжностей від 15.05.12 р.); актів
прийому-передачі природного газу на
загальну суму 91721,78 грн. (в січні, травні,
червні, липні, серпні, вересні, жовтні,
листопаді і грудні 2012 р.); часткових
оплат здійснених відповідачем в сумі
83637,03 грн.; норм ст.ст. 526, 610, 625, 525
Цивільного кодексу України та
мотивовані неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань по оплаті одержаних послуг.

Відповідач відзив по суті спору не
надав, в судове засідання 26.09.14 р. не
з'явився.

Але, в судовому засіданні 23.09.14 р. усно
висловив заперечення на позов.

23.09.14 р. суд оголошував перерву до 26.09.2014
р.

26.09.14 р. за результатами розгляду справи
суд, на підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представників сторін, суд -

встановив:

08 травня 2012 року між сторонами був
укладений договір № Н/2012-ПГ-Г-44 «на
постачання природного газу для потреб
гуртожитків» згідно з предметом якого
позивач, як постачальник, зобов'язався
передати споживачу природний газ до
об'єктів зазначених у «Переліку
об'єктів на яких споживачем
приймається газ», а відповідач, як
споживач, зобов'язався прийняти та
оплатити його обсяг на умовах даного
договору.

Кількість газу сторони визначили п. 2.1
договору в обсязі 171,1 тис. куб.м. в тому
числі по місяцях.

Відповідно до умов пунктів 3.3, 3.4, 3.4.1, 3.4.2
договору: приймання-передача газу,
поставленого постачальником споживачу
згідно п.п.2.1., 2.2. даного договору,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Споживач зобов'язується
щомісячно числа поточного місяця,
з'явитися до постачальника з журналом
обліку витрат природного газу та
звітом про об'єми спожитого
(протранспортованого) газу. У разі, коли
зазначена дата припадає на святковий
або вихідний день. дата звіту
переноситься на попередній або
наступний робочий день. В разі, не
надання споживачем журналу обліку з
витрат природного газу або звіту про
об'єми спожитого газу, обсяг газу
визначається по потужності
неопломбованого газоспоживаючого
обладнання або згідно даних
постачальника. Споживач протягом двох
днів з моменту одержання акта
приймання-передачі газу зобов'язується
повернути постачальнику один
примірник оригіналу акта, підписанні
уповноваженим представником та
скріплений печаткою споживача, або
надати в письмовій формі мотивовану
відмову від підписання акта. У випадку
відмови від підписання акта
приймання-передачі газу розбіжності
підлягають урегулюванню відповідно до
законодавства. До вирішення спірних
питань обсяг та сума послуг з
постачання газу встановлюються у
відповідності до даних постачальника.
Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
споживача з постачальником.

Ціна газу сторонами визначена в п. 4.2
договору в розмірі 725,40 грн.

За умовами п. 5.3 договору оплата за газ
здійснюється споживачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки.
Остаточний розрахунок за фактично
спожитий газ здійснюється до 10 числа
(включно), наступного за звітним місяця.

Відповідно до змісту п. 10.1 сторони
дійшли згоди, що даний договір набирає
чинності з моменту його підписання та
розповсюджує свою дію на
правовідносини що виникли між
сторонами, з 01 січня 2012 і діє в частині
постачання газу по 31.12.2012 р., а в частині
проведення розрахунків за газ до їх
повного завершення. Якщо за один місяць
до закінчення терміну дії договору,
жодна зі сторін не попередила іншу про
його розірвання, договір вважається
пролонгованим на кожний наступний
календарний рік.

Слід зазначити, що до договору на
постачання природного газу для потреб
гуртожитків № Н/2012-ПГ-Г44 від 08.05.12 р.
сторони уклали узгоджений протокол
розбіжностей.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються загальними
положеннями чинного законодавства як
про поставку так і про надання послуг.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За правилами п. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно п. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Матеріали справи свідчать, що за
період: січень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад та грудень 2012 року споживачу
позивачем було поставлено природного
газу в кількості 126,443 тис. куб.м., за
ціною 725,40 грн./1 тис. куб.м., на загальну
суму 91721,78 грн., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу за січень 2012 р., травень 2012 р.,
червень 2012 р., липень 2012 р., серпень 2012 р.,
вересень 2012 р., жовтень 2012 р., листопад
2012 р. та грудень 2012р.

Наведені акти підписані та скріплені
печатками обох підприємств, без
розбіжностей та зауважень.

Як стверджує позивач, та вбачається з
матеріалів справи відповідач свої
договірні зобов'язання щодо
розрахунків за надані послуги по
поставці газу виконав частково лише на
суму 83637,37 грн., про що свідчать копії
прибуткових касових ордерів та
банківських виписок.

Ці данні та розрахунок позивача,
відповідачем не спростовані.

За приписами ст.ст. 32, 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не скористався наданим йому
процесуальним правом, не надав суду
належних доказів які б свідчили про
відсутність заборгованості перед
позивачем за спожитий природний газ за
спірний період по договору № Н/2012-ПГ-Г44
від 08.05.12 р.

В зв'язку з наведеним, за обґрунтованим
розрахунком позивача, кінцевий борг
відповідача перед позивачем дійсно
складає в розмірі 8084,41 грн.

Відповідно до приписів ст. ст. 526, 525, 629
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже, на підставі вищенаведених норм та
фактів позивачем цілком правомірно
нараховано боржнику до стягнення за
прострочення виконання грошового
зобов'язання - 556,17 грн. 3% річних (за
період з 02.02.2012 р. по 06.02.2013 р.), 852,29 грн.
індексу інфляції (за період з лютого 2012
року по червень 2014 р.).

За змістом ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного, суд проаналізувавши
фактичні обставини справи у
відповідності до вимог чинного
законодавства, дійшов висновку про
обґрунтованість заявленого позову та
задоволенню його в повному обсязі.

Отже, керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,
82-1, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального
підприємства «Спеціалізоване
комунальне підприємство «Гуртожиток»
(54055, м. Миколаїв, вул. Маршала
Василевського, 55 а, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Миколаївгаз» (54003, м.
Миколаїв, вул. Чигрина, 159, ) - 8084,41 грн. основного боргу, 556,17
грн. - 3% річних, 852,29 грн. - індексу
інфляції та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 30 вересня
2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова