ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

06 жовтня 2014 р.
Справа № 902/270/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Мельника П.А., при
секретарі судового засідання Віннік
О.В., розглянувши в засіданні суду заяву
Іллінецького державного аграрного
коледжу за №573 від 25.09.14 р. про зміну
способу виконання рішення суду у
справі

за позовом: Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий
фонд України" (03038, м. Київ, вул.
Ямська, 32)

до: Іллінецького державного аграрного
коледжу (22700, Вінницька область, м.
Іллінці, вул. Червона площа, 2)

про стягнення 45199,68 грн. заборгованості

За участю представників сторін:

позивача: Олійник Т.В. - за довіреністю;

відповідача: Слободяник О.А. - за
довіреністю.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 01.04.2014 року у
справі № 902/270/14 за позовом Державного
підприємства "Державний резервний
насіннєвий фонд України" до
Іллінецького державного аграрного
коледжу про стягнення 45199,68 грн.
заборгованості позов задоволено в
позовному обсязі. Ухвалено стягнути з
Іллінецького державного аграрного
коледжу на користь Державного
підприємства «Державний резервний
насіннєвий фонд України» 45 199,68 грн. -
боргу та 1827, 00 грн. - витрат зі сплати
судового збору з відстрочкою виконання
рішення суду до 15 серпня 2014 року.

15.04.2014 року на виконання вказаного
рішення видано відповідний наказ.

26.09.2014 року до господарського суду
Вінницької області надійшла заява № 573
від 25.09.2014 року Іллінецького державного
аграрного коледжу про зміну способу
виконання рішення у справі № 902/270/14.

За наслідками здійсненого
автоматичного розподілу, зазначену
вище заяву було розподілено судді
Мельнику П.А.

Ухвалою суду від 29.09.14 р. подану заяву
було призначено до розгляду на 06.10.14 р.

В судовому засіданні заявник
(відповідач) подану заяву підтримала,
просила суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні погодилась з заявою
відповідача про зміну способу
виконання рішення суду, про що надала
письмові пояснення, які знаходяться в
матеріалах справи.

Розглянувши в судовому засіданні заяву
про зміну способу виконання рішення
суду, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази судом встановлено
наступне.

Заява про зміну способу виконання
рішення суду мотивована неможливістю
його виконання в натурі у зв'язку зі
зменшенням фінансування аграрного
коледжу на 658000,00 грн. з 01 вересня по 31
грудня 2014 року. Зокрема, навчальний
заклад планував отримати кошти від
реалізації продукції садівництва,
проте в зв''язку з несприятливими
природно - кліматичними умовами,
травневими заморозками та надмірною
кількістю атмосферних опадів в період
з 05.05.14 р. по 06.05.14 р. було пошкоджено
квіти, зав''язь та безпосередньо плоди
плодоносних садів.

В зв'язку з фактичною неможливістю
виконання рішення в грошовому
еквіваленті відповідач просить
змінити спосіб виконання рішення та
стягнути з Іллінецького державного
аграрного коледжу на користь
Державного підприємства "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
насіння озимої пшениці сорту "Епоха
Одеська" першої репродукції, в
кількості 16,130 т. по ціні 2 802,71 грн./т.,
вартістю 45199,68 грн.

В підтвердження вказаного позивачем
надано довідку Вінницького обласного
центру з гідрометеорології за №21/03-14/230
від 26.06.14 р., акт обстеження та
визначення ступеня пошкодження
плодоносних садів від травневих
заморозків від 24.06.14 р. В якості
нормативної підстави поданої заяви
відповідач посилається на положення
ст.121 ГПК України.

Беручи до уваги встановлені обставини
суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.5 ст.124, ст.129 Конституції
України, ст. 45,ст.115 ГПК України, ст.13
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" рішення господарського суду,
яке набрало законної сили, є
обов'язковим для виконання на всій
території України.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Стаття 36 Закону України "Про виконавче
провадження" також передбачає
можливість відстрочки або розстрочки
виконання, встановлення чи зміни
способу і порядку виконання рішення.

В пункті 7.1.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
зазначено, що під зміною способу і
порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття господарським
судом нових заходів для реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.
Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Варто зауважити, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом (п.7.2 вищезазначеної
постанови).

Зміна способу та порядку виконання
рішення є однією з процесуальних
гарантій захисту та відновлення
захищених судом прав та інтересів
фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та
призначення інституту зміни способу та
порядку виконання рішення, ухвали,
постанови вбачається, що він є
ефективним процесуальним засобом, який
спрямований на гарантування виконання
судового рішення.

Зміна способу та порядку виконання
рішення не спричиняє трансформацію
одного зобов'язання на інше (в даному
випадку - зобов'язання з передачі
товару в грошове зобов'язання), а
полягає лише в заміні одного виду
виконання іншим.

З огляду на закріплений ст.124
Конституції України та ст.ст. 45, 115 ГПК
України принцип обов'язковості
виконання судового рішення, та
враховуючи те, що іншим способом
виконати рішення господарського суду
Вінницької області від 01.04.2014 року
неможливо і відсутня об'єктивна
можливість виконати його шляхом сплати
грошових коштів і обраний заявником
спосіб не порушує прав інших осіб та
гарантує ефективне виконання судового
рішення, суд приходить до висновку про
наявність в даному випадку підстав для
задоволення заяви Іллінецького
державного аграрного коледжу про зміну
способу виконання рішення. При цьому,
господарський суд враховує згоду
позивача на зміну способу виконання та
той факт, що аграрний коледж є
державною установою та фінансується з
державного бюджету України.

Також при розгляді заяви Іллінецького
державного коледжу суд враховує
наступні приписи законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції
України частиною національного
законодавства України є Конвенція про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, ратифікована Верховною Радою
України (Закон України від 17.07.1997 року
№ 475/97-ВР). Юрисдикція
Європейського суду з прав людини є
обов'язковою в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення та застосування
Конвенції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод
визначено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і неупередженим судом.

За практикою Європейського суду з прав
людини, право на виконання судового
рішення є складовою права на доступ до
суду, передбаченого ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, для цілей якої виконання
рішення, ухваленого будь-яким судом,
має розцінюватися як невід'ємна
частина судового розгляду (Рішення у
справі "Шмалько проти України" від
20.07.2004 року).

У рішенні від 17.05.2005 року по справі
"Чіжов проти України" (заява
№ 6962/02) зазначено, що позитивним
обов'язком держави є організація
системи виконання рішень таким чином,
щоб гарантувати виконання без жодних
невиправданих затримок, і так, щоб ця
система була ефективною і законодавчо,
і практично, а нездатність державних
органів ужити необхідних заходів для
виконання рішення позбавляє гарантій,
які закріплені в параграф 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод. Невиконання
судового рішення загрожує сутності
права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в абз.11
п.п.3.3 п.3 мотивувальної частини Рішення
від 11.03.2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на
позицію Європейського суду з прав
людини, зазначив, що право на
справедливий судовий розгляд може бути
обмежене державою, якщо це обмеження не
завдає шкоди самій суті права.

Зміни одного способу та порядку
виконання судового рішення на інший
пов'язані з обов'язковим його
виконанням незалежно від того, яким
чином це відбувається - добровільно чи
примусово (Рішення Конституційного
Суду України "У справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення
положень п.20 ч.1 ст.106, ч.1 ст.11113 ГПК
України у взаємозв'язку з положеннями
п.п.2, 8 ч.3 ст.129 Конституції України" від
25.04.2012 року № 11-рп/2012 у справі № 1-12/2012).

Затримка у виконанні рішення може бути
виправдана за виняткових обставин. Але
затримка не повинна бути такою, що
позбавляє сутності права, яке
захищається п.1 ст.6 Конвенції
("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява
№ 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Беручи до уваги викладене вище та
приймаючи до уваги неможливість
виконання судового рішення від 01.04.2014
року у раніше визначений спосіб, суд
повністю задовольняє заяву
відповідача № 573 від 25.09.2014 року,
змінюючи спосіб виконання рішення в
частині стягнення з Іллінецького
державного аграрного коледжу на
користь Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" насіння озимої пшениці сорту
"Епоха Одеська" першої репродукції, в
кількості 16,130 т. по ціні 2 802,71 грн./т.,
вартістю 45199,68 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.86, 87, 115, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Іллінецького державного
аграрного коледжу за №573 від 25.09.14 р. про
зміну способу виконання рішення суду у
справі №902/270/14 задовольнити повністю.

2. Змінити спосіб виконання рішення
господарського суду Вінницької
області від 01.04.2014 року у справі №902/270/14
шляхом стягнення з Іллінецького
державного аграрного коледжу на
користь Державного підприємства
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" насіння озимої пшениці сорту
"Епоха Одеська" першої репродукції, в
кількості 16,130 т. по ціні 2 802,71 грн./т.,
вартістю 45199,68 грн.

3. Ухвали надіслати сторонам по справі
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Суддя
Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (03038, м. Київ, вул. Ямська, 32)

3 - відповідачу (22700, Вінницька область,
м. Іллінеці, вул. Червона площа, 2)