м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного товариства
«Вентиляційні системи»
до Публічного акціонерного товариства
за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Національного
про визнання грошових зобов'язань
Суддя
Представники сторін:
від позивача - Кравцов В.Ю. (представник
від відповідача - Ханович К.В., Чеброва
Ю.В. (представник за довіреністю);
від третьої особи - не з'явилися.
Приватне акціонерне товариство
«Вентиляційні системи» (далі - Позивач)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» (далі - Відповідач)
про визнання грошових зобов'язань
Позивача перед Відповідачем
- за кредитним договором №25-08-840-MKL від
02.04.2008 на 255132,22 доларів США;
- за кредитним договором №25-08-840-MKL від
- за кредитним договором №25-08-840-MKL від
02.04.2008 на суму судових витрат.
Під час розгляду справи Позивачем було
подано заяву про збільшення позовних
вимог (по суті частину вимог зменшено,
частину збільшено), відповідно до якої
він просить суд про визнання грошових
зобов'язань Позивача перед
Відповідачем припиненими:
- за кредитним договором №25-08-840-MKL від
02.04.2008 на 247478,88 доларів США;
- за кредитним договором №25-08-840-MKL від
- за кредитним договором №25-08-840-MKL від
02.04.2008 на суму судових витрат,
а також просить суд визнати
- Договір № 4534/11 від 28.03.2011 про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування;
відкриття та обслуговування
корпоративного спеціального
карткового рахунку платіжної картки
MASTERCARD // VISA Business Gold Chip;
- Договір оренди N 46 від 01.10.2012.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку Позивача у правовідносинах, що
виникли між Позивачем та Відповідачем,
відбулося поєднання в грошовому
зобов'язанні боржника і кредитора в
одній особі - в особі Позивача, що
відповідно до ст. 606 ЦК України є
підставою для припинення зобов'язання.
Відповідач і Третя особа не визнають
припинення зобов'язання за ст. 606 ЦК
України, та зазначають, що вимоги
Позивача за своєю правовою природою є
припиненням зобов'язань з підстав
зарахування однорідних вимог, що не
передбачено законодавством на стадії
ліквідації банку і може призвести до
порушення прав інших кредиторів,
вимоги яких підлягають задоволенню в
Представник Третьої особи в судове
засідання 08.10.2014 з невідомих суду
причин не з'явився, хоча про час та дату
судового засідання (оголошення перерви
в засіданні 01.10.2014) був повідомлений під
Клопотання Відповідача про залучення
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб до участі у розгляді справи в
порядку ст. 27 ГПК України в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні Відповідача
судом було розглянуто на відхилено,
оскільки заявником клопотання,
всупереч вимогам вказаної статті не
обґрунтовано перед судом, яким чином
рішення з даного господарського спору
може вплинути на права або обов'язки
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб щодо Відповідача. А саме по собі
посилання, що «вплине», належним
обґрунтуваннями не є.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2014 Правлінням Національного банку
України було винесено Постанову №339
«Про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк»
(Відповідача), а 11.06.2014 виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб було прийнято рішення №45
про початок ліквідації.

Разом з цим, 02.04.2008 між Відповідачем, як
Банком, та Позивачем, як Позичальником,
було укладено кредитний договір
№25-08-840- MKL (далі - кредитний договір),
предметом якого є надання в тимчасове
користування на умовах повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошових
коштів на умовах, визначених договором,
та з урахуванням укладених в
подальшому додаткових угод до цього
кредитного договору (перелік наведено
в позові, копії залучені до справи).

Відповідно до довідки Банку від 07.08.2014
кредитна заборгованість Позивача за
вищевказаним договором становить:

- 5761534,84 доларів США і 4099269,90 ЄВРО
строкової заборгованості за кредитом;

- 650000 доларів США і 496000 ЄВРО
простроченої заборгованості за
кредитом;

- 54252,18 доларів США і 36 906,01 ЄВРО
простроченої заборгованості за
відсотками.

Отже, в розумінні ст.ст. 11, 509 та 626 ЦК
України Позивач на час звернення до
суду з даним позовом є боржником перед
Відповідачем за грошовим зобов'язанням
по Кредитному договору на вищевказані
суми.

Також, 28.03.2011 між Відповідачем, як
Банком, та Позивачем, як Клієнтом, було
укладено Договір № 4534/11 про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
предметом якого є відкриття Банком
поточних рахунків і здійснення їх
розрахунково-касового обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів НБУ
та умов цього договору з додатками до
нього (далі - Договір РКО).

26.02.2014 відповідно до Договору РКО і
постанови Правління НБУ від 06.02.2014 №49
«Про заходи щодо діяльності банків та
проведення валютних операцій», Позивач
направив розпорядження Відповідачу на
купівлю валюти у розмірі 54252 доларів
США і 36906 євро, та 26.02.2014 Позивач
перерахував Відповідачу кошти на
купівлю іноземної валюти згідно з
заявою № 1 у розмірі 534327,95 грн., і з
заявою № 2 у розмірі 482176,89 грн. (платіжні
доручення № 2077 і № 2078).

Проте як убачається з матеріалів
справи, та що не заперечується
Відповідачем, розпорядження на купівлю
валюти останній не виконав і грошові
кошти, перераховані на купівлю валюти
вчасно та повністю не повернув.

Відтак, Відповідач порушив умови
Договору РКО на суму 1016504,84 грн.

У подальшому, за період з 28 лютого 2014
року до 03 червня 2014 року на
розподільчий рахунок Позивача №
10, відповідно до Договору РКО,
були зараховані грошові кошти на
загальну суму 78806,56 доларів США і 142080,58
ЄВРО, що підтверджується залученими до
матеріалів справи копіями виписок.

На виконання постанов Правління НБУ
від 14 листопада 2013 року № 453 «Про зміну
строків розрахунків за операціями з
експорту та імпорту товарів і
запровадження обов'язкового продажу
надходжень в іноземній валюті» і від 15
листопада 2013 року № 457 «Про
встановлення розміру обов'язкового
продажу надходжень в іноземній
валюті», Позивач направив на рахунок
Відповідача № 2001 для
обов'язкового продажу на МВРУ 50%
загальної суми грошових коштів: 39403,29
доларів США та 71040,30 ЄВРО, що
підтверджується відповідними
виписками, проте станом на 11.06.2014
Відповідач продаж іноземної валюти не
здійснив і кошти з її продажу у гривні
на рахунок Позивача не зарахував.

Відтак, знову вбачається порушення
Відповідачем умов Договору РКО на суму
39403,29 доларів США та 71 040,30 ЄВРО, що є
еквівалентом 1693510,51 грн.

Також, згідно з умовами Договору РКО
обов'язком Банку є надання послуг по
розрахунково-касовому обслуговування
рахунків Позивача: № 00 /UAH/ і №
10 /RUB/USD/EUR/CHF/JPY/GBP/, та 27.02.2014 Позивач
звернувся до Відповідача з
розпорядженнями про перерахунок:

- з рахунку № 00 /UAH/ грошових коштів
у розмірі 379847,20 грн.

- з рахунку № 10 /EUR/ грошових коштів
у розмірі 15668,85 ЄВРО.

Проте станом на 11.06.2014 вищезазначені
розпорядження про перерахунок
грошових коштів не виконані в повному
обсязі. Матеріали справи не містять
доказів протилежного.

Відтак, знову вбачається порушення
Відповідачем умов Договору РКО на суми
379847,20 грн. і 15668,85 ЄВРО.

При цьому, відповідно до п. 5.2 Договору
Банк самостійно щомісячно, в останній
робочий день місяця здійснює
зарахування суми процентів, що
нараховані на залишок коштів на
рахунку клієнта в національній валюті
відповідно до чинних тарифів.

Тобто, з огляду на наведене, за період з
28.02.2014 до 10.06.2014 Банком на залишок
коштів на рахунку Позивача в
національній валюті були нараховані
проценти у розмірі 12702,54 грн.:

- за період з 28.02.2014 до 31.03.2014 у розмірі
3474,88 грн.;

- за період з 01.04.2014 до 30.04.2014 у розмірі
3710,13 грн.;

- за період з 01.05.2014 до 31.05.2014 у розмірі
3968,63 грн.;

- за період з 01.06.2014 до 10.06.2014 у розмірі
1548,90 грн.

Проте проценти у розмірі 12702,54 грн. на
рахунок Позивача повністю та вчасно
зараховані не були. Матеріали справи не
містять доказів протилежного

Відтак, знову вбачається порушення
Відповідачем умов Договору РКО на суму
12702,54 грн.

Отже, з огляду на наведене, в розумінні
ст.ст. 11, 509 та 626 ЦК України Відповідач
на час звернення до суду з даним
позовом був боржником перед Позивачем
за грошовим зобов'язанням по Договору
РКО на суми:

- 1016504,84 грн. за невиконання
розпорядження на купівлю валюти;

- 1693510, 51 грн. за невиконання
розпорядження на продаж валюти;

- 379847,20 грн. за невиконання
розпорядження на перерахунок грошових
коштів;

- 15668,85 ЄВРО за невиконання
розпорядження на перерахунок грошових
коштів;

- 12702,54 грн. за невиконання зобов'язання
по зарахуванню відсотків,

що загалом становить 3102565,09 грн. і 15668,85
ЄВРО.

Окрім того, 22.10.2008 між Відповідачем, як
Банком, та Позивачем, як Організацією,
було укладено Договір № 25218 (далі -
Договір СКР) про відкриття та
обслуговування корпоративного
спеціального карткового рахунку
платіжної картки MASTERCARD // VISA Business Gold Chip,
предметом якого є відкриття та
обслуговування СКР з видачею Позивачу
міжнародної платіжної картки VISA Business
Gold Chip, відкриття спеціального
карткового рахунку №400 в
гривні/доларах США/ЄВРО.

Станом на 27.02.2014 на рахунку Позивача за
Договором СКР знаходились грошові
кошти у розмірі 111634,26 грн. (згідно
виписки по рахунку), тому 27.02.2014 Позивач
звернувся до Відповідача з
розпорядженням про перерахунок
грошових коштів у розмірі 111634,26 грн. з
цього рахунку на інший рахунок, проте
станом на 11.06.2014 це розпорядження не
виконано. Матеріали справи не містять
доказів протилежного.

Відтак, вбачається порушення
Відповідачем умов Договору СКР на суму
111634,26 грн., тому в розумінні ст.ст. 11, 509
та 626 ЦК України Відповідач на час
звернення до суду з даним позовом є
боржником перед Позивачем за грошовим
зобов'язанням по Договору СКР на суму
111634,26 грн.

Також, між Позивачем, як орендодавцем,
та Відповідачем, як орендарем, було
укладено Договором оренди № 46 від
01.10.2012 (далі - Договір оренди), за умовами
якого Позивач передав, а Відповідач
прийняв у тимчасове платне
користування частину нежитлового
приміщення літ. «З» загальною площею 1,0
кв.м., яке знаходиться за адресою: м.
Боярка, вул. 40 років Жовтня, 36, з метою
розміщення банкомата Банку (об'єкт
оренди), зі сплатою орендної плати в
розмірі 200 грн. з урахуванням ПДВ за
календарний місяць за користування
об'єктом оренди, яка нараховується з
моменту підписання акту
приймання-передачі і по день
фактичного повернення/звільнення
Банком об'єкта оренди.

За період з 01.04.2014 по 10.06.2014 Позивачем за
Договором оренди нарахована орендна
плата у розмірі 466,67 грн. з урахуванням
ПДВ, і при цьому матеріали справи не
містять доказів наявності у
Відповідача до Позивача претензій щодо
якості та обсягів наданих послуг з
оренди у вказаний період, однак орендна
плата сплачена не була станом на 11.06.2014
та станом на даний час. Матеріали
справи не містять доказів
протилежного.

Відтак, вбачається порушення
Відповідачем умов Договору оренди на
суму 466,67 грн., тому в розумінні ст.ст. 11,
509 та 626 ЦК України Відповідач на час
звернення до суду з даним позовом є
боржником Позивача за грошовим
зобов'язанням по Договору оренди на
суму 466,67 грн.

Разом з цим, під час розгляду спору
кредитна заборгованість Відповідача
перед Позивачем за його розрахунком
зменшилась, та становить 15668,85 ЄВРО та
3118233,93 грн. (що є еквівалентом 247478,88
дол.США). Відповідачем дані суми не
спростовані. При цьому, заявлення
позовних вимог в меншому розмірі, ніж
має право отримати Позивач, не
заборонено законом.

Таким чином, у правовідносинах, що
виникли між Позивачем та Відповідачем
за вищеописаними зобов'язаннями
відбулося поєднання в грошовому
зобов'язанні боржника і кредитора в
одній особі - в особі Позивача, що
відповідно до ст. 606 ЦК України є
підставою для припинення зобов'язання.

Разом з цим, Відповідач і Третя особа не
визнають припинення зобов'язання за ст.
606 ЦК України у даних правовідносинах,
та зазначають, що вимоги Позивача за
своєю правовою природою є припиненням
зобов'язань з підстав зарахування
однорідних вимог, що не передбачено
законодавством на стадії ліквідації
банку і може призвести до порушення
прав інших кредиторів, вимоги яких
підлягають задоволенню в порядку
черговості.

Судом такі заперечення Відповідача та
Третьої особи оцінюються критично, з
огляду на наступне.

Так, відповідно до статті ст. 606 ЦК
України зобов'язання припиняється
поєднанням боржника і кредитора в
одній особі, що кореспондується зі ст.
204 ГК України, де вказано про припинення
господарського зобов'язання у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі.

Законодавство України не ототожнює
поняття правочин та зобов'язання,
зокрема, один правочин може містити в
собі декілька зобов'язань, при цьому в
розумінні ст. 606 ЦК України
припиняється саме зобов'язання, а не
правочин, внаслідок поєднання боржника
і кредитора в одній особі.

Так, між Позивачем і Відповідачем
укладені правочини, в яких є одні й ті ж
зобов'язання один до одного, а саме
грошові зобов'язання.

При цьому, доводи Відповідача і Третьої
особи щодо неможливості припинення
зобов'язань через процедуру ліквідації
банка не приймаються судом, оскільки
припинення зобов'язання є самостійною
правовою підставою та самостійним
інститутом, що визначеною в ст. 606 ЦК і
не залежить від черговості задоволення
вимог кредиторів, встановленої Законом
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб». Протилежних
положень вказаний закон не містить.

Крім того, Закон України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
який є спеціальним законом, що визначає
процедуру ліквідації банків, хоча і не
передбачає, але й не містить у собі
заборони на припинення зобов'язань у
зв'язку з поєднанням боржника і
кредитора банку в одній особі на стадії
ліквідації банку.

При цьому, спірні взаємовідносин
Позивача і Відповідача, усупереч
посилань останнього та Третьої особи,
не підпадають під кваліфікацію
«зустрічних однорідних вимог» за
положеннями ст. 601 ЦК України, оскільки
вказана стаття передбачає припинення
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги.

Натомість за умовами Кредитного
договору строк остаточного повернення
всієї суми кредиту ще не настав, у тому
числі і станом на час винесення даного
рішення, а отже і припинення
зобов'язання зарахуванням зустрічних
однорідних вимог неможливе, оскільки
суперечить ст. 601 ЦК України.

Відтак, доводи Відповідача і Третьої
особи, що заявлені позовні вимоги є по
суті вимогами про припинення
зобов'язання шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог є
необґрунтованими та судом
відхиляються.

Аналогічні правові висновки викладено
в постановах Вищого господарського
суду України від 22 лютого 2012 року у
справах № 33/206 та № 33/207, а також в ухвалі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 вересня 2014 року у справі №
6-17645св14.

Відповідачем заявлені Позивачем суми
взаємних грошових зобов'язань не
спростовані.

А відтак, заявлені позовні вимоги
визнаються судом обґрунтованими та
підлягають задоволенню, проте з
врахуванням наведеного судом
мотивування, що згідно чинного
законодавства припиняються саме
зобов'язання за договором, а не сам
договір.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
Відповідача.

При цьому, судом відхиляється
клопотання Позивача щодо повернення
частини судового збору в зв'язку з
переплатою. Суд констатує, що всупереч
твердженням Позивача заявлені ним
вимоги підлягають оцінці, а саме по
відношенню до сум грошових коштів, щодо
яких судом встановлено поєднання
боржника та кредитора в одній особі - в
особі Позивача. Та позаяк заявлені
вимоги підлягають вартісній оцінці, то
кваліфікуються судом як майнові
вимоги, тому підстави для повернення
Позивачу частини сплаченого судового
збору в суду відсутні (п. 2.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України»).

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати грошове зобов'язання
Приватного акціонерного товариства
«Вентиляційні системи» (м. Київ, вул.
Михайла Коцюбинського, 1;
ідентифікаційний код 30637114) перед
публічним акціонерним товариством
«Брокбізнесбанк» (м. Київ, проспект
Перемоги, 41; ідентифікаційний код 19357489)
за кредитним договором №25-08-840-MKL від 02
квітня 2008 року у розмірі 247 478,88 доларів
США, - припиненим.

Визнати грошове зобов'язання
Приватного акціонерного товариства
«Вентиляційні системи» (м. Київ, вул.
Михайла Коцюбинського, 1;
ідентифікаційний код 30637114) перед
публічним акціонерним товариством
«Брокбізнесбанк» (м. Київ, проспект
Перемоги, 41; ідентифікаційний код 19357489)
за кредитним договором №25-08-840-MKL від 02
квітня 2008 року у розмірі 15 668,85 ЄВРО, -
припиненим.

Визнати грошове зобов'язання
публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» (м. Київ, проспект
Перемоги, 41; ідентифікаційний код 19357489)
перед Приватним акціонерним
товариством «Вентиляційні системи» (м.
Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 1;
ідентифікаційний код 30637114) за
Договором № 4534/11 від 28 березня 2011 року
про відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування у розмірах 3102565,09 грн. і
15668,85 ЄВРО, - припиненим.

Визнати грошове зобов'язання
публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» (м. Київ, проспект
Перемоги, 41; ідентифікаційний код 19357489)
перед Приватним акціонерним
товариством «Вентиляційні системи» (м.
Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 1;
ідентифікаційний код 30637114) за
Договором № 25218 від 22 жовтня 2008
року про відкриття та обслуговування
корпоративного спеціального
карткового рахунку платіжної картки
MASTERCARD // VISA Business Gold Chip, на суму 111634,26 грн.,
- припиненим.

Визнати грошове зобов'язання
публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» (м. Київ, проспект
Перемоги, 41; ідентифікаційний код 19357489)
перед Приватним акціонерним
товариством «Вентиляційні системи» (м.
Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 1;
ідентифікаційний код 30637114) за
Договором оренди N 46 від 01 жовтня 2012
року на суму 466,67 грн., - припиненим.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» (м. Київ,
проспект Перемоги, 41; ідентифікаційний
код 19357489) на користь Приватного
акціонерного товариства «Вентиляційні
системи» (м. Київ, вул. Михайла
Коцюбинського, 1; ідентифікаційний код
30637114) 73080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.10.2014

Суддя
Сташків Р.Б.