ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 р.
Справа № 923/1197/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Гридасова Ю.В. при
секретарі Зуденко Є.С., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго", м.
Херсон,

до Комунального підприємства
"Дніпровський", м. Херсон,

про стягнення 2495 грн. 00 коп.,

за участю представників:

позивача - Семко С.О., представник, дов.
№ 3361-15 від 20.12.13 р.;

відповідача - не прибув.

Позивач звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою у якій просить стягнути з
відповідача завдані збитки у формі
неотриманого прибутку у розмірі 2495 грн.
00 коп., завдані внаслідок порушення
відповідачем строків ліквідації
аварії, передбачених укладеним
сторонами договором про розмежування
зон експлуатаційної відповідальності
від 20.04.2013 р., що змусило позивачва
здійснити перерахунок (зменшення)
вартості послуг, наданих споживачам
теплової енергії - мешканцям житлового
будинку у якому виникла аварійна
ситуація. В обґрунтування позовних
вимог позивач посилається на положення
п. 8 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 22, 11, 623, 611, 610
Цивільного кодексу України, ст. ст. 174,
255, 224 Господарського кодексу.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений про час, дату
і місце проведення засідання
господарського суду належним чином,
відповідно до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористався своїм правом на участь у
вирішенні спору, надіславши клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку із зайнятістю представника у
іншій справі, яке залишене судом без
задоволення, у зв'язку з наявністю у
відповідача - юридичної особи
можливості уповноважити на участь у
розгляді справи іншого представника.

У відзиві на позовну заяву та письмових
поясненнях відповідач заперечує проти
позовних вимог посилаючись на наступні
обставини. На думку відповідача, саме
позивач повинен довести, що він міг і
повинен був отримати визначені доходи
і тільки неправомірні дії відповідача
стали єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток. Надані позивачем розрахунки
суми неодержаного прибутку не є, на
думку відповідача, належними доказами,
так як позивач не надав відповідні
бухгалтерські та економічні
обґрунтування, а в позовній заяві та
додатках до неї не доведено наявності
жодних складових цивільно-правової
відповідальності, а саме: збитків, які б
могли бути реально отримані позивачем,
безпосереднього причинного зв'язку між
діями відповідача та настанням
збитків, а також наявності вини
відповідача у їх заподіянні, оскільки
фактичні обставини справи, на думку
відповідача, свідчать про те, що КП
«Дніпровський» негайно усунуло аварію,
з урахуванням складових господарської
діяльності. Крім того, як стверджує
відповідач, він не є
балансоутримувачем житлового будинку
№ 13 по вул. Порт-Елеватор м. Херсона.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 77 ГПК
України у судовому засіданні
оголошувалась перерва з 04.09.14 до 02.10.14.

У судовому засіданні 02.10.14 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
по справі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

в с т а н о в и в :

20.04.2013 р. між обслуговуючим
підприємством КП «Дніпровський»
(Сторона 1 за договором) (надалі за
текстом рішення - відповідач) та МКП
«Херсонтеплоенерго» (Сторона 2 за
договором) (надалі за текстом рішення -
Позивач) укладений типовий договір про
розмежування зон експлуатаційної
відповідальності (надалі за текстом
рішення - Договір).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного
Договору його предметом є визначення
меж розмежування зон експлуатаційної
відповідальності між Стороною 1 та
Стороною 2 та визначення (врегулювання)
спільних дій у процесі постачання
гарячої води, теплоносія від точки
розподілу до крана/опалювального
приладу у приміщення Споживача
(власника чи квартиронаймача у
багатоквартирному будинку).

Відповідно до умов п. 2.1. розділу 2
Договору межею експлуатаційної
відповідальності Сторони домовилися
вважати зовнішній зріз стіни житлового
будинку, а в окремих випадках теплові
мережі за адресами, зазначеними в
додатку № 1.

Пункт 2.2 Договору передбачає, що до зони
експлуатаційної відповідальності
Сторони 1 належать внутрішньо
будинкові мережі постачання гарячої
води та опалення, що розташовані в
межах від межі експлуатаційної
відповідальності, за виключенням
внутрішньо квартирних мереж гарячого
водопостачання та опалення,
трубопроводи, прокладені уздовж стін
усередині будинку, у техпідвалах і
техканалах, а також прилади та пристрої
на них, у тому числі запірна арматура,
транзитні трубопроводи, до яких без
попереднього погодження Сторони 2
приєднані внутрішньо будинкові мережі.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" та п. 3.1.1.
Договору Відповідач зобов'язаний
утримувати в належному технічному
стані та експлуатувати
внутрішньобудинкові мережі гарячого
водопостачання та опалення,
обладнання, прилади та пристрої, що
встановлені на них, здійснювати їх
технічне обслуговування відповідно до
межі експлуатаційної
відповідальності, вживати заходів до
ліквідації аварійних ситуацій,
усунення порушень кількісних і якісних
показників надання послуг у строки,
встановлені згідно із законодавством.

11.02.2014 року сталась аварія на
внутрішньобудинковій системі опалення
житлового будинку, розташованого у м.
Херсоні по вул. Порт - Елеватор, 13, що
призвело до відключення споживачів від
системи централізованого опалення на
період до 17.02.2014 року, про що було
складено акт від 11.02.2013 року.

Як стверджує позивач у позовній заяві,
у зв'язку з порушенням відповідачем
строків ліквідації аварії позивач
змушений був здійснити перерахунок
вартості послуг споживачам теплової
енергії (мешканцям зазначеного
житлового будинку), у зв'язку з чим
поніс збитки. Позивач здійснив
перерахунок оплати мешканцям будинку
за час відсутності послуг з
теплозабезпечення протягом 6 діб,
відповідно до п. 2 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630. Згідно перерахунку
МКП «Херсонтеплоенерго» не одержало
прибутку на суму 2495 грн. Позивач
направив на адресу відповідача рахунок
на сплату вказаної суми.

Відповідач відмовився від
відшкодування збитків на користь
позивача, посилаючись на незадовільний
стан трубопроводу мережі опалення, яка
потребує капітального ремонту у
зв'язку з тривалим терміном
експлуатації. При цьому відповідач
стверджує, що відповідно до переліку
робіт та їх вартості, затверджених
рішенням виконкому Херсонської
міської ради від 20.12.2011 року № 565,
послуга з капітального ремонту
конструктивних елементів
внутрішньобудинкових систем гарячого,
холодного водопостачання,
водовідведення та теплоносія за
відповідачем не закріплена.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною 2 статті 22 ЦК України
під збитками розуміються: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусила зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Відповідно до положень частини 2 ст. 224
ГК України під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а
також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Статтею 225 ГК України визначено склад
та розмір відшкодування збитків, до
яких включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до правової позиції,
викладеної у абз. 2 п. 1 та абз. 3, 4 п. 2
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України N 02-5/215 від 01.04.94 "Про деякі
питання практики вирішення спорів
пов'язаних з відшкодуванням шкоди"
вирішуючи спори про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд
перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладення на винну особу
зазначеної майнової відповідальності.
При цьому господарському суду слід
відрізняти обов'язок боржника
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання, що випливає з
договору (стаття 203 Цивільного кодексу
України, від позадоговірної шкоди,
тобто від зобов'язання, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди (глава 40
Цивільного кодексу України).

Як у випадку невиконання договору, так
й за зобов'язанням, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди, чинне
законодавство виходить з принципу вини
контрагента або особи, яка заподіяла
шкоду (статті 209 та 440 Цивільного
кодексу України). Однак щодо
зобов'язань, які виникають внаслідок
заподіяння шкоди, є виключення з цього
загального правила, тобто коли
обов'язок відшкодування заподіяної
шкоди покладається на особу без її вини
(стаття 450 Цивільного кодексу України).

Крім застосування принципу вини при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
заподіяла шкоду, і самою шкодою. Що ж до
заподіяння шкоди джерелом підвищеної
небезпеки, то його володілець
звільняється від обов'язку
відшкодування шкоди тільки тоді, коли
вона виникла внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частин другої та
четвертої ст. 623 ЦК України, розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.
При визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, як вірно зазначено відповідачем у
відзиві на позовну заяву,
відшкодування збитків є одним із видів
цивільно-правової відповідальності,
яка включає в себе наявність всіх
елементів складу правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, дії чи
бездіяльності особи (протиправною є
поведінка, яка не відповідає вимогам
закону, тягне за собою порушення
(зменшення, обмеження) майнових прав
(благ) і законних інтересів іншої
особи); шкідливого результату такої
поведінки - збитків; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками; вини особи, яка заподіяла
шкоду.

Позивач зазначає у позовній заяві, що у
добровільному порядку (шляхом
перерахунку вартості послуг)
відмовився від отримання оплати від
мешканців будинку, у якому сталась
аварія, за послуги з теплопостачання за
шість днів. Вказана обставина свідчить
про те, що позивачем не доведено вжиття
ним заходів для одержання відповідних
доходів, про відсутність причинного
з'язку між діями відповідача з усунення
наслідків аварії та неодержанням
доходів позивачем.

Відповідачем доведено відсутність
власної вини у неодержанні позивачем
доходів, оскільки умовами укладеного
сторонами договору про розмежування
зон експлуатаційної відповідальності
не визначено строків ліквідації
аварії, а посилання позивача на п. 2.1.5.
«Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій»,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань житлово -
комунального господарства № 76 від
17.05.2005 (Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207,
щодо граничних строків невідкладної
ліквідації виявлених несправностей
елементів житлових будинків, не
відповідає фактичному тексту
зазначених Правил.

Крім того, відповідач не є
балансоутримувачем будинку (будинків),
що ним обслуговується оскільки,
відповідно до Статуту відповідача,
останній створений Херсонською
міською радою для здійснення
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреб

наймачів, орендарів та власників житла
в житловому фонді, в частині надання
житлово-

комунальних послуг, обслуговування
об'єктів благоустрою та інженерної
інфраструктури

міста.

За вказаних обставин, заперечення
відповідача проти позову приймаються
судом до уваги, а позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст. ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

(Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом).

Повне рішення складено "07" жовтня
2014 р.

Суддя
Ю.В. Гридасов