КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
Справа№ 910/8574/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Романова
Ю.М.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 02.09.2014
року по справі № 910/8574/14 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ" на рішення господарського
суду міста Києва від 17.06.2014 року
(оформленого відповідно до ст. 84 ГПК
України 18.06.2014 року) по справі № 910/8574/14
(суддя - Якименко М.М.)

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"

до публічного акціонерного
товариства "БАНК ПЕРШИЙ"

про стягнення пені та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
звернулося до господарського суду м.
Києва з позовом до публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
про стягнення 5 745,21 грн. - пені, та
зобов'язання відповідача виконати
платіжне доручення позивача за № 303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

13.06.2014 року через канцелярію суду
представник позивача подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив суд
накласти арешт на грошові кошти, що
знаходяться на всіх поточних рахунках
публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ" (відповідач) в сумі 388 785,62
грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року заяву товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "СЕК" задоволено. Вжито заходи до
забезпечення позову, а саме: до
винесення рішення суду у справі та
набрання ним законної сили накладено
арешт на грошові кошти Публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ" у
розмірі 388 785,62 грн., виявлені державним
виконавцем під час виконавчого
провадження на будь-яких рахунках
Публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ".

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року позов задоволено
повністю. Зобов'язано публічне
акціонерне товариство "БАНК ПЕРШИЙ"
виконати платіжне доручення
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК" за
№303 від 10 квітня 2014 року на суму 373 625,98
грн. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК" 5
745,21 грн. - пені, 3 045,00 грн. - судового
збору. Повернуто зайво сплачений
судовий збір з Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "СЕК" в розмірі 4 542,43 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач, публічне акціонерне
товариство "БАНК ПЕРШИЙ", звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року у справі № 910/8574/14 скасувати
та прийняти нове, яким у задоволенні
позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014 року по
справі № 910/8574/14 прийнято апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "БАНК ПЕРШИЙ" до провадження
і призначено перегляд рішення
зазначеною колегією на 02.09.2014 року.

У зв'язку з перебуванням судді Авдеєва
П.В. у відпустці розпорядженням
секретаря палати Київського
апеляційного господарського суду від
02.09.2014 року здійснено заміну судової
колегії та для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/8574/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Яковлєв М.Л., судді Ільєнок Т.В.,
Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014 року по
справі № 910/8574/14 прийнято апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "БАНК ПЕРШИЙ" до провадження
зазначеною колегією і призначено
перегляд рішення на 02.09.2014 року.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК" на
підставі ст. 96 ГПК України не надано до
суду відзиву на апеляційну скаргу.

Представник відповідача був присутнім
в судовому засіданні та надавав свої
пояснення, якими підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі та
просив з метою повного та всебічного
розгляду справи призначити
почеркознавчу експертизу, апеляційну
скаргу задовольнити, а рішення
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року скасувати повністю та
прийняти нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Представник позивача та директор
позивача в судовому засіданні надавали
свої пояснення та просили рішення
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року залишити без змін, а
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ" -
без задоволення.

Обговоривши заявлене клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи, стосовно встановлення
дійсності підпису на платіжному
дорученні № 303 від 10.04.2014 року (а.с. 74),
колегія суддів зазначає, що воно
задоволенню не підлягає, оскільки
питання, які було запропоновані
відповідачем для проведення
експертизи стосуються дійсності та
послідовності підпису та печатки,
однак ні позивач, ні директор позивача
не заперечують ні проти дійсності
печатки та підпису, ні проти часу їх
проставлення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступ представників сторін та
директора позивача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 17.06.2014 року по
справі № 910/8574/14 - слід залишити без
змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 19.05.2008 року між товариством
з обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "СЕК" (клієнт, позивач) та відкритим
акціонерним товариством
"Універсальний Банк Розвитку та
Партнерства", правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство "БАНК
ПЕРШИЙ" (банк, відповідач), укладено
договір № 2396 банківського рахунку (а.с.
8-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За умовами ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором визнається домовленість
двох чи більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Його зміст складають умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Виникнення прав за договором залежить
від покладених ним на сторін
обов'язків, які у сукупності і
визначають правову природу договору.

Відповідно до п. 1.1. договору на умовах
та в порядку і строки, що передбачені
цим договором, банк відкриває клієнту
поточний рахунок в національній валюті
України (гривнях) № 414 (далі -
рахунок), на який зобов'язується
приймати та зараховувати грошові
кошти, що надходять клієнту, для
зберігання і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов цього договору та
вимог законодавства України.

Згідно з п. 1.2. договору банк надає
клієнту послуги, передбачені додатком
№ 1 до цього договору, (далі - послуги), а
клієнт здійснює оплату наданих банком
послуг у розмірі, визначеному додатком
№ 1 до цього договору, (далі - тарифи).

Відповідно до п. 2.6. договору банк
виконує операції по рахунку за
розрахунковими документами, в т.ч. в
іноземній валюті, які надійшли від
клієнта протягом операційного часу, в
день їх надходження, в межах залишків
коштів на рахунку на початок
операційного дня, при умові належного
оформлення документів, необхідних для
здійснення зазначених операцій
відповідно до законодавства України та
вимог банку, і наявності достатніх
коштів на рахунку.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України
встановлено, що Банк зобов'язаний
вчиняти для клієнта операції, які
передбачені для рахунків даного виду
законом, банківськими правилами та
звичаями ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка.

Згідно з ч. 2 ст. 1068 ЦК України Банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 3. ст. 1068 ЦК України Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземних валютах регулюється
Інструкцією про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах, яка
розроблена відповідно до Законів
України «Про Національний банк
України», «Про банки і банківську
діяльність», «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні», та інших
законодавчих актів України, в тому
числі нормативно-правових актів
Національного банку України
затверджена Постановою Правління
Національного банку України 12.11.2003 № 492
(Інструкція-1).

Загальні правила, види і стандарти
розрахунків клієнтів банків та банків
у грошовій одиниці України на
території України, що здійснюються за
участю банків встановлюються
Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті (Інструкція-2), яка розроблена
відповідно до Законів України «Про
Національний банк України», «Про банки
і банківську діяльність», «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України,
Податкового кодексу України, інших
законодавчих актів України та
нормативно- правових актів
Національного банку України та
затверджена постановою Правління
Національного банку України від 21
січня 2004 р. N 22.

Позивач звернувся до відповідача з
платіжними дорученнями: № 282 від 02.04.2014
року на суму 20 000,00грн.; № 281 від 02.04.2014
року на суму 21 286,00 грн.; № 295 від 07.04.2014
року на суму 1 700,40 грн.; № 294 від 07.04.2014
року на суму 13 865,51 грн.; №298 від 08.04.2014
року на суму 15 871,20 грн.; № 300 від 08.04.2014
року на суму 25 000,00 грн.; № 297 від 08.04.2014
року на суму 35 312,40 грн.; № 299 від 08.04.2014
року на суму 30 000,00 грн.; № 296 від 08.04.2014
року на суму 3 519,48 грн.; № 301 від 08.04.2014
року на суму 1 100,00 грн. та №302 від 10.04.2014
року на суму 3 192,00 грн. (а.с. 13-22).

Пунктом 8.1. ст. 8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" встановлено, що Банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
робочого дня.

Відповідно до п. 2.19. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року №22
"Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті", Розрахункові
документи, що надійшли до банку
протягом операційного часу, банк
виконує в день їх надходження.
Розрахункові документи, що надійшли
після операційного часу, банк виконує
наступного операційного дня. Банк і
клієнт мають право, ураховуючи
встановлені законодавством строки
проведення переказу, передбачити в
договорі банківського рахунку інші,
ніж встановлені в абзаці першому цього
пункту, строки виконання розрахункових
документів клієнта. Порядок виконання
таких документів визначається
договором між банком і клієнтом та
внутрішніми правилами банку.

Однак, станом 10.04.2014 року платіжні
доручення не виконано, у зв'язку з чим
позивач звернувся до відповідача з
листом № 38 від 10.04.2014 року щодо їх
відхилення (а.с. 23).

Крім зазначених платіжних доручень
позивачем було направлено відповідачу
платіжне доручення № 303 від 10.04.2014 року
на суму 373 625,98 грн. про переведення
коштів між власними рахунками, яке
відповідачем також не було виконано
(а.с. 24).

У зв'язку з чим, товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
звернулося до господарського суд міста
Києва з позовом до публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
про стягнення 5 745,21 грн. - пені, та
зобов'язання відповідача виконати
платіжне доручення позивача за № 303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до відповідача з
платіжним дорученням № 303 від 10.04.2014
року на суму 373 625,98 грн. про переведення
коштів між власними рахунками
позивача, згідно умов договору, однак
відповідач в порушення умов договору,
станом до моменту звернення з позовом
до суду, не виконав зазначене платіжне
доручення.

Відповідач зазначив, що платіжне
доручення не було виконано оскільки,
пунктом 3.2. Інструкції-1 передбачено, що
банк відкриває поточний рахунок
юридичній особі, яка не має рахунку в
цьому банку, на підставі таких
документів: заяви про відкриття
поточного рахунку. Заяву підписує
керівник юридичної особи або інша
уповноважена на це особа; копії
належним чином зареєстрованого
установчого документа
(статуту/засновницького
договору/установчого акта/положення).
Юридичні особи публічного права, які
діють на підставі законів, установчий
документ не подають. Юридична особа,
яка створена та/або діє на підставі
модельного статуту, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, подає
копію рішення про її створення або про
провадження діяльності на підставі
модельного статуту, підписаного усіма
засновниками; копії виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що містить
відомості про юридичну особу; картки із
зразками підписів і відбитка печатки.

Приписами п. 2.4. Глави 2 Інструкції-2
встановлено, що банк перевіряє
відповідність заповнення реквізитів
розрахункових документів клієнтів,
крім інкасових доручень (розпоряджень),
вимогам додатка 8 до цієї Інструкції, а
саме - банк платника, в даному випадку
ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» перевіряє заповнення
таких реквізитів: «Платник», «Код
платника», «Рахунок платника», «Банк
платника», «Код банку платника», а
також «М. П.» та «Підписи платника».

Пунктом 2.5. Глави 2 Інструкції-2
передбачено, що у випадку, якщо
розрахункові документи, у яких
перевірено реквізити, заповнено з
порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12
та додатка 8 до цієї Інструкції, то банк,
що здійснив перевірку, повертає їх без
виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18
цієї глави та пунктом 12.11 глави 12 цієї
Інструкції.

У разі недотримання банками вимог,
викладених у цьому пункті та в пункті 2.4
цієї глави, відповідальність за шкоду,
завдану платнику (отримувачу,
стягувачу), покладається на банк, що
обслуговує платника (отримувача,
стягувача).

Відповідач надалі пояснив, що під час
обробки платіжного доручення № 303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн. та
виконання дій, зазначених в п. 2.4. Глави 2
Інструкції-2, було з'ясовано, що підпис,
який зазначено у платіжному дорученні
№ 303 від 10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн. не
збігається з підписом, який зазначено у
карточці із зразками підписів і
відбитком печатки, яку було подано
банку під час відкриття рахунку.

Однак, в порушення зазначеного банком
після перевірки реквізитів, заповнених
з порушенням вимог глави 2, глав 5, 6 і 12
та додатка 8 до цієї Інструкції-2,
платіжне доручення не повернуто без
виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18
глави 2 та пунктом 12.11 глави 12
Інструкції-2, позивачу.

Представник позивача, а також директор
в свою чергу пояснили, що на вказаному
платіжному дорученні підпис саме
директора товариства.

Таким чином, колегія суддів підтримує
висновок суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача виконати
платіжне доручення позивача за № 303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

Крім, зобов'язання відповідача
виконати платіжне доручення позивача
за № 303 від 10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.
позивач також просить стягнути з
відповідача 5 745,21 грн. пені.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Згідно з ч. 3 ст. 343 ГК України у разі
затримки зарахування грошових
надходжень на рахунок клієнта банки
сплачують на користь одержувачів
грошових коштів пеню у розмірі, що
передбачається угодою про проведення
касово-розрахункових операцій, а за
відсутності угоди про розмір пені - в
розмірі, встановленому законом.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку
несвоєчасного списання з вини банку
коштів з рахунку, а також несвоєчасного
зарахування з вини банку на рахунок
сум, що належать клієнту, клієнт має
право вимагати, а банк зобов'язаний
сплатити пеню у розмірі 0,1 % від
несписаної/незарахованої суми за
кожний день прострочки.

Згідно з абз. 1 п. 32.2. ст. 32 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" у разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
Законом строків виконання доручення
клієнта на переказ цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, що
не може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

У разі недотримання банками вимог,
викладених у цьому пункті та в пункті 2.4
глави 2 Інструкції-2, відповідальність
за шкоду, завдану платнику (отримувачу,
стягувачу), покладається на банк, що
обслуговує платника (отримувача,
стягувача).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Оскільки, судом першої інстанції вірно
встановлено той факт, що відповідачем
не були виконані зобов'язання щодо
своєчасності виконання доручень
відповідача про перерахування
грошових коштів, то колегія суддів
зазначає, що вимоги позивача в частині
стягнення пені в розмірі 5 745,21 грн., є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 17.06.2014 року у
справі № 910/8574/14 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
на рішення господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року по справі № 910/8574/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року у справі № 910/8574/14
залишити без змін.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
Т.В. Ільєнок

В.В. Куксов