КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Справа№ 911/825/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від прокурора - Галась О.М. (старший
прокурор відділу прокуратури
Київської області, посв. №007165 від 02.10.2012
р.)

від ДЕІ України - Тараненко В.М.
(довіреність №5-17-128 від 04.02.2014 р.)

від відповідача - Назаров І.О.
(довіреність б/н від 26.12.2012 р.),
Мартиновський О.В. (довіреність б/н від
26.12.2012 р.)

розглянувши матеріали апеляційної
скарги заступника прокурора Київської
області

на рішення господарського суду
Київської області від 15.07.2014 р.

у справі №911/825/14 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом заступника прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі Державної екологічної
інспекції України

до Публічного акціонерного товариства
«Саливонківський цукровий завод»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київської області
в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції України
звернувся до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Саливонківський цукровий завод» про
стягнення з відповідача на користь
держави 23479948,25 грн. збитків заподіяних
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів.

Рішенням господарського суду
Київської області від 15.07.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
заступник прокурора Київської області
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вказане рішення та прийняти нове, яким
позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
при винесенні рішення судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
не повно з'ясовано обставини справи та
помилково визнано встановленими
обставини, що мають значення для
справи, які не доведені під час її
розгляду.

Прокурор в судовому засіданні повністю
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив скаргу
задовольнити, рішення скасувати, позов
задовольнити.

Представник Державної екологічної
інспекції в судовому засіданні
повністю підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі заступника
прокурора Київської області, просив її
задовольнити, рішення скасувати, позов
задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечували, просили відмовити
в її задоволенні, рішення залишити без
змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Державним інспектором України з
охорони навколишнього природного
середовища Бужак І.В. та державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Київської
області Кронжком Р.О. згідно з наказом
Державної екологічної інспекції
України № 201 від 24.10.2012 р. було проведено
планову перевірку додержання вимог
природоохоронного законодавства при
здійсненні господарської діяльності
ПАТ «Саливонківський цукровий завод».

За результатами перевірки Державною
екологічною інспекцією України було
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
з 29 жовтня по 01 листопада 2012 р.,
відповідно до якого встановлено, що
водопостачання та водовідведення ВАТ
«Саливонківський цукровий завод»
здійснюється на підставі дозволу на
спеціальне водокористування № 295/13 від
15.11.2011 р. терміном дії з 01.01.2012 р. до 01.01.2013
р. Протоколом № 25/07/12 загальних зборів
ВАТ «Саливонківський цукровий завод»
25.07.2012 р. відповідно до Закону України
«Про акціонерні товариства» було
перетворено в ПАТ «Саливонківський
цукровий завод». Як зазначено в акті,
відповідно до ч. 8 ст. 4-1 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності»
вищевказаний дозвіл необхідно
переоформити на ПАТ «Саливонківський
цукровий завод». Таким чином, у ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»
відсутній дозвіл на спеціальне
водокористування, що є порушенням ст. 44
Водного кодексу України.

Крім того, у вказаному акті зазначено,
що відповідно до довідки ПАТ
«Саливонківський цукровий завод» № 272
від 01.11.2012 р. підприємством з 10.09.2012 р. по
31.10.2012 р. забрано з поверхневого джерела
водопостачання (р. Протока) - 822415 м.куб.

На підставі акта перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
з 29 жовтня по 01 листопада 2012 р. та
довідки ПАТ «Саливонківський цукровий
завод» № 272 від 01.11.2012 р. з посиланням на
Методику розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затверджену наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.2009 р., було здійснено розрахунок
розміру відшкодування збитків,
обумовлених самовільним
водокористуванням при відсутності
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування) ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»,
відповідно до якого сума завданих
державі за період з 10.09.2012 р. по 31.10.2012 р.
збитків становить 23479948,25 грн., які
прокурор на підставі ст. ст. 44, 111
Водного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу
України, здійснення спеціального
водокористування можливе лише за
наявності відповідного дозволу.

Частиною 1 ст. 48 Водного кодексу України
встановлено, що спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу. У
дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин.
Спеціальне водокористування є платним
(ст. 49 Водного кодексу України).

Заперечуючи проти позовних вимог
відповідач зазначає, що акт перевірки
додержання вимог природоохоронного
законодавства від 29.10.2012 - 01.11.2012, не має
сили доказу у зв'язку з наявною у
законах України заборони здійснення
державного контролю стосовно
відповідача. При цьому, в обгрунтування
своєї позиції посилається на положення
пункту 1.4 «Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства»,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.09.2008 № 464,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15 січня 2009 р. за № 18/16034,
та положень Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Згідно п. 10.81 довідки виданої 11.04.2013 р. №
04.3-10/179 Головного управління
статистики у Київській області
ПАТ«Саливонківський цукровий завод»
здійснює виробництво цукру.

Відповідно до п. 18 Переліку видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 липня 1995 р. № 554,
(був чинним у 2012 році), (далі -Перелік), до
таких об'єктів відноситься виробництво
харчових продуктів (м'ясокомбінати,
молокозаводи, цукрозаводи,
спиртзаводи).

Виходячи із зазначеного Переліку ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»
становить підвищену екологічну
небезпеку.

Відповідно до Критеріїв розподілу
суб'єктів господарювання за ступенем
ризику їх господарської діяльності для
навколишнього природного середовища
та періодичності здійснення заходів
державного нагляду (контролю)
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 березня 2008 р. №
212, (далі - Критерії), суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності розподіляються за високим,
середнім та незначним ступенем ризику
їх господарської діяльності для
навколишнього природного середовища.

Критеріями віднесення суб'єктів
господарювання до групи суб'єктів з
високим ступенем ризику є: наявність в
них об'єктів, що: становлять підвищену
екологічну небезпеку, або потенційно
небезпечних об'єктів, в обігу яких
перебувають небезпечні речовини І і II
класу небезпеки, або таких, що
забезпечують перевезення небезпечних
вантажів; забезпечують
життєдіяльність населених пунктів,
зокрема водопровідно-каналізаційні
господарства та підприємства, що
провадять діяльність у сфері
поводження з відходами; спричиняє
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря в обсязі більш як 5
тис. тонн на рік, водоспоживання і
водовідведення - більш як 25 тис. куб,
метрів на рік чи призводить до
утворення та розміщення відходів І і II
класу небезпеки - більш як 100 тонн на рік
або інших відходів - більш як 1 тис. куб.
метрів на рік.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»
становить підвищену екологічну
небезпеку тобто є господарюючим
суб'єктом з високим ступенем ризику і у
відповідності до Критеріїв, планові
заходи державного нагляду (контролю) за
його діяльністю проводяться - не
частіше одного разу на рік.

Таким чином, ПАТ«Саливонківський
цукровий завод» було внесено до Плану
заходів з виконання покладених на
Державну екологічну інспекцію України
завдань на 4 квартал 2013 року,
затвердженого наказом Державної
екологічної інспекції України від 25
вересня 2012 р. за № 182 (далі - План).

У своїх письмових поясненнях
відповідач посилається на ч. 5 ст. 5
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та зазначає,
що в порушення положень
вищезазначеного Закону Державною
екологічною інспекцією України не
затверджено відповідним наказом План
заходів з виконання покладених на
Держекоінспекцію України завдань на IV
квартал 2012 року та не розміщено його в
мережі Інтернет.

Зазначені твердження відповідача
спростовуються поясненнями
представника Державної екологічної
інспекції України, що на виконання
вищезазначеного Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» Державною екологічною
інспекцією України складено План
заходів з виконання покладених на
Держекоінспекцію України завдань на 1V
квартал 2012 року, який затверджено
наказом Державної екологічної
інспекції України від 25 вересня 2012 року
№182 та оприлюднено на офіційному
вебсайті Держекоінспекції України
(dei.gov.ua) у якому відображено ВАТ
«Саливонківський цукровий завод», як
суб'єкт господарювання з високим
ступенем ризику господарської
діяльності для навколишнього
природного середовища.

Колегія суддів, не дає оцінку
вищезазначеним твердженням сторін та
зазначає, що встановлення факту
оприлюднення або не оприлюднення плану
заходів з виконання покладених на
Державну екологічну інспекцію України
завдань на IV квартал 2012 р. перебуває у
правовому зв'язку з вимогою ч. 8 ст. 4-1
Закону України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності» щодо
обов'язку відповідача переоформити
документ дозвільного характеру через
зміну свого найменування.

Окрім цього, абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» покладає на
контролюючі органи обов'язок
оприлюднення в мережі інтернет лише
щодо загальних критеріїв та
періодичності проведення планових
заходів без вказівки на
конкретновизначеного господарюючого
суб'єкта.

Крім цього, відповідач посилається на
ту обставину, що на момент складання
акта перевірки додержання вимог
природоохоронного законодавства з 29.10
по 01.11.2012 р. був відсутній та
законодавчо невстановлений перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду, який міг бути
застосований щодо ПАТ
«Саливонківський цукровий завод».

Так, відповідно до підпункту 4.2 пункту 4
Порядку організації та проведення
перевірок суб'єктів господарювання
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України 10.09.2008 р. № 464 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2009 року за №
18/16034, встановлено, що під час
підготовки до перевірки державний
інспектор, якому доручено її
здійснення, повинен визначити перелік
питань, які мають бути перевірені.

Проте, вищезазначеним приписом не
встановлено в якій формі повинен бути
визначений такий перелік, в усній чи в
письмовій.

Підпунктом 4.4 пункту 4 цього ж Порядку
закріплено, що під час перевірки
перевіряються наявність та чинність
дозвільних документів, які
підтверджують право на здійснення
господарської діяльності, пов'язаної з
використанням природних ресурсів
(розміщенням відходів, поводження з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами),
небезпечними хімічними речовинами,
викидами в атмосферне повітря з
стаціонарних джерел, спеціальне
використання природних ресурсів)
транспортним переміщенням об'єктів
рослинного світу та інших документів,
необхідних для здійснення перевірки.

У своїх письмових поясненнях
відповідач зазначає, що наказом від
02.10.2012 р. № 483 Міністерства екології та
природних ресурсів України,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04 жовтня 2012 року за №
1690/22002 було затверджено уніфіковані
форми актів перевірок дотримання вимог
природоохоронного законодавства, що
містять перелік питань для здійснення
планових заходів державного нагляду
(контролю). Проте, вказаний наказ набрав
чинності з дня офіційного
опублікування цього наказу, а саме, 02
листопада 2012 року (Офіційний вісник
України, від 02.11.2012 р. №81, стор. 155; ст. 3291,
код акту 63905/2012).

Виходячи зі змісту акта перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства з 29.10 по 01.11.2012 р.,
перевірка додержання вимог суб'єкта
господарювання - ПАТ«Саливонківський
цукровий завод» закінчена 01 листопада
2012 року.

На час здійснення планового заходу
щодо перевірки суб'єкта господарювання
додержання ним вимог
природоохоронного законодавства,
державні інспектори з охорони
навколишнього природного середовища
керувалися Порядком організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України 10.09.2008 р. № 464 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2009 року за №
18/16034, який діяв на час зазначеного
заходу тобто до набрання чинності
наказу від 02.10.2012 р. № 483 Міністерства
екології та природних ресурсів
України, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 04 жовтня
2012 року за № 1690/22002, яким затверджено
Уніфіковані форми актів перевірок
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, що містять перелік
питань для здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю).

З акта перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від 29
жовтня 2012 року - 01 листопада 2012 року
Державної екологічної інспекції
України вбачається, що перевірка
дотримання вимог природоохоронного
законодавства закінчена 01 листопада 2012
року. Зазначене підтверджується
власноручними підписами в акті
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
01.11.2012 р. щодо ознайомлення із його
змістом інженера еколога
ПАТ«Саливонківський цукровий завод»
ОСОБА_7, інженера-технолога
ПАТ«Саливонківський цукровий завод»
ОСОБА_8. Також з зазначеним актом було
ознайомлено, та один примірник акта
отримано в.о директора
ПАТ«Саливонківський цукровий завод»
ОСОБА_9, що підтверджується його
власноручним підписом.

Відповідно до п. 4.2 «Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства» затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 р. № 464 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15.01.2009 р.
за № 18/16034, в останній день перевірки
два примірники акта перевірки
підписуються державними інспекторами,
які проводили перевірку, і всіма
членами комісії (якщо перевірка
проводилася комісією), керівником або
уповноваженою особою суб'єкта
господарювання. Якщо суб'єкт
господарювання не погоджується з
актом, він підписує акт із
зауваженнями. Зауваження суб'єкта
господарювання щодо здійснення
державного нагляду (контролю) є
невід'ємною частиною акта перевірки. У
разі відмови суб'єкта господарювання
підписати акт, про це зазначається в
акті перевірки.

При цьому, слід звернути увагу, що
посадовими особами ПАТ
«Саливонківський цукровий завод»
допущено уповноважених осіб до
здійснення планового заходу будь-яких
зауважень, недоліків до перевірки
керівництвом суб'єкта господарювання
не було внесено.

На виконання пункту 4.15 цього ж Порядку,
у акті перевірки додержання вимог
природоохоронного законодавства
відображені виявлені недоліки, а також
обставини та зміст правопорушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища з
посиланням на нормативно - правові
акти, вимоги яких порушені.

У письмових поясненнях відповідач
зазначає, що на дату проведення
перевірки та складання акта перевірки
додержання вимог природоохоронного
законодавства з 29 жовтня по 01 листопада
2012 року законодавством України не були
визначені форми направлення на
проведення перевірки, повідомлення про
проведення планової перевірки.

При цьому, в обґрунтування своєї
позиції, відповідач не зазначає який
нормативно-правовий акт порушено зі
сторони контролюючого органу, який би
забороняв проведення перевірки
додержання вимог суб'єктом
господарювання дотримання вимог
природоохоронного законодавства у
даних спірних правовідносинах.

Крім того, зазначені твердження
відповідача спростовуються тим, що на
виконання статті 20 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» та частини 4 статті 5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», (що діяв на
час спірних правовідносин), Державною
екологічною інспекцією України
надіслано суб'єкту господарювання
рекомендованим листом повідомлення
від 19.10.2012 р. за № 2/2 - 7 - 1896 про
проведення планової перевірки з 29.10 по
09.11.2012 р., що підтверджується квитанцією
поштового відправлення (а.с.217).

Суб'єкт господарювання мав право
визначене Законом України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» не
допускати посадову особу органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення планового заходу в разі
неодержання повідомлення про
здійснення планового заходу але цього
не зробив, оскільки в наявності був
повний пакет документів на здійснення
заходу. Вказана обставина дає підстави
колегії суддів вважати правомірність
заходів щодо здійснення перевірки
відповідача.

Крім цього, відповідач вважає, що на
момент проведення перевірки
додержання вимог природоохоронного
законодавства з 29 жовтня по 01 листопада
2012 року на повноваження Державної
екологічної інспекції України не
поширювався "Порядок організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства"
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.09.2008 р. № 464 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 15.01.2009 р. за № 18/16034.

В обгрунтування своєї позиції
відповідач посилається на ту
обставину, що постановою Кабінету
Міністрів України від 28 березня 2011 року
№ 346 «Про ліквідацію урядових органів»,
Державна екологічна інспекція України
була ліквідована.

Проте, до квітня 2011 року Державна
екологічна інспекція, відповідно до
свого положення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.11.2001 р. № 1520 (в редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 16.06.2004 №
770, із змінами), була урядовим органом
державного управління, яка діяла у
складі Мінприроди і йому
підпорядковувалась.

Відповідно до Указу Президента України
від 09.12.2010 р. № 1085/2010 «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади», Міністерство
охорони навколишнього природного
середовища України реорганізовано та
утворено Міністерство екології та
природних ресурсів України, Державну
екологічну інспекцію України, Державну
службу геології та надр України. На
виконання цього Указу Кабінет
Міністрів України прийняв постанову №
346 від 28 березня 2011 року.

Згідно Положення про Державну
екологічну інспекцію України
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 454/2011,
Державна екологічна інспекція України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом
МіністрівУкраїни через Міністра
екології та природних ресурсів
України.

Виходячи зі змісту «Положення про
Державну екологічну інспекцію
України», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.11.2001 №
1520 (в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 16.06.2004 № 770, із
змінами), яка була урядовим органом
державного управління, що діяв у складі
Мінприроди і йому підпорядковувався та
«Положення про Державну екологічну
інспекцію України», затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року № 454/2011, Державна екологічна
інспекція України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра екології та природних
ресурсів України.

Згідно пункту 5 Указу Президента
України № 1085/2010 від 09.12.2010 р. «Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» зазначено,
що міністерства та інші центральні
органи виконавчої влади, що
утворюються шляхом реорганізації
інших центральних органів виконавчої
влади, є правонаступниками органів, які
реорганізуються. А згідно п. 2 ПКМУ від
28.03.2011 р. №346 «Про ліквідацію урядових
органів», органи які ліквідуються
продовжують виконувати свої
повноваження до їх передачі
відповідним органам виконавчої влади.

Основними завданнями Держекоінспекції
України зокрема є: здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, раціонального
використання, відтворення і охорони
природних ресурсів; реалізація
державної політики зі здійснення
державного нагляду (контролю) за
додержанням вимог законодавства у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, раціонального
використання, відтворення та охорони
природних ресурсів; додержанням режиму
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду; за
екологічною та радіаційною безпекою (у
тому числі у пунктах пропуску через
державний кордон і в зоні діяльності
митниць призначення та відправлення)
під час імпорту, експорту та транзиту
вантажів і транспортних засобів;
біологічною і генетичною безпекою щодо
біологічних об'єктів природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні
генетично модифікованих організмів
(ГМО) у відкритій системі поводженням з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами) і
небезпечними хімічними речовинами,
пестицидами та агрохімікатами тощо.

На виконання Плану заходів з виконання
покладених на Державну екологічну
інспекцію України завдань на 4 квартал
2012 року, Держекоінспекцією України
винесено наказ від 24.10.2012 р. № 201
Державної екологічної інспекції
України щодо проведення планової
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства. На
виконання цього наказу у межах наданих
повноважень та відповідно до
покладених обов'язків, посадовими
особами Державної екологічної
інспекції України проведено перевірку
суб'єкта господарювання у процесі якої
виявлено ряд порушень вимог
законодавчих та нормативно - правових
актів України у сфері охорони
навколишнього природного середовища.
Під час перевірки встановлено, що
відповідачем під час здійснення своєї
господарської діяльності було
недотримано вимоги ч. 8 ст. 4-1 Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», в частині
невиконання обов'язку щодо
переоформлення дозвільних документів,
що призвело до здійснення
господарської діяльності без
спеціального дозволу на спеціальне
водокористування, та є порушенням
статті 44 Водного кодексу України. Адже
відповідно до ч. 8 ст. 4-1 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» не
переоформлений в установлений строк
дозвіл є недійсним. За результатами
виявленого правопорушення складено
відповідний акт.

Разом із цим, слід звернути увагу і на
ту обставину, що посадові особи ПАТ
«Саливонківський цукровий завод» не
внесли, хоча відповідно до своїх прав
визначених статтею 10 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» могли і повинні були
внести зауваження на проведення даного
заходу в разі будь-яких порушень зі
сторони екологічної інспекції.

При цьому, відповідач погодився зі
змістом акта перевірки без зауважень,
про що свідчить підпис зазначеної
посадової особи суб'єкта
господарювання.

За наслідками перевірки додержання
вимог природоохоронного законодавства
Державною екологічною інспекцією
України суб'єкту господарювання видано
припис про усунення порушень вимог
природоохоронного законодавства від
05.11.2012 № 29 з яким було ознайомлено в.о
директора ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» ОСОБА_9, другий
примірник якого отримано особисто
посадовою особою ПАТ «Саливонківський
цукровий завод» в.о директора ОСОБА_9,
що підтверджується його власноручним
підписом. Будь-яких зауважень до
припису суб'єктом господарювання
надано не було.

У відповідності до довідки від 02
листопада 2012 року № 272 «Про обсяги
забраної води з джерел
водопостачання», виданої
ПАТ«Саливонківський цукровий завод» у
період з 10.09 по 31.10.2012 р. було забрано з
джерел водопостачання (р. Протока) 822415
м3 води.

Спеціалістами Державної екологічної
інспекції України в установленому
порядку та з дотриманням відповідних
положень проведено розрахунок
розмірів відшкодування збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування), який
разом із претензією від 21.12.2012 р. № 2/2 - 19
- 5 про відшкодування збитків у сумі
23479948,25 грн., обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів без
дозволу на спеціальне
водокористування, з метою досудового
врегулювання спору, в порядку та з
дотриманням вимог статті 6 ГПК України,
направлено відповідачу. В
установленому порядку відповіді на
пред'явлену претензію від Публічного
акціонерного товариства
«Саливонківський цукровий завод» до
Держекоінспекції України не надходило.

Згідно ст. 1 Водного кодексу України,
водокористування - це використання вод
(водних об'єктів) для задоволення
потреб населення, промисловості,
сільського господарства, транспорту та
інших галузей господарства, включаючи
право на забір води, скидання стічних
вод та інші види використання вод
(водних об'єктів).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Водного кодексу
України, спеціальне водокористування -
це забір води з водних об'єктів із
застосуванням споруд або технічних
пристроїв використання води та
скидання забруднюючих речовин у водні
об'єкти, включаючи забір води та
скидання забруднюючих речовин із
зворотними водами із застосуванням
каналів.

Згідно вимог ст. 44 Водного кодексу
України, водокористувачі зобов'язані
здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу.

Статтею 19 Водного Кодексу України
встановлено, що державний контроль за
використанням і охороною вод та
відтворенням водних ресурсів
здійснюється Кабінетом Міністрів
України, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів іншими державними органами
відповідно до законодавства України.

Приписами ст. 49 цього Кодексу
встановлено, що спеціальне
водокористування здійснюється на
підставі дозволу.

Згідно ст. 40 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», використання природних
ресурсів громадянами, підприємствами,
установами та організаціями
здійснюється з додержанням
обов'язкових екологічних вимог, та,
зокрема, здійснення заходів щодо
запобігання псуванню, забрудненню,
виснаженню природних ресурсів,
негативному впливу на стан
навколишнього природного середовища
тощо.

Відповідно до «Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів», затвердженої наказом
Мінприроди від 20 липня 2009 року № 389
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України за № 767/16783 за період з 10.09.2012 р.
по 31.10.2012 р. підприємством забрано 822415 м3
води, формула (23), що згідно розрахунку
становить 23479948,25 грн. (розрахунок на а.с.
23).

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного
кодексу України, відповідальність за
порушення водного законодавства
несуть особи, зокрема, винні у
недотриманні умов дозволу або
порушенні правил спеціального
водокористування.

Статтею 18 Водного Кодексу України
визначено, що контроль за
використанням і охороною вод та
відтворенням водних ресурсів полягає в
забезпеченні додержання усіма
юридичними та фізичними особами вимог
водного законодавства.

За приписами ст. 111 Водного Кодексу
України, підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати збитки,
завдані ними внаслідок порушень
водного законодавства, в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України.

Згідно ч. 4 ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», шкода заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі без застосування норм
зниження розміру стягнення та
незалежно від збору за забруднення
навколишнього природного середовища
та погіршення якості природних
ресурсів.

Відповідно до ст. 66 Конституції
України, кожен зобов'язаний не
заподіювати шкоду природі, культурній
спадщині, відшкодовувати завдані ним
збитки.

Враховуючи, що у відповідача був
відсутній дозвіл на спеціальне
водокористування, а відповідно до ст. 111
Водного кодексу України, підприємства
установи, організації і громадяни
України, а також іноземні юридичні і
фізичні особи та особи без
громадянства зобов'язані відшкодувати
збитки, завдані ними внаслідок
порушень водного законодавства, в
розмірах і порядку, встановлених
законодавством України, колегія суддів
вважає, що збитки, заподіяні внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, підлягають компенсації.

Як, вбачається із матеріалів справи
відповідач здійснював свою діяльність
всупереч вимог нормативно-правових
актів України у сфері охорони
навколишнього природного середовища, а
саме, без дозволу на спеціальне
водокористування, що потягло за собою
порушення вимог відповідних норм
законодавства.

З огляду на наведені вище обставини
вбачається безпосередній причинний
зв'язок між відповідними діями
(бездіяльністю), збитками та виною
відповідача, що потягло за собою
заподіяння збитків державі у розмірі
23479948,25 грн. (а.с.25).

За таких обставин, колегія суддів не
погоджується з висновком місцевого
господарського суду та вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 23479948,25 грн. збитків,
заподіяних державі внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів є обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доводи заступника прокурора Київської
області, викладені ним в апеляційній
скарзі, заслуговують на увагу, а тому
остання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення господарського суду Київської
області від 15.07.2014 р. у справі №911/825/14
підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, 30% грошових стягнень
від загальної суми збитків 23479948,25 грн. -
становить 7043984,48 грн. підлягають
стягненню з відповідача до загального
фонду Державного бюджету України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України 50% грошових стягнень від
загальної суми збитків 23479948,25 грн., що
становить 11739974,13 грн. підлягають
стягненню з відповідача до
спеціального фонду місцевого бюджету
смт. Гребінки; а 20% грошових стягнень
від загальної суми збитків 23479948,25 грн.,
що становить 4695989,64 грн. підлягають
стягненню з відповідача до
спеціального фонду місцевого бюджету
Київської області.

За змістом ст. 49 ГПК України, судовий
збір за подання позову та за подання
апеляційної скарги стягується з
відповідача в дохід Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103,
п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Київської області
задовольнити.

Рішення господарського суду Київської
області від 15.07.2014 р. у справі №911/825/14
скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Саливонківський цукровий
завод» (08662, Київська обл.,
Васильківський р-н., смт. Гребінки, вул.
Білоцерківська, 1, ) до
загального фонду Державного бюджету
України 7043984 (сім мільйонів сорок три
тисячі дев'ятсот вісімдесят чотири)
грн. 48 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Саливонківський цукровий
завод» (08662, Київська обл.,
Васильківський р-н., смт. Гребінки, вул.
Білоцерківська, 1, ) до
спеціального фонду місцевого бюджету
смт. Гребінки 11739974 (одинадцять
мільйонів сімсот тридцять дев'ять
тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 13
коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Саливонківський цукровий
завод» (08662, Київська обл.,
Васильківський р-н., смт. Гребінки, вул.
Білоцерківська, 1, ) до
спеціального фонду місцевого бюджету
Київської області 4695989 (чотири мільйони
шістсот дев'яносто п'ять тисяч
дев'ятсот вісімдесят дев'ять) грн. 64 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Саливонківський цукровий
завод» (08662, Київська обл.,
Васильківський р-н., смт. Гребінки, вул.
Білоцерківська, 1, ) в
дохід Державного бюджету України 73080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп. судового збору за подання позову,
36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок)
грн. 00 коп. судового збору за подання
апеляційної скарги.

Видачу наказу на виконання даної
постанови доручити господарському
суду Київської області.

Справу №911/825/14 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун