ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Справа № 910/10416/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Дерепи В.І. -
головуючого (доповідача), Грека Б.М.,
Кривди Д.С., за участю представників:

позивача - Ялі К.А.

відповідача -

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Форевер Лівінг Продактс
ЮКРЕЙН" на рішення господарського суду
м.Києва від 25 червня 2014 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12 серпня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "Форевер
Лівінг Продактс ЮКРЕЙН" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Р-КОФЕ" про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів в сумі 36 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду м.Києва з позовом
до відповідача про стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів в сумі 36000 грн.

Рішенням господарського суду
м.Києва від 25 червня 2014 року (суддя
Лиськов М.О.) відмовлено в задоволенні
позовних вимог позивача до відповідача
про зобов'язання повернути
безпідставно набуті грошові кошти в
розмірі 36 000 грн.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від 12
серпня 2014 року рішення господарського
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати вказані судові рішення, як
прийняті з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи та на
підставі встановлених в ній фактичних
обставин, проаналізувавши
правильність застосування місцевим та
апеляційним господарськими судами при
прийнятті оскаржуваних судових рішень
норм матеріального і процесуального
права, суд вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 23
жовтня 2013 року Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "ФОРЕВЕР ЛІВІНГ ПРОДАКТС
ЮКРЕЙН" був оплачений рахунок-фактура
відповідача №СФ-0000069 від 18.10.2013 року в
сумі 6 000 грн. з призначенням платежу "За
обслуговування заходу", а також 05.12.2013
року - сумі 30 000 грн. з призначенням
платежу "Передплата за обслуговування
заходу 21.12.2013 року".

Як правильно було встановлено судами
попередніх судових інстанцій при
розгляді справи, при здійсненні цих
переплат передбачалось погодження між
сторонами у справі суттєвих умов
ресторанних послуг, що мали бути надані
позивачеві відповідачем, згідно з
якими відповідач зобов'язувався надати
позивачу товар із продуктів харчування
та послуги з організації харчування у
приміщені ресторану "Роут66",
розташованого за адресою: м.Київ, вул.
Академіка Глушкова, 11, а позивач -
прийняти ці послуги та оплатити
відповідно до рахунку.

Позивач замовив організацію та
проведення святкового банкету на два
дні у приміщенні ресторану
відповідача.

Попереднє замовлення послуг та
проведення заходу Товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "ФОРЕВЕР
ЛІВІНГ ПРОДАКТС ЮКРЕЙН" здійснило
самостійно шляхом телефонного зв'язку
на мобільний номер директора
товариства відповідача Гачковської
І.О. Після того, представником позивача
було підтверджено замовлення тим самим
шляхом.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями "ФОРЕВЕР
ЛІВІНГ ПРОДАКТС ЮКРЕЙН" 07.10.2013 року
електронною поштою була направлена
пропозиція, у якій було зазначено меню
та його складові, кількість осіб,
вартість товару (меню, послуг). Повторно
такий самий лист був направлений
відповідачем 08.10.2013 року, 16.10.2013 року,
18.10.2013 року, 29.11.2013 року, 06.12.2013 року та
19.12.2013 року у відповідності до побажань
позивача (а.с.57-59). Усі зміни до
святкового меню вносились після
консультування з представниками
позивача шляхом телефонних
переговорів.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи документів та вірно встановлено
судами, в останній відкоригованій
пропозиції були зазначені місце, час,
кількість осіб, вартість товару
(послуг), які мали бути надані
відповідачем для проведення свята
позивачем. Жодних заперечень з боку
позивача до закінчення святкування не
надходило.

Позивач на другий день банкету
відмовився сплачувати рахунок без
достатніх підстав, посилаючись на
невідповідність замовлення кінцевій
ціні товару вже після того, як договір
відповідачем був виконаний, а
позивачем товар був прийнятий та
використаний.

Тому, решта сума боргу позивача перед
відповідачем становила суму 8 697,40 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду,
позивач послався на те, що відповідач
отримав від позивача грошові кошти без
укладення договору та без інших
передбачених законом підстав та просив
суд зобов'язати відповідача повернути
йому безпідставно отримані
відповідачем грошові кошти в сумі 36 000
грн.

На підставі ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 статті 639 Цивільного кодексу
України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

До договору послуг застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У відповідності до ст.1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ст.1213 Цивільного кодексу
України набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставне набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Як встановлено судами попередніх
судових інстанцій під час розгляду
справи, позивач в порушення вказаних
норм права не надав суду належних
доказів в підтвердження факту
неналежного виконання відповідачем
своїх обов'язків по наданню позивачеві
послуг з організації харчування.

З огляду на наведене, місцевий
господарський суд, з яким погодився
апеляційний господарський суд, вірно
прийшов до висновку про
безпідставність заявлених позивачем
вимог про стягнення з відповідача
грошових коштів, як отриманих ним без
достатньої правової підстави і,
відповідно до вимог закону, правильно
відмовив в позові.

За таких обставин, суд вважає, що при
прийнятті оскаржуваних судових рішень
суди повно і всебічно перевірили всі
обставини справи, дали належну правову
оцінку зібраним у справі доказам та
прийняли законні і обгрунтовані судові
рішення, які необхідно залишити без
змін.

Доводи позивача, викладені у
касаційній скарзі, судова колегія
вважає необгрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними у справі
доказами і не відповідають вимогам
діючого законодавства, що регулює дані
правовідносини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м.Києва
від 25 червня 2014 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 12 серпня 2014
року залишити без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Головуючий
Дерепа В.І.

С у д д і:
Грек Б.М.

Кривда Д.С.