ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа № 922/940/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І.,
суддя Барбашова С.В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 2092
Х/3-9) на рішення господарського суду
Харківської області від 11.07.14 р. у
справі № 922/940/14

за позовом ФОП ОСОБА_3, м. Харків

до ФОП ОСОБА_4, м. Харків

про стягнення 7932,77 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ФОП ОСОБА_3 звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просив стягнути з відповідача ФОП
ОСОБА_4 - переплачену орендну плату у
розмірі 7410,00 грн., 3% річних - 418,85 грн., 103,92
грн. інфляційних витрат та 1827,00 грн.
судового збору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 11.07.2014 р. по
справі № 922/940/14 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Рішення мотивоване з посиланням на те,
що позивачем не надано доказів
складання акту приймання-передачі у
разі повернення об'єкту оренди, що
передбачено п. 2.3 договору. Крім того,
суд зазначив, що додаткова угода № 1 до
договору оренди нежитлового
приміщення № 0506/1 від 05.06.2012 р.,
укладеної між сторонами 22.11.2013 р.
набуває чинності з дати її підписання,
тобто 22.11.2013 р. Таким чином, суд дійшов
висновку, що кошти у розмірі 14820,00 грн.,
які були перераховані позивачем у
якості орендної плати за перший
(червень 2012 року) та останній (травень
2015 року) місяці оренди, фактично є
орендною платою за червень 2012 року та
вересень 2012 року та ін.

Позивач з рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 11.07.2014 р. по
даній справі та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, з мотивів та підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу просить рішення господарського
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, посилаючись на законність
та обґрунтованість рішення суду, з
мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, 05.06.2012 р.
між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_3 (орендар) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (орендодавець)
укладено договір оренди нежитлового
приміщення № 0506/1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1., орендодавець
передає орендареві в тимчасове платне
користування (оренду) нежитлові
приміщення першого поверху № 62-1:61-1
загальною площею 90,2 кв. м. (згідно з
технічним паспортом виготовленим КП
"Харківське міське бюро технічної
інвентаризації" 21.12.2010 р.), що
розташовані в будинку за адресою:
АДРЕСА_3 (далі - "об'єкт оренди").

Згідно з п. 1.4. договору, об'єкт оренди
буде використовуватися орендарем для
розміщення магазину непродовольчої
групи товарів (кавоварки, кавові машини
та аксесуари) та продовольчої групи
товарів (кави, кавових напоїв, тощо).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
вступ орендаря у користування об'єктом
оренди настає з дня підписання
уповноваженими представниками обох
сторін акту приймання - передачі
об'єкту оренди. Акт приймання - передачі
об'єкту оренди підписується сторонами
протягом 3-х календарних днів з моменту
підписання даного договору.

Позивач зазначає, що 06.06.2012 р. складений
акт прийому - передачі нежитлового
приміщення.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за
користування об'єктом оренди орендар
щомісяця сплачує орендодавцю орендну
плату в розмірі та на умовах,
встановлених договором. Розмір
щомісячної орендної плати за
користування об'єктом оренди складає
80,80 грн. (вісімдесят грн. 80 копійок),
еквівалентом 10 $ (десять) доларів США за
м І.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що
обов'язок по сплаті орендної плати
виникає у орендаря з моменту
підписання сторонами акту приймання -
передачі об'єкта оренди, та сплачується
орендарем шляхом переказу грошових
коштів на поточний рахунок орендодавця
з 10 числа по 15 число поточного місяця.

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата
сплачується орендарем незалежно від
результатів його господарської
діяльності та по день фактичного
повернення об'єкту оренди орендодавцю,
згідно з п. 2.3 договору.

Відповідно до п. 3.11 договору, орендна
плата не нараховується протягом 3
(трьох) місяців з моменту підписання
договору та орендар оплачує перший
(05.06.2012 р.) та останній (05.05.2015 р.) місяці
за користування об'єктом оренди
відповідно до умов договору.

На виконання п. 3.11 договору, позивач
сплатив відповідачу орендну плату за
перший та останній місяці за
користування об'єктом оренди
відповідно до умов договору у розмірі
14820,00 грн., що підтверджується
квитанцією № 7 від 08.06.2012 р.
Перераховані кошти в сумі 7410 грн. 00 коп.
позивач вважає орендною платою за
червень 2012 р. Орендна плата за липень,
серпень, вересень відповідно до умов
договору не нараховувалася.

22.11.2013 р. сторони уклали додаткову угоду
№ 1 до договору оренди нежитлового
приміщення № 0506/1 від 05.06.2012 р., в якій
домовилися розірвати договір оренди
нежитлового приміщення 08.10.2012 року, у
зв'язку з фактичним припиненням
використання орендарем нежитлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_3. Дана
додаткова угода набуває чинності з
дати її підписання представниками
сторін.

Згідно з п. 2.3 договору, повернення
об'єкту оренди орендарем здійснюється
шляхом підписання відповідного акту
приймання-передачі об'єкту оренди, який
підписується уповноваженими
представниками обох сторін протягом
трьох календарних днів з моменту
припинення строку дії даного договору,
дострокового його розірвання або
відмови від нього у випадках
передбачених даним договором.

Обов'язок по складанню акту
приймання-передачі об'єкту оренди
покладається на сторону, яка передає
об'єкт оренди іншій стороні (п. 2.5.
договору оренди).

Позивач вважає, що його обов'язок по
сплаті орендної плати за користування
об'єктом оренди за травень 2015 року не
наступив, оскільки договір оренди
розірвано та зобов'язання сторін
припинилися. Сума у розмірі 7410,00 грн.,
яка була перерахована відповідачу у
якості попередньої оплати за травень
2015 року, повинна бути повернута
позивачеві на підставі ст. 1212 ЦК
України.

Зазначені обставини стали підставою
для звернення позивача до суду з цим
позовом.

Проте, викладені вище висновки
господарського суду, на думку колегії
суддів, не відповідають фактичним
обставинам спору та матеріалам справи,
їм не надана правильна та належна
правова оцінка, в зв'язку з чим, є
підстави для задоволення апеляційної
скарги і скасування прийнятого по
справі рішення частково.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь -які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Предметом спору у даній справі є
повернення сплаченої попередньої
оплати, як безпідставно отриманої
відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Ст. 629 ЦК України,
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до ст. 174 ГК України, договір
є підставою для виникнення
господарських зобов'язань, які згідно
зі статтями 193, 202 ГК України повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

Відповідно до ст. 202 ГК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до п. 6 ст. 283 ГК України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом .

Відповідно до ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Згідно з п. 9 цього договору, розмір
щомісячної орендної плати за
користування об'єктом оренди складає
80,80 грн., еквівалентом 10 доларів США за
м І.

За правилами частини 1 статті 286
Господарського кодексу України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 3.11. договору передбачено, що
орендна плата не нараховується
протягом 3 (трьох) місяців з моменту
підписання договору та орендар сплачує
перший (05.06.2012 р.) та останній (05.05.2015 р.)
місяці за користування об'єктом оренди
відповідно до умов договору.

Як свідчать матеріали справи позивач
сплатив відповідачу орендну плату за
перший та останній місяці за
користування об'єктом оренди
відповідно до умов договору у розмірі
14820,00 грн., що підтверджується копією
квитанції № 7 від 08.06.2012 р. (а. с. 28).

Позивач зазначає, що перераховані
кошти в сумі 7410,00 грн. слід вважати
орендною платою за червень 2012 р.,
оскільки орендна плата (протягом 3-х
місяців) за липень, серпень, вересень
відповідно до умов договору не
нараховувалася.

Як вбачається з матеріалів справи
22.11.2013 р. між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4
укладена додаткова угода № 1 до
договору оренди нежитлового
приміщення № 0506/1 від 05.06.2012 р. (а. с. 27).
Відповідно до умом якої сторони
домовились про те, що 08.10.2012 р.
розривають договір оренди нежитлового
приміщення у зв'язку з фактичним
припиненням використання орендарем
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_3.

При цьому позивач зазначає, що об'єктом
оренди вже тривалий час користується
інший орендар.

Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч. 3 статті 653 ЦК України у разі
зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Статтею 654 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, який змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір
оренди може бути розірваний за згодою
сторін.

Таким чином, договір оренди
нежитлового приміщення № 0506/1 від 05.06.2012
р. було розірвано за погодженням сторін
з 08.10.2012 р.

Матеріалами справи підтверджено
перерахування позивачем відповідачу в
якості орендної плати відповідно до
умов договору у сумі 14820,00 грн.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї статті застосовуються
до вимог про: повернення виконаного за
недійсним правочином; витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов'язання з
безпідставного збагачення необхідна
наявність наступних умов: збільшення
майна однієї сторони (набувачем), з
одночасним зменшенням його у іншої
сторони (потерпілого), а також
відсутність правової підстави
(юридичного факту) для збагачення.
Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Судова колегія приходить до висновку
про наявність у спірному випадку
правових підстав для стягнення з
відповідача коштів у сумі 7410,00 грн., як
безпідставно набутих.

Враховуючи викладене, підлягає
скасуванню рішення в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення з
відповідача на користь позивача 7410,00
грн. за переплату орендної плати на
виконання умов договору в якості
сплати за оренду а позов в цієї частині
також підлягає задоволенню.

Таким чином, висновки, викладені в
рішенні господарського суду не
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи, а мотиви заявника скарги, з яких
вони оспорюються можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ст.
104, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія
-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 11.07.14 р. по
справі № 922/940/14 в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення 7410,00
грн. боргу за переплату орендної плати
скасувати та позов в цієї частині
задовольнити.

Стягнути з відповідача - ФОП ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1, 61072) на користь позивача - ФОП
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
АДРЕСА_2, 61184) 7410,00 грн. боргу за
переплату орендної плати, 1706,41 грн.
судового збору та 858,69 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Наказ доручити видати господарському
суду Харківської області.

В іншій частині рішення господарського
суду Харківської області залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 22.09.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Барбашова С.В.