м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
до Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Добробут"
про стягнення 213 890,33 грн.
Суддя: Домнічева І.О.
від позивача Кучкова Ю.В.- за дов.
від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Добробут"
про стягнення 213 890,33 грн.
Ухвалою від 15.08.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 16.09.2014 р.
12.09.2014 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшли документи на
виконання ухвали суду.
Ухвалою від 16.09.14р. розгляд справи
відкладено на 07.10.14р.
Представник відповідача в судове
засідання 07.10.14 р. не з'явився, про
причини неявки не повідомив, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Жодних
заяв, клопотань через відділ
діловодства суду від відповідача не
Враховуючи наявність у матеріалах
справи доказів належного повідомлення
відповідача про дату, час та місце
розгляду справи, суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи за
наявними в ній матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
В судовому засіданні 07.10.2014р. судом було
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши надані оригінали
документів, на які вони посилаються, як
на підставу своїх вимог та заперечень,
та копії яких долучені до матеріалів
справи, суд -
Між Акціонерною енергопостачальною
компанією "Київенерго" в особі
Структурного відокремленого
підрозділу "Енергозбут
Київенерго"(надалі - позивач,
енергопостачальна організація) та
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Добробут»
(надалі - відповідач, абонент) був
укладений договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді №
1410343 від 15.09.2009 р.
Умови зазначеного Договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.
У відповідності до частини 1 статті 275
ГК України, за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Згідно з пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і
відповідно до законодавства України
Позивач постачає теплову енергію у
вигляді гарячої води для потреб:
опалення та вентиляції - в період
опалювального сезону, гарячого
водопостачання - протягом року, в
кількості та в обсягах, згідно з
Додатком 1 до Договору, а Відповідач
зобов'язаний своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії.
На підставі п. 2 Додатку 4 до Договору
Відповідач зобов'язаний щомісячно з 12
по 15 число самостійно отримувати у
районному відділі теплозбуту
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за звітний період, акт
звірки нь початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки повертає у РВТ), та
розрахунок, куди включені вартість
теплової енергії на поточний місяць з
урахуванням остаточного сальдо
розрахунків на початок розрахункового
Відповідно до п. З Додатка 4 до Договору,
Відповідач оплачує вартість,
використаної теплової енергії не
пізніше 25 числа поточного місяця.
З матеріалів справи вбачається, що
Позивачем були належним чином виконані
зобов'язання за Договором, тоді як
Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за спожиту теплову енергію не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за період з 01.10.12р. по
01.06.14р. яка становить 181 131,96 грн., що
підтверджується поданими до суду
належним чином завірені копії
облікових карток (табуляграм) та
довідкою про розрахунок основного
боргу. Заборгованість є непогашеною
станом на час винесення судом даного
рішення.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 625
ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 3.5. Додатка 4 до Договору
передбачено, що на суму фактичного
боргу Позивачем нараховується пеня у
розмірі 0,5% за кожний день до моменту
його погашення, але не більше суми
обумовленої чинним законодавством
України.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку, наданого позивачем
та не спростованого у встановленому
порядку відповідачем, останній за
порушення встановленого договором
строку оплати переданого товару має
сплатити 6 937,63 грн. 3 % річних, 8 715,20 грн.
пені, 17 105,54 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 181 131,96 грн. заборгованості,
6 937,63 грн. 3 % річних, 8 715,20 грн. пені, 17 105,54
грн. інфляційних, обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Добробуд"
(03164, м. Київ, вул. Осіння, 133, кв. 319;
ідентифікаційний код 35755758) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (м. Київ, пл. І. Франка, 5;
ідентифікаційний код 00131305) 181 131(сто
вісімдесят одну тисячу сто тридцять
одну) грн. 96 коп. заборгованості, 6 937
(шість тисяч дев'ятсот тридцять сім)
грн. 63 коп. 3% річних, 8 715 (вісім тисяч
сімсот п'ятнадцять) грн. 20 коп. пені, 17 105
(сімнадцять тисяч сто п'ять) грн. 54 коп.
інфляційних, 4 277 (чотири тисячі двісті
сімдесят сім) грн. 81 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.10.14р.

Суддя
І.О. Домнічева