КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Справа№ 910/8985/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Копитової О.С.

Сотнікова С.В.

представники сторін:

від позивача: Григоренко А.О.
представник за дов. № б/н від 01.01.2014;

від відповідачів: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» на
рішення господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 року у справі № 910/8985/14
(суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» м.
Москва Російської Федерації

до товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЖАЯ», м. Київ

про захист авторського права 97 440,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь»
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом про захист
авторського права та стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЖАЯ» 97 440,00 грн
компенсації за порушення виключних
майнових авторських прав позивача на
аудіовізуальний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що саме неправомірними діями
відповідача було порушено виключні
майнові права позивача на об'єкти
інтелектуальної власності, а тому
просить стягнути з винної особи
компенсацію.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 року у справі № 910/8985/14
(суддя Прокопенко Л.В.) в задоволенні
позову ТОВ «Маша и Медведь» до ТОВ
«ДЖАЯ» про захист авторського права 97
440,00 грн. відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позивачем
не доведено порушення його авторського
права відповідачем.

При цьому, суд першої інстанції
керувався ст.ст. 421, 433, 435 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 32-43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права».

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю «Маша и
Медведь» звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 15.07.2014 року у справі №
910/8985/14 за позовом ТОВ «Маша и Медведь»
до ТОВ «ДЖАЯ» про захист авторського
права повністю та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням норм процесуального права,
а саме ст. 43 ГПК України, оскільки не
надано належної оцінки доказам у
справі, зокрема висновку експертного
дослідження об'єкті інтелектуальної
власності та неправомірно відхилив
клопотання відповідача про
призначення судової експертизи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги з викладених в ній
підстав.

В судове засідання апеляційної
інстанції не з'явився представник
відповідача, причини неявки суду не
повідомив. Враховуючи, що в матеріалах
справи є докази (поштові повідомлення)
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду апеляційної скарги
колегія суддів, порадившись, ухвалила
розглянути апеляційну скаргу у
відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи 08.06.2010
року між ОСОБА_3 та ТОВ «Маша і Мєдвєдь»
укладено ліцензійний договір № ЛД-1/2010
про надання права використання творів
образотворчого мистецтва, умовами
якого передбачено, що останньому
надається право використання творів,
зокрема малюнків "ІНФОРМАЦІЯ_2" та
"ІНФОРМАЦІЯ_3", які використовуються при
створенні персонажів аудіовізуального
твору - анімаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_1", у визначених даним
договором межах, на умовах виключної
ліцензії. Малюнки, а також DVD-диск з їх
записом та першою серією анімаційного
серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", (Додаток №1 до
договору), слугують для ідентифікації
предмета даного договору та є його
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1. договору, право
використання твору засобами,
передбаченими даним договором
надається позивачу на території всіх
країн світу, на строк з дати укладання
даного договору до 30.06.2025.

Пунктом 2.10. договору передбачено, що
якщо треті особи вчинять порушення
виключного права ОСОБА_3, а таке
порушення буде зачіпати права
товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь», то
сторони зобов'язуються спільно
захищати свої права.

25.04.2014 магазині, що належить
відповідачу та знаходиться за адресою:
м. Київ, проспект Московський, буд. 6 літ
Д, Д1, здійснювалась реалізація (продаж,
розповсюдження) товару - іграшка
м'яконабивна «ІНФОРМАЦІЯ_4»
виробництва ТОВ «Дрім мейкерс»
(торгова марка Fancy). На доказ здійснення
розповсюдження вище зазначеного
товару, позивачем надано відео
фіксацією та фіскальний касовий чек
від 25.04.2014. Крім того позивач зазначає
що підтвердженням контрафактності
товару, що розповсюджувався
відповідачем мяконабивної іграшки
«ІНФОРМАЦІЯ_4», що являє собою
відображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_3»
з аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1» є висновок Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 1174 експертного
дослідження об'єктів інтелектуальної
власності від 17 квітня 2014.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що саме неправомірними діями
відповідача було порушено виключні
майнові права позивача на об'єкти
інтелектуальної власності, а тому
просить стягнути з винної особи
компенсацію у розмірі 97 440,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 421 ЦК України,
суб'єктами права інтелектуальної
власності є: творець (творці) об'єкта
права інтелектуальної власності
(автор, виконавець, винахідник тощо) та
інші особи, яким належать особисті
немайнові та (або) майнові права
інтелектуальної власності відповідно
до цього Кодексу, іншого закону чи
договору.

Стаття 433 ЦК України містить перелік
творів, що є об'єктами авторського, який
не є вичерпним.

Частина друга даної норми встановлює,
що твори є об'єктами авторського права
без виконання будь-яких формальностей
щодо них та незалежно від їх
завершеності, призначення, цінності
тощо, а також способу чи форми їх
вираження. Авторське право не
поширюється на ідеї, процеси, методи
діяльності або математичні концепції
як такі. Комп'ютерні програми
охороняються як літературні твори.
Компіляції даних (бази даних) або
іншого матеріалу охороняються як такі.
Ця охорона не поширюється на дані або
матеріал як такі та не зачіпає
авторське право на дані або матеріал,
що є складовими компіляції (ч.ч. 3, 4, 5 ст.
433 ЦК України).

Відповідно до ст. 435 ЦК України
первинним суб'єктом авторського права
є автор твору. За відсутності доказів
іншого автором твору вважається
фізична особа, зазначена звичайним
способом як автор на оригіналі або
примірнику твору (презумпція
авторства) Суб'єктами авторського
права є також інші фізичні та юридичні
особи, які набули прав на твори
відповідно до договору або закону.

Враховуючи вище зазначене, об'єктом
авторського права є результат творчої
праці.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
аудіовізуальний твір - твір, що
фіксується на певному матеріальному
носії (кіноплівці, магнітній плівці чи
магнітному диску, компакт-диску тощо) у
вигляді серії послідовних кадрів
(зображень) чи аналогових або
дискретних сигналів, які відображають
(закодовують) рухомі зображення (як із
звуковим супроводом, так і без нього), і
сприйняття якого є можливим виключно
за допомогою того чи іншого виду екрана
(кіноекрана, телевізійного екрана
тощо), на якому рухомі зображення
візуально відображаються за допомогою
певних технічних засобів. Видами
аудіовізуального твору є кінофільми,
телефільми, відеофільми, діафільми,
слайдофільми тощо, які можуть бути
ігровими, анімаційними
(мультиплікаційними), неігровими чи
іншими.

До майнових прав інтелектуальної
власності на твір відповідно до ст. 440
ЦК України відносяться, зокрема,
виключне право дозволяти використання
твору та право перешкоджати
неправомірному використанню твору, в
тому числі забороняти таке
використання.

Виключне право - майнове право особи,
яка має щодо твору, виконання,
постановки, передачі організації
мовлення, фонограми чи відеограми
авторське право і (або) суміжні права,
на використання цих об'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
лише нею і на видачу лише цією особою
дозволу чи заборону їх використання
іншим особам у межах строку,
встановленого цим Законом (ст. 1 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
контрафактний примірник твору,
фонограми, відеограми - примірник
твору, фонограми чи відеограми,
відтворений, опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі примірники захищених в
Україні творів, фонограм і відеограм,
що ввозяться на митну територію
України без згоди автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, зокрема з країн, в яких
ці твори, фонограми і відеограми ніколи
не охоронялися або перестали
охоронятися.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право), зокрема,
належить виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
контрафактний примірник твору,
фонограми, відеограми - примірник
твору, фонограми чи відеограми,
відтворений, опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі примірники захищених в
Україні творів, фонограм і відеограм,
що ввозяться на митну територію
України без згоди автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, зокрема з країн, в яких
ці твори, фонограми і відеограми ніколи
не охоронялися або перестали
охоронятися.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право), зокрема,
належить виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами.

Відповідач зазначає, що не вважає
персонаж із мультиплікаційного фільму
«ІНФОРМАЦІЯ_1» унікальним, оскільки
даний персонаж не має в собі ознак
творчої новизни, оригінальності та
неповторності. Ведмідь з
мультиплікаційного фільму
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в цілому відповідає
зовнішньому вигляду ведмедя, а також
ряду персонажів з раніше створених
мультиплікаційних фільмів.

Крім того відповідач зазначає що м'яка
іграшка «ІНФОРМАЦІЯ_4» , яка на думку
позивача є відтворенням персонажу
«ІНФОРМАЦІЯ_3», створена з
використанням стандартних
декоративних прийомів та традиційних
методів стилізації характерних для
іграшкової промисловості.

В матеріалах справи наявний Висновок
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз № 1174
експертного дослідження об'єктів
інтелектуальної власності від 17 квітня
2014, відповідно до якого експертом
встановлено що на досліджуваних
фотокопіях (фотокопія м'якої іграшка
«ІНФОРМАЦІЯ_4») є відтворенням
персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме фіскального чеку № -601,shpak від
25.04.2014, м'яка іграшка була придбана саме
25.04.2014, тоді як експертне дослідження,
відповідно до Висновку Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 1174 експертного
дослідження об'єктів інтелектуальної
власності проведене 17.04.2014.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи апеляційний суд вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про неприйняття даного
висновку експертного дослідження до
уваги, як належного доказу у справі.

На підтвердження позовних вимог
позивачем надано до матеріалів справи
фіскальний чек від 25.04.2014, з якому
вбачається, що 25.04.2014 в магазині ТОВ
«ДЖАЯ» за адресою: проспект
Московський, буд. 6 літера «Д,Д1»
придбано, зокрема, іграшку мяконабивну
Fancy Ведм. Однак, даний доказ як і відео
зйомка не засвідчує, що представником
позивача було придбано саме іграшку,
яка являє собою відображення персонажу
«ІНФОРМАЦІЯ_3» з аудіовізуального
твору мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки чек не містить
жодної спорідненої назви з даним
персонажем. Крім того з відеозапису
також не можна встановити факт продажу
іграшки, яка являє собою відображення
персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_3» з
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Твердження позивача, викладені в
апеляційній скарзі щодо
неправомірного відхилення судом
першої інстанції клопотання
відповідача про призначення судової
експертизи, колегія суддів не приймає
до уваги та вважає їх такими, що
суперечать нормам процесуального
права враховуючи наступне.

Судом встановлено, що матеріали справи
не містять апеляційної скарги
відповідача, мотивованої
неправомірною відмовою судом першої
інстанції в його клопотанні про
призначення судової експертизи.

Відповідно до положень ст. 91 ГПК
України, зокрема, сторони у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого суду, яке не набрало законної
сили.

Таким чином, положеннями вищенаведеної
норми не передбачено, а ні можливості, а
ні права на звернення до апеляційного
суду особи за захистом порушеного
чужого права, зокрема права іншої
сторони.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження скаржника,
що зазначені в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За таких обставин, оскільки матеріалів
справи не підтверджується факт
порушення прав позивача, тобто
необхідність для їх судового захисту,
тому суд першої інстанції дійшов
правомірно висновку про відмову в
задоволенні позову.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження позивача,
що зазначені в апеляційній скарзі
стосовно порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
та недоведеність обставин, що мають
значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі доказів та пояснень
наявних в матеріалах справи дійшла до
висновку, що відповідно до ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України підстав для скасування чи
зміни рішення місцевого
господарського суду не вбачає, а тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99,
101-105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 року у
справі № 910/444/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

С.В. Сотніков