ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09.10.14 № 910/21364/14. Суддя Пригунова А.Б.,
розглянувши позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Управління капітального будівництва"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРРОСТ ЛТД" про
витребування майна з чужого
незаконного володіння

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 4, 5 ч. 2 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити,
зокрема, зміст позовних вимог, виклад
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують позов; законодавство, на
підставі якого подається позов.

Позов визначається у правовій
літературі як вимога особи про захист
свого або чужого права чи
охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову як вимоги про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу є
спосіб захисту цього права чи інтересу.

Підстави позову - це факти, які
обґрунтовують вимогу про захист права
чи законного інтересу. До підстав
позову входять лише юридичні факти,
тобто ті, з якими норми матеріального
права пов'язують виникнення, зміну чи
припинення прав та обов'язків суб'єктів
спірного матеріального
правовідношення.

До обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, відносять обставини, які
становлять предмет доказування у
справі. Предметом доказування є
сукупність обставин, які необхідно
встановити для правильного вирішення
справи. У предмет доказування
включають факти матеріально-правового
характеру, що є підставою вимог
позивача та заперечень відповідача. У
предмет доказування включається також
факт приводу для позову, який являє
собою обставини, що підтверджують
право на звернення до суду, тобто факти
порушення суб'єктивного права чи
охоронюваного законом інтересу
позивача.

Відповідно до ст. 16 Господарського
процесуального кодексу України справи
у спорах про право власності на майно
або про витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

Відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України
резолютивна частина має містити
висновок про задоволення позову або
про відмову в позові повністю чи
частково по кожній з заявлених вимог.
При задоволенні позову в резолютивній
частині рішення вказуються, зокрема,
найменування майна, що підлягає
передачі, і місце його знаходження (у
спорі про передачу майна).

Згідно з п. 20.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
24.10.2011 р. «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» статтею 16
Господарського процесуального кодексу
України встановлено виключну
підсудність справ господарському суду
у спорах про право власності на майно
або про витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном; такі
справи розглядаються за
місцезнаходженням майна.

Місцезнаходження майна має бути
підтверджено документально.

Однак заявником в порушення
вищевказаних норм зазначено та не
поданого відповідного документального
підтвердження щодо місця знаходження
спірного майна, а саме: Баштового крану
виробництва «Лібхер Верк Біберах ГМбХ,
1663, Біберах-на-Рисі», 1991 року випуску,
заводський номер 35432851, індекс 90ЕС, що
унеможливлює встановлення судом
дотримання заявником правил ст.. 16
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, положення ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України передбачають необхідність
викладення у резолютивній частині
рішення конкретних дій, які підлягають
вчиненню, а також конкретизації майна,
його місця знаходження, яке підлягає
передачі за рішенням суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
обставин.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що заявником не дотримано
вимог ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.5. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р. 3.5.
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
Господарського процесуального кодексу
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником недотримано вимог ст.
54, ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд приходить до висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

За таких обставин, позовна заява та
додані до неї документи підлягають
поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те,
що повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 16,
п. 3, ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали заявнику без
розгляду.

Дана ухвала може бути оскаржена у
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Суддя
Пригунова А.Б.