КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа№ 910/8574/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 23.09.2014
року по справі № 910/8574/14 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ" на ухвалу господарського
суду міста Києва від 17.06.2014 року по
справі № 910/8574/14 (суддя - Якименко М.М.)

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"

до публічного акціонерного
товариства "БАНК ПЕРШИЙ"

про стягнення пені та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
про стягнення 5 745,21 грн. - пені, та
зобов'язання відповідача виконати
платіжне доручення позивача за № 303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

13.06.2014 року через канцелярію суду
представник позивача подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив суд
накласти арешт на грошові кошти, що
знаходяться на всіх поточних рахунках
публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ" (відповідач) в сумі 388 785,62
грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року заяву товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "СЕК" задоволено. Вжито заходи до
забезпечення позову, а саме: до
винесення рішення суду у справі та
набрання ним законної сили накладено
арешт на грошові кошти публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ" у
розмірі 388 785,62 грн., виявлені державним
виконавцем під час виконавчого
провадження на будь-яких рахунках
Публічного акціонерного товариства
"БАНК ПЕРШИЙ".

Не погодившись з прийнятою ухвалою,
відповідач, публічне акціонерне
товариство "БАНК ПЕРШИЙ", звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року у справі № 910/8574/14 скасувати
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні заяви відмовити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

Для розгляду апеляційної скарги по
справі № 910/8574/14 сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В., Ільєнок
Т.В.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014 року
задоволено клопотання публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
про поновлення строку на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та призначено перегляд ухвали
на 15.07.2014 року.

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК" на
підставі ст. 96 ГПК України надано до
суду відзив на апеляційну скаргу, в
якому позивач просить у задоволенні
апеляційної скарги відповідача на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 17.06.2014 року у справі № 910/8574/14
відмовити повністю, а ухвалу залишити
без змін.

В зв'язку з перебуванням судді Ільєнок
Т.В. у відпустці, розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
15.07.2014 року сформовано для розгляду
апеляційної скарги по справі № 910/8574/14
колегію суддів у складі головуючого
судді Яковлєва М.Л., суддів Авдеєва П.В.,
Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 року
прийнято апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
на ухвалу господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року по справі № 910/8574/14
до провадження зазначеною колегією.

15.07.2014 року від публічного акціонерного
товариства "БАНК ПЕРШИЙ" надійшли
додаткові документи на виконання вимог
ухвали суду, які судовою колегією
оглянуто та долучено до матеріалів
справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 року
зупинено апеляційне провадження за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
на ухвалу господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року по справі № 910/8574/14
до перегляду рішення по даній справі в
апеляційному порядку.

02.09.2014 року колегією суддів у складі:
головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді
Ільєнок Т.В., Куксов В.В. прийнято
постанову по справі № 910/8574/14, якою
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
залишено без задоволення, а рішення
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року у справі № 910/8574/14 залишено
без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014 року
поновлено апеляційне провадження у
справі № 910/8574/14 так розгляд справи
призначено на 23.09.2014 року о 10:45.

23.09.2014 року від товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "СЕК"
надійшло клопотання про заміну
відповідача його правонаступником.

Дослідивши подане клопотання, колегія
суддів дійшла до висновку щодо
відсутності підстав для його
задоволення, з огляду на наступне.

Клопотання мотивовано тим, що 29.07.2014
року відповідачем було прийнято
рішення щодо зміни найменування ПАТ
«Банк Перший» на ПАТ «БГ Банк» про що
затверджено відповідний статут в новій
редакції.

Відповідно до ст. 25 ГПК України в разі
вибуття однієї з сторін у спірному або
встановленому рішенням господарського
суду правовідношенні внаслідок
реорганізації підприємства чи
організації господарський суд
здійснює заміну цієї сторони її
правонаступником, вказуючи про це в
рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в
процесі до вступу правонаступника, є
обов'язковими для нього в такій же мірі,
в якій вони були б обов'язковими для
особи, яку він замінив.
Правонаступництво можливе на будь-якій
стадії судового процесу.

У постанові пленума Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що
процесуальне правонаступництво в
розумінні статті 25 ГПК допускається на
будь-якій стадії судового процесу,
включаючи стадію виконання судового
рішення, і здійснюється господарським
судом без виклику сторін у справі, якщо
їх явка не зумовлена необхідністю
з'ясування судом певних обставин, але з
повідомленням сторін, оскільки інше
суперечило б приписам частини другої
статті 22 ГПК стосовно прав сторін у
судовому процесі.

Крім того, постановою Вищого
господарського суду від 11.10.2010 року № 2
"Про деякі питання практики
застосування розділу XII-2
Господарського процесуального кодексу
України" зазначено, що за змістом
частини першої статті 25 ГПК
процесуальне правонаступництво
можливе на будь-якій стадії судового
процесу, й на стадії перегляду судових
рішень господарських судів Верховним
Судом України.

Разом з тим, відповідного статуту до
суду не надано, а тому колегія суддів
не може дійти беззаперечного висновку
щодо зміни найменування ПАТ «Банк
Перший» саме на ПАТ «БГ Банк».

Таким чином, клопотання товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "СЕК" про заміну відповідача його
правонаступником задоволенню не
підлягає.

Представник відповідача був присутнім
в судових засіданнях та надавав свої
пояснення, якими підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі та
просив апеляційну скаргу задовольнити,
а ухвалу господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року скасувати у
задоволені заяви відмовити повністю.

Представник позивача в судових
засіданнях надавав свої пояснення та
просив ухвалу господарського суду
міста Києва від 17.06.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ" -
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
виступи представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а ухвалу
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року по справі № 910/8574/14 - слід
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський
суд за заявою сторони, прокурора чи
його заступника, який подав позов, або з
своєї ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Накладення арешту на майно або грошові
суми, що належать відповідачу як захід
забезпечення позову передбачений п.п. 1
ч. 1 ст. 67 ГПК України.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
12.12.2006 N 01-8/2776 „Про деякі питання
практики забезпечення позову" заявник
повинен з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України подати
докази наявності фактичних обставин, з
якими пов'язується застосування
певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
такого:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Як вказано в пункті 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9
„Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Пленум Вищого господарського суду
України у постанові № 16 від 26.12.2011 року
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» зазначив, що умовою
застосування заходів до забезпечення
позову за вимогами майнового характеру
є достатньо обґрунтоване припущення,
що майно (в тому числі грошові суми,
цінні папери тощо), яке є у відповідача
на момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Адекватність заходу
до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом,
зокрема, з урахуванням співвідношення
прав (інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову в
господарському процесі є засобом, що
гарантує виконання майбутнього
рішення господарського суду.
Забезпечення позову полягає у вжитті
заходів, за допомогою яких у подальшому
гарантується виконання судових актів.
Отже, забезпечення позову
застосовується судом, якщо невжиття
цього заходу може ускладнити чи
унеможливити виконання саме рішення
суду.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

У позовному провадженні піддані арешту
кошти слід обмежувати розміром суми
позову та можливих судових витрат (п.п.
3, 7.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11
№16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову").

Не допускається застосування заходів
забезпечення позову, які не пов'язані з
заявленими вимогами, вибір способу
забезпечення залежить від суті
позовних вимог.

Предмет позову - це певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача.

Позовною вимогою є стягнення з
відповідача 5 745,21 грн. - пені, та
зобов'язання останнього виконати
платіжне доручення позивача за № 303 від
10.04.2014 року на суму 373 625,98 грн.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається.

Не допускається застосування заходів
забезпечення позову, які не пов'язані з
заявленими вимогами, вибір способу
забезпечення залежить від суті
позовних вимог.

Отже, позивач, звернувшись з позовом до
господарського суду міста Києва про
стягнення з відповідача 5 745,21 грн. -
пені, та зобов'язання останнього
виконати платіжне доручення позивача
за № 303 від 10.04.2014 року на суму 373 625,98
грн., які знаходяться на рахунку
відповідача, а невиконання
відповідачем на протязі двох місяців
платіжного доручення позивача
позбавляє останнього права вільно
розпоряджатися своїми грошовими
коштами, а невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Зниження ПАТ «БАНК «ПЕРШИЙ»
довгострокового кредитного рейтингу
позичальника є достатньо
обґрунтованим припущенням про
погіршення фінансових показників
відповідача, а отже забезпечення
позову є засобом запобігання можливим
порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача, отже захід до забезпечення
позову є адекватним вимогам, на
забезпечення яких він вживається.

У разі відчуження відповідачем коштів,
які знаходяться на його рахунку,
рішення суду неможливо буде виконати,
що призведе до порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Оскільки інститут забезпечення позову
визначається як засіб запобігання
можливим порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів
юридичної або фізичної особи, колегія
суддів вважає, що за наведених
позивачем обставин існує реальна
загроза, що невжиття таких заходів
утруднить або зробить неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої інстанції та приймаючи до
уваги, що забезпечення позову
застосовується як гарантія
задоволення законних вимог позивача та
з матеріалів справи не вбачається
обставин, які б свідчили, що потреба у
забезпеченні позову з тих чи інших
причин відпала, то підстави для
скасування оскаржуваної ухвали
місцевого господарського суду про
вжиття заходів до забезпечення позову
відсутні.

З огляду на вище викладене колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
відповідача викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування ухвали господарського суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а ухвалу господарського суду
міста Києва від 17.06.2014 року у справі №
910/8574/14 - слід залишити без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "БАНК ПЕРШИЙ"
на ухвалу господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року по справі № 910/8574/14
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року у справі № 910/8574/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8574/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Куксов