КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Справа№ 910/8715/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Синиці О.Ф.

при секретарі Черній
О.В.

за участю

представників сторін : від
позивача - Поліщук Т.А.

від
відповідача - Песиголовець Я.О.

розглянувши
Товариства з обмеженою
відповідальністю

апеляційну скаргу
"Епіцентр К"

на рішення

господарського суду міста
Києва

від 28.07.2014
року

у справі № 910/8715/14
(суддя: Чебикіна С.О.)

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Торговий
дім Центр-Н"

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Епіцентр
К"

про
стягнення 35911056,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Епіцентр К" (02139, м.
Київ, вул. Братиславська, буд.11; код
32490244) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Центр-Н"
(73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А; код
370491 (тридцять п'ять мільйонів
шістсот п'ятдесят три тисячі сімсот
п'ятдесят одна) грн. 39 коп. основного
боргу, 1724928 (один мільйон сімсот
двадцять чотири тисячі дев'ятсот
двадцять вісім) грн. 51 грн. інфляційних
втрат та 286513 (двісті вісімдесят шість
тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 55 грн. 3%
річних та 73080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідачем подано до Київського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій він просить
змінити рішення господарського суду
міста Києва від 28.07.2014 року у справі №
910/8715/14 зменшивши суму основного боргу
на суму 3236896,25 грн., як таку, що
недоведена позивачем, та на суму 3646009,40
грн., як таку, що недоведена належними і
допустимими доказами, а також за
результатами визначення основної суми
боргу та з огляду на відсутність
доказів отримання претензії зменшити
інфляційну складову боргу та трьох
процентів річних.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

В судовому засідання 23.09.2014 року
оголошено перерву до 30.09.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Представником відповідача подано
заяву про скасування заходів
забезпечення позову. Дану заяву
відхилено колегією суддів, оскільки
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.06.2014 року заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім Центр-Н" про забезпечення позову
задоволено частково, з метою
забезпечення позову до набрання
рішенням законної сили накладено арешт
на грошові кошти Товариства з
обмеженою відповідальністю "Епіцентр
К", в межах суми позову, а саме в межах
35911056,61 грн. В іншій частині клопотання
залишено без задоволення. Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 08.08.2014 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Епіцентр
К" залишено без задоволення, ухвалу
Господарського суду міста Києва від
27.06.2014 року по справі № 910/8715/14 залишено
без змін.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для часткового
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 02.08.2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім Центр-Н" (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Епіцентр К"
(покупець) було укладено договір
поставки №3813/80/10, за умовами якого
постачальник зобов'язується
поставляти покупцеві товар у
встановлені строки, а покупець
зобов'язується приймати такий товар і
сплачувати за нього на умовах даного
договору (п. 1.1. договору).

Пунктом 9.2. договору встановлено, що
оплата за поставлений постачальником
товар здійснюється покупцем після його
реалізації споживачам, один раз на
тиждень.

Відповідно до п. 12.1. договору (з
урахуванням додаткової угоди №5 до
договору поставки від 16.05.2012 року)
договір вступає в дію з дати його
укладення обома сторонами і діє до 31
грудня 2012 року. Сторони домовилися, що у
випадку, якщо за один місяць до
зазначеної дати ні одна із сторін не
заявить про намір розірвання договору,
то договір автоматично (без укладення
додаткової угоди) продовжує свою дію на
наступний календарний рік.

Поясненнями представника позивача,
частково відповідача, видатковими
накладними, за якими рахується
заборгованість та які вказані в
реєстрі накладних, копії яких
міститься у матеріалах справи,
стверджується факт поставки позивачем
відповідачу товару на загальну суму
36179852,98 грн.

Актом звірки взаєморозрахунків за
період липень 2013 року - грудень 2013 року,
в якому зазначено сальдо кінцеве на
суму 44724651,39 грн. відповідачем
підтверджено факт реалізації товару та
факт існування заборгованості перед
позивачем на вказану суму.

Відповідач має заборгованість перед
позивачем у розмірі 35653751,39 грн. з
урахуванням часткової оплати за товар,
що підтверджується платіжними
дорученнями №992 від 08.01.2014 року на суму
3898800,00 грн., №1229 від 23.01.2014 року на суму
5772 100,00 грн.

У листі від 31.03.2014 року №374/12 відповідач
підтвердив суму реалізованого товару
на суму 17138030,39 грн. Сума залишку товару
складає 18513725,23 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання за договором з поставки
товару відповідачу, а відповідач не
виконав належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
товару та має перед позивачем
заборгованість у сумі 35653751,39 грн.

Доказів сплати вказаної
заборгованості відповідачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з вимогами статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за
поставлений товар у розмірі 35653751,39 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано 1724928,51 грн.
інфляційних втрат та 286513,55 грн. 3% річних
у зв'язку з простроченням відповідачем
виконання зобов'язання з оплати
поставленого товару.

Позов в частині стягнення інфляційних
втрат та 3 % річних обґрунтований та
підлягає задоволенню за розрахунком
позивача, який відповідає умовам
договору та вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів вважає, що твердження
відповідача щодо відсутності боргу у
розмірі 6882905,65 грн. є необґрунтованими.
Відповідач намагається спростувати
існування своєї заборгованості за
наданим позивачем в обґрунтування
позовних вимог видатковими накладними,
при цьому стверджуючи про існування
боргу за іншими накладними. Видаткові
накладні, надані позивачем, що
містяться в матеріалах справи,
підтверджують борг відповідача у
розмірі 35653751,39 грн.

Позивачем 10.04.2014 року на адресу
відповідача було направлено претензію
№35, яка відповідно даних офіційного
сайту Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта», була отримана відповідачем
22.04.2014 року. Починаючи з 22.04.2014 року у
відповідача виникла заборгованість за
поставлений позивачем, але не
оплачений відповідачем товар у
вказаній сумі.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про задоволення позову в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 28.07.2014 року у справі №910/8715/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

2. Справу 910/8715/14 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

О.Ф. Синиця

Повний текст постанови складено 01.10.2014
року.