ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.14 Справа № 904/6134/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства "СТДК", смт. Ювілейне,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область

про стягнення 253 990,34 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Богун С.П. - представник за
дов. № 153/14 від 24.03.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробничого підприємства
"СТДК" про стягнення заборгованості за
кредитом у розмірі 204467, 77 грн.,
процентів за фактичне користування
кредитними коштами у сумі 43335, 69 грн.,
пені у розмірі 6186, 89 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань згідно кредитного договору
№ 010/С04-0000-126/006 від 20.12.2012, в частині
повного та своєчасного повернення
кредитних коштів та сплати відсотків
за їх користування.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 08.09.2014.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи до суду не надав. 08.09.2014
надіслав до суду заяву про відкладення
розгляду справи.

Ухвалою від 08.09.2014 розгляд справи було
відкладено на 06.10.2014.

Відповідач явку представника у судове
засідання не забезпечив, витребувані
ухвалами суду документи не надав.
Причини неявку суду не повідомив, про
дату місце та час проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 06.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012 між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - позивач, кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СТДК» (далі - відповідач,
позичальник) було укладено кредитний
договір №
010/С04-0000-126/006 (далі - договір).

Відповідно до умов цього договору
кредитор зобов'язується надати
позичальнику кредит в формі
невідновлювальної кредитної лінії з
лімітом 244 265, 66 гривень, а позичальник
зобов'язується отримати кредит,
використати його за цільовим
призначенням, повернути кредитору суму
кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом та комісії, а
також виконати інші обов'язки,
визначені цим договором.

Кінцевий термін погашення кредиту
позичальником - 01 січня 2016 (останній
день строку користування кредитом).

Кредит надається позичальнику для:
погашення боргових зобов'язань, які
виникли згідно умов кредитного
договору № 015/3102/101866 від 09.11.2012 - в сумі
244265, 66 грн.. а саме: - заборгованість за
кредитом у розмірі 244265, 66 грн. (п. 1.1-1.3
договору).

Згідно з п. 2.1 договору плата за
користування кредитом розраховується
на основі фіксованої ставки в розмірі 25
% річних.

Протягом всього строку фактичного
користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплачувати кредитору
проценти, розмір яких розраховується
на основі фіксованої процентної ставки
в розмірі, визначеному п. 2.1 договору.
Проценти за користування кредитом
позичальник сплачує на рахунок
нарахованих доходів кредитора №
8190 в АТ "Райффайзен Банк Аваль",
МФО 305653 (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору
періодичність нарахування процентів
за кредитом визначається на підставі
внутрішніх положень кредитора.
Нарахування процентів за кредитом
здійснюється на рідше одного разу на
місяць, виходячи із фактичної
кількості днів у місяці та році (метод
факт/факт). Проценти нараховуються на
залишок основної заборгованості
позичальника за кредитом протягом
всього строку користування кредитом.
При розрахунку процентів враховується
день видачі кредиту; останній день
строку користування кредитом на
враховується.

Позичальник здійснює погашення
нарахованих процентів та частини
кредиту щомісячними ануїтетними
(однаковими) платежами, розміри та
строки сплати яких визначаються
графіком (додаток № 1 до цього
договору), починаючи з місяця,
наступного за місяцем, в якому було
здійснено видачу кредитних коштів.
Ануїтетний платіж включає в себе
погашення частини основної суми
кредиту та процентів за його
користування (п. 7.2 договору).

У додатку № 1 до договору сторони
узгодили графік погашення кредитної
заборгованості (арк. с. 21-22).

Позивач умови договору виконав, надав
відповідачу кредитні кошти у розмірі
244265, 66 грн., що підтверджується
меморіальним ордером № 1 від 21.12.2012 (арк.
с. 24).

Як зазначає позивач, відповідач не
виконує належним чином своїх
зобов'язань згідно з договором, у
зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість за кредитом у розмірі
204467, 77 грн., заборгованість за
процентами за фактичне користування
кредитними коштами у сумі 43335, 69 грн.

Згідно з ст. 1069 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) якщо
відповідно до договору банківського
рахунка банк здійснює платежі з
рахунка клієнта, незважаючи на
відсутність на ньому грошових коштів
(кредитування рахунка), банк вважається
таким, що надав клієнтові кредит на
відповідну суму від дня здійснення
цього платежу. Права та обов'язки
сторін, пов'язані з кредитуванням
рахунка, визначаються положеннями про
позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71
цього Кодексу), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір плати за використання клієнтом
коштів банку, яке не встановлене
договором, не може перевищувати
подвійну облікову ставку
Національного банку України.

За своєю правовою природою додатковий
договір (на встановлення кредитної
лінії) є кредитним договором, оскільки
за умов даного договору кредитується
рахунок позичальника.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України
передбачено, що позичкодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом, де
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною першою статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позичкодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору відповідачем
доказів сплати заборгованості по
кредиту та процентів за фактичне
користування кредитом, господарському
суду не надано, обставин наведених
позивачем у позовній заяві не
спростовано, а відтак, позовні вимоги
про стягнення з відповідача
заборгованості по кредиту у розмірі
204467, 77 грн. та процентів за фактичне
користування кредитними коштами у сумі
43335, 69 грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Також, позивачем розрахована та
заявлена до стягнення з відповідача
пеня 6186, 89 грн., з яких 4694, 71 грн. - пеня за
прострочення погашення кредиту та 1492, 18
грн. - пеня за прострочення сплати
процентів за фактичне користування
кредитними коштами.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
статті 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом
(стаття 548 ЦК України). Виконання
зобов'язань може забезпечуватись
відповідно до договору неустойкою
(штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми не
своєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (стаття 549 ЦК
України).

Позичальник зобов'язаний виконати
зобов'язання за цим договором (в т.ч.
здійснити погашення кредиту, сплатити
проценти, комісію, пеню, штрафи та інші
платежі) в порядку, визначеному цим
договором, не пізніше кінцевого
терміну погашення кредиту (п. 7.1
договору).

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, перевіривши
правильність нарахування пені,
задовольняє дану вимогу повністю у
розмірі 6186, 89 грн., з яких 4694, 71 грн. - пеня
за прострочення погашення кредиту та
1492, 18 грн. - пеня за прострочення сплати
процентів за фактичне користування
кредитними коштами.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства "СТДК" (52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Виробнича, буд. 17, ідентифікаційний
код 31230950) на користь Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Дніпропетровської
обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк
Аваль" (49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Артема, 4Д, ідентифікаційний код 19358201)
заборгованість за кредитом у розмірі
204467, 77 грн., проценти за користування
кредитними коштами у сумі 43335, 69 грн.,
пеню у розмірі 6186, 89 грн. та 1827 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.10.2014

Суддя В.І. Ярошенко