ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа № 925/1526/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді - Васяновича
А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Плаха А.В. -
представник за довіреністю,

від відповідача - представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом приватного підприємства
"Сорго", м. Черкаси

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрсейф",

смт. Драбів, Черкаської
області

про стягнення 17 500 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської
області з позовом звернулося приватне
підприємство "Сорго" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Укрсейф"
про стягнення 17 500 грн. 00 коп. боргу за
поставлені будівельні матеріали.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 04 вересня 2014
року порушено провадження у справі та
призначено розгляд справи на 23 вересня
2014 року.

Розгляд справи здійснюється після
відкладення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд позов задовольнити
повністю. Надав суду документи
витребувані ухвалою суду від 23 вересня
2014 року.

Викликаний в судове засідання
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалами господарського суду
Черкаської області від 04 вересня 2014
року та від 23 вересня 2014 року було
зобов'язано відповідача надати суду
відзив на позовну заяву з посиланням на
мотиви повного або часткового
відхилення вимог позивача, а також
докази, що обґрунтовують відхилення
позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений
права надати суду необхідні докази та
свої доводи і міркування щодо предмету
спору шляхом письмових пояснень та
заперечень, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, та оскільки явка
представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами в
порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 09
жовтня 2014 року згідно ст. 85 ГПК України
було оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення зі справи
№925/1526/14.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши докази, суд
вважає, що позовні вимоги слід
задовольнити повністю виходячи з
наступного.

Звертаючись до суду позивач зазначав,
що протягом січня 2013 року останнім було
поставлено відповідачу будівельні
матеріали на суму 42 469 грн. 29 коп., що
підтверджується видатковими
накладними:

- № PR1C-00132 від 21 січня 2013 року на
суму 1 486 грн. 00 коп.;

- № PR1C-00203 від 29 січня 2013 року на суму 32
851 грн. 42 коп.;

- № PR1C-00239 від 31 січня 2013 року на
суму 8 131 грн. 87 коп.

Товар було прийнято відповідачем, що
підтверджується оформленими та
підписаними вищенаведеними
видатковими накладними, а також
копіями довіреностей від 21 січня 2013
року за №5, від 29 січня 2013 року за № 12,
від 31 січня 2013 року за №19. (а.с. 7-12).

Відповідач в свою чергу зобов'язання по
оплаті поставлених будівельних
матеріалів виконав частково сплативши
позивачу 24 969 грн. 29 коп., в зв'язку з чим
позивач просив суд стягнути з
відповідача 17 500 грн. 00 коп.
заборгованості за поставлені
будівельні матеріали.

Сума основного боргу складає 17 500 грн. 00
коп., яка визнана відповідачем, що
підтверджується підписаним сторонами
та скріплений печатками актом звірки
розрахунків станом на 23 жовтня 2013 року
(копія акту знаходиться в матеріалах
справи).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом, як це
передбачено ч.1 ст. 639 Цивільного
кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу
України якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що між сторонами було укладено договір
купівлі-продажу, згідно умов якого
позивач зобов'язався здійснити
поставку будівельних матеріалів, а
відповідач в свою чергу - сплатити
вартість поставленої продукції.

Позивач свої зобов'язання виконав
повністю і поставив відповідачу
будівельні матеріали.

Відповідач зобов'язання щодо оплати
товару в повному обсязі на даний час не
виконав.

Згідно ст. 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В п. 1.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року, № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" вказано, що якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів частини
другої статті 530 ЦК України. Цією нормою
передбачено, між іншим, і можливість
виникнення обов'язку негайного
виконання; такий обов'язок випливає,
наприклад, з припису частини першої
статті 692 ЦК України, якою визначено, що
покупець за договором купівлі-продажу
повинен оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

Позивачем на адресу відповідача було
направлено вимогу про сплату
заборгованості за поставлені
будівельні матеріали, що
підтверджується копією повідомлення
про вручення поштового відправлення
від 06 червня 2014 року (а.с. 19).

Відповідач не повідомив позивача про
результати розгляду вимоги.

Враховуючи умови договору, суд
приходить до висновку, що на момент
звернення позивача до суду строк
оплати поставлених будівельних
матеріалів настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Водночас, відповідачем всупереч ст. ст.
33, 34 ГПК України не було доведено факту
своєчасного здійснення розрахунку з
позивачем за поставлені будівельні
матеріали в повному обсязі, а також не
було спростовано доводи та
обґрунтування позивача.

Таким чином сума боргу в розмірі 17 500
грн. 00 коп. підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача в
судовому порядку.

Судові витрати підлягають розподілу
між сторонами відповідно до вимог ст. 49
ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "Укрсейф",
вул. Васильченка, 7, смт. Драбів,
Черкаської області, ідентифікаційний
код 33283318 на користь приватного
підприємства "Сорго", вул. Смілянська,
163, м. Черкаси, ідентифікаційний код
31333288 - 17 500 грн. 00 коп. боргу та 1 827 грн. 00
коп. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та
строки передбачені розділом ХІІ ГПК
України.

Повне рішення складено 13 жовтня 2014
року.

Суддя
А.В.Васянович