ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 925/1653/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
юридична адреса: АДРЕСА_2, (фактична
адреса: АДРЕСА_3)

про стягнення 12 104,86 грн.
заборгованості, інфляційних та річних,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - адвокат - за
ордером;

від відповідача: не з'явився.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась в господарський суд
Черкаської області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за ненадані
послуги з організації міжнародних та
внутрішніх автомобільних перевезень
вантажів згідно договору-заявки на
перевезення від 16.09.2013р. в розмірі 12 104,86
грн., в тому числі 10 514,00 грн. основного
боргу, 183,99 грн. три проценти річних, 1
406,87 грн. інфляційних та відшкодування
судових витрат.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених в
позовній заяві, та просив позов
задовольнити.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, відзив на позов не надав,
представника у судове засідання вдруге
не направив, витребувані документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив.

Суд вважає, що відповідач мав достатньо
часу для надання мотивованих
заперечень на позов чи доказів
проведеного розрахунку.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними в ній доказами та
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

15.09.2013р. між ФОП ОСОБА_1 як перевізником
та виконавцем послуги (Позивач по
справі), що діє на підставі Свідоцтва
про реєстрацію, та ФОП ОСОБА_2 (Замовник
- Відповідач по справі), що діє на
підставі Свідоцтва про реєстрацію,
було укладено замовлення на
перевезення вантажу в міжнародному
сполученні вантажу автомобільним
транспортом за маршрутом Діссау
(Франція) до м. Київ (а.с. 7) (далі -
Договір), за умовами якого перевізник
за завданням замовника перевозить
вантаж за узгодженим маршрутом та в
узгоджений термін, а Замовник приймає й
оплачує перевезення вантажу -
обладнання до 10 тонн (п. 5 замовлення).
Перевізник має приступити до виконання
16-17.09.2013р. Вартість перевезення
визначена 3800 євро.

Оплата послуг проводиться за рахунок
коштів Замовника за умови надання
оригіналів бухгалтерських документів
протягом 10 днів з моменту отримання.

На виконання замовлення був укладений
письмовий договір з перевізником (а.с.
8-9).

На виконання умов Договору Перевізник
здійснив перевезення вантажу, а
Замовник прийняв вантаж, про що
свідчить відмітка в
товарно-транспортних накладних (а.с.
14-17).

Рахунок-фактура №0015 від 24.09.2013р. на
оплату послуги вручено відповідачу
(а.с. 22).

Відповідачу направлено акт виконаних
робіт на суму 41028 грн. від 24.09.2013р., від
підписання якого відповідач ухилився.
Претензій стосовно якості, вартості,
схоронності чи комплектності
перевезення відповідачем не заявлено.

Відповідач розрахувався частково 30514
грн.:

- 31.10.2013р. - 20514 грн.;

- 27.12.2013р. - 10000 грн. (а.с. 21), що враховано
при розрахунку вимоги. Заборгованість
становить 10514 грн.

У відповіді на претензію (а.с. 20) ФОП
ОСОБА_2 заборгованість визнала.
Запропоновано графік погашення боргу.
Графік не дотримано відповідачем.

Суду надані оригінали
товарно-транспортних накладних на
виконані роботи з відмітками замовника
про розвантаження в пункті доставки.

Невиконання Замовником взятих на себе
зобов'язань стало підставою для
звернення Перевізника до суду для
захисту порушеного права та
примусового стягнення заборгованості
та санкцій.

Відповідач вимоги не заперечив,
доказів погашення боргу не подав.
Доказів погашення однорідних вимог
сторонами - не подано.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представника позивача, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
повного задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при
прийнятті рішення суд має врахувати
майнові інтереси сторін, не надаючи
переваги одному учаснику над іншим.
Рішення має грунтуватися на повній та
всебічній оцінці доказів у конкретній
справі.

Між сторонами виникли та існують
договірні відносини оплатного
виконання послуги з перевезення
вантажу на підставі письмового
строкового оплатного двостороннього
консенсуального договору. Сторони за
договором є суб'єктами господарювання
та самостійними юридичними особами, що
підтверджено витягами з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с. 10-11).

Місце проведення господарської
діяльності сторін відповідає місцю їх
реєстрації згідно даних ЄДРПОУ -
положення ст. 93 ЦК України.

За правовою природою договір-заявка
від 15.09.2013р. є договором перевезення
вантажу з елементами послуги і
відповідає вимогам статті 712 ЦК
України.

Відносини перевезення урегульовані
Главою 64 ЦК України.

Частиною першою ст. 909 ЦК України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір-заявка від 15.09.2013р. не
заперечений сторонами, не визнаний
судом недійсним та не розірваний в
установленому порядку.

Перевізник доставив, а Замовник
прийняв і має оплатити вантаж -
комплектуючі (до 10 тонн, об'ємом 86 м3), у
кількості та якості, що вказується у
товарно-транспортних накладних.
Позивач поставив Відповідачу вантаж
фрахтовою вартістю в еквіваленті 3800
євро, що підтверджується переліченими
документами та не оспорюється
сторонами. Претензій щодо строку,
кількості, якості отриманого вантажу
не заявлено.

Факт наявності заборгованості в
розмірі 10514 грн. підтверджується
наданими в справу документами:
замовлення на перевезення, копіями
товарно-транспортних накладних та
частковим розрахунком в сумі 30514 грн. за
виконані послуги з перевезення. Суд
враховує, що на момент прийняття
рішення жодних первинних та належних
доказів належного та повного
розрахунку за отриманий вантаж, в
розумінні вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України,
відповідач суду не подав.

Відповідач не заперечив суму вимоги.
Борг визнав.

В той же час суд враховує, що відповідач
своєчасно повідомлений про час і місце
розгляду справи. Представник
відповідача не звертався до суду з
клопотанням про ознайомлення з
матеріалами справи та не подав
належних доказів об'єктивної
неможливості проведення розрахунку з
позивачем чи спростування доводів
позивача.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та
Відповідачем було узгоджено строк
сплати за отриманий вантаж, який
визначений п. 10 заявки-договору -
Замовник проводить оплату протягом 10
днів з моменту отримання ТТН.

Отже, Відповідач зобов'язаний був
здійснити остаточні розрахунки до
10.10.2013р. за договором.

Суд враховує відсутність претензій
відповідача стосовно неналежної
поставки, недопоставки вантажу чи
іншого невиконання умов спірного
договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої
зобов'язання в частині належної та
повної оплати за вже отриманий вантаж
належним чином не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

В ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України
встановлено, що за перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти стягується
провізна плата у розмірі, що
визначається за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом або
іншими нормативно-правовими актами.
Якщо розмір провізної плати не
визначений, стягується розумна плата.

Тому суд вважає обґрунтованим та
доведеним право Позивача на стягнення
з Відповідача суми заборгованості за
доставлений вантаж у розмірі 10514 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Позивач також нараховує відповідачу:

1406,87 грн. інфляційних за період з
01.11.2013р. по 01.08.2014р.;

183,99 грн. -3% річних з простроченої суми
за спірний період.

Вимоги обґрунтовані. Розрахунок
санкцій при наявному грошовому
зобов'язанні відповідача перевірено
судом за допомогою калькулятора
санкцій апаратного комплексу
«Ліга:Еліт Закон» з урахуванням строку
прострочення оплати (з 01.11.2013р. по
01.08.2014р.) партії перевезення,
проведеного часткового розрахунку (два
платежі), та індексу інфляції.
Розрахунок вимоги виконано вірно і не
перевищує суми можливого нарахування
інфляційних та 3% річних (а.с. 23). 1406,87 грн.
інфляційних збитків, 183,99 грн. - 3% річних
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Суд враховує відсутність оплати на
момент розгляду спору та неподання
відповідачем первинних належних
доказів проведеної оплати отриманої та
спожитої послуги. Перерахування
відповідачем коштів в момент розгляду
справи має бути врахована виконавчою
службою при проведенні виконавчих дій
при стягненні боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на Відповідача та
стягнути на користь Позивача 1827 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_2 (фактична адреса:
АДРЕСА_3), ідентифікаційний номер
фізичної особи-платника податків
НОМЕР_1, рахунок НОМЕР_3 в Київському ГРУ
ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 321842

на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер фізичної особи-платника податків
НОМЕР_2, рахунок НОМЕР_4 в ПАТ «Креді
Агріколь Банк», МФО 300614

10 514,00 грн. основного боргу, 183,99 грн. - 3%
річних, 1406,87 грн. інфляційних, 1827 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 14.10.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба