ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 р.
Справа №917/1332/14

за позовом Миргородського
міжрайонного прокурора, вул. Усика, 9, м.
Миргород, Полтавська область, 37600 в
інтересах держави в особі

1) Полтавської обласної ради, вул.
Жовтнева, 45, м. Полтава, 36000

2)Обласного комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Миргородводоканал", вул.
Шишацька, 82, м. Миргород, Полтавська
область, 37600

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аква-Груп", вул.
Гоголя, 112, м. Миргород,
Полтавська область, 37600

про стягнення 51 962,00 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від прокуратури: Мушук Т.В. посвідчення
№ 024509 вид. 06.02.2014р.;

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Крамаренко В.І.,
довіреність № 1078/01-1 від01.09.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, додано
до справи та повідомлено про строк
виготовлення повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 51 962,00 грн., з яких
44295,92 грн. заборгованість за Договором
на приймання стічних вод до
комунальної каналізації №920 від
01.10.2013р. за період з 01.11.2013р. по 01.06.2014р.,
1597,00 грн. - пеня, 2214,80 грн. - штраф, 3854,28
грн. інфляційні.

Прокурор позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Позивач 1 повноважного представника в
судове засідання не направив, про
причини неявки суд не повідомлено.

Відповідач повноваженого
представника в судове засідання не
направив, відзив на позовну заяву не
надав. 22.09.2014р. надіслав лист (вхід. №12348
від 22.08.2014р.) відповідно до якого,
повідомив суд про сплату 12 000,00 грн.
(платіжне доручення №21 від 05.09.2014р. на
суму 7000,00 грн. та касовий чек №3452-57-6 від
17.09.2014р. на суму 5 000,00 грн.)
заборгованості за надані ОКВПВКГ
"Миргородводоканалом" послуги по
прийманню стічних вод до комунальної
каналізації.

Однак, позивач 2 в судовому засіданні та
у наданих через канцелярію суду
запереченнях (вхід. №12487 від 24.09.2014р.)
проти зарахування вказаних платежів в
рахунок оплати заборгованості
відповідачем, оскільки вказані кошти
ОКВПВКГ "Миргородводоканал" були
зараховані за надання послуг з
водовідведення, які надані за поточні
місяці, а саме серпень-вересень 2014р.

В підтвердження вищезазначеного,
позивачем 2 надано наступні документи,
а саме:

- за серпень 2014р. платіжним дорученням
№56 від 09.09.2014р. та випискою з банку від
09.09.2014р., відповідно до яких зазначено,
що ТОВ "Аква-Груп" було здійснено
оплату коштів в сумі 7000,00грн. за послуги
водовідведення за серпень 2014р.;

- за вересень 2014р. меморіальним ордером
№@2PL365098 від 17.09.2014р. та випискою з банку
від 17.09.2014р., в яких зазначено, платіж на
суму 5000,00 грн. був здійснений за воду і
каналізацію через ОСОБА_3 ТОВ
"Аква-Груп" в подальшому звернулось до
ОКВПВКГ "Миргородводоканал" з листом
про зарахування коштів в сумі 5000,00 грн.
вважати оплатою заборгованості ТОВ"
Аква-Груп".

В зв"язку з тим, що відповідачем не
надано інших доказів, що
підтверджували саме сплату
заборгованості за період вказаний у
позовній заяві, суд не приймає вказані
платіжне доручення №21 від 05.09.2014р. на
суму 7000,00 грн. та касовий чек №3452-57-6 від
17.09.2014р. на суму 5 000,00 грн., як часткову
сплату боргу за Договором на приймання
стічних вод до комунальної каналізації
№920 від 01.10.2013р. за період з 01.11.2013р. по
01.06.2014р.

Представник позивача 2 в судовому
засіданні на задоволенні позовних
вимог наполягає та просить суд
задовольнити в повному обсязі.

Оскільки необхідних для вирішення
спору доказів, наявних в матеріалах
справи, достатньо і господарський суд
повідомляв належним чином відповідача
про час, дату і місце проведення
судового засідання, а його неявка не
перешкоджає розгляду справи по суті,
справа розглядається за наявними у ній
матеріалами на підставі господарський
ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази, заслухавши пояснення
представника ОКВПВКГ
"Миргородводоканал" та прокурора, суд
встановив:

Миргородською міжрайонною
прокуратурою у порядку нагляду за
додержанням та застосуванням законів,
проведено перевірку Обласного
комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Миргородводоканал" щодо
стану погашення заборгованості по
наданню послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
підприємствам, установам,
організаціям, які здійснюють свою
діяльність на території міста
Миргорода.

Між Обласним комунальним виробничим
підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Миргородводоканал"
(водоканал за Договором; позивач 2 по
справі) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Аква-Груп" (споживач
за Договором; відповідач по справі)
01.10.2013 року був укладений Договір № 920
на приймання стічних вод до
комунальної каналізації (далі -Договір)
(а.с.12-15).

Даний договір набирає чинності з
моменту підписання та діє до 31.12.2014р.
(п.п.10.1 Договору).

За умовами даного Договору Водоканал
бере на себе зобов'язання приймати від
Відповідача стічні води, а Відповідач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані йому послуги за встановленими
тарифами в термін, передбачений цим
договором (п.1 Договору).

Відповідно до п.п. 6.1. Договору
розрахунки за приймання стічних вод до
комунальної каналізації проводяться
виключно у безготівковій формі у
національній валюті України - гривні,
шляхом перерахування грошових коштів,
вказаних у відповідних документах, на
поточні рахунки відповідно до
встановлених та затверджених тарифів.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що
Відповідач до 30 числа поточного місяця,
здійснює платіж у сумі вартості 100%
договірних величин споживання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були виставлені відповідачу
рахунки-фактури на оплату за
водовідведення (а.с.16-19) та Акти
здачі-приймання робіт (надання послуг),
які підписані відповідачем без жодних
зауважень та скріплені печаткою (а.с.
25-28).

Однак, відповідач взятих на себе
зобов'язань за договором належним
чином не виконав, вчасно за надані
послуги не розрахувався, внаслідок
виникла заборгованість, за надані
позивачем послуги в сумі 44 295,92 грн., за
період з 01.11.2013 р. по 01.06.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивача намагаючись вирішити питання
про сплату заборгованості 07 травня
2014року звернувся до відповідача з
претензією (а.с. 41) щодо сплатити
заборгованості за надані послуги, але
вказана претензія залишена без
реагування.

Так, позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість за
Договором на приймання стічних вод до
комунальної каналізації №920 від
01.10.2013р. за період з 01.11.2013р. по 01.06.2014р. в
сумі 44295,92 грн., а також позивачем було
нараховано 1597,00 грн. - пені, 2214,80 грн. -
штрафі та 3854,28 грн. інфляційних за
неналежне виконання умов Договору.

При винесенні рішення суд виходить з
наступного:

Відповідно до ч. 2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами для
виникнення прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.179 ГК України визначено, що
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Договір, укладений між сторонами по
справі, належить до договорів про
надання послуг.

Згідно п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (п. 1 ст. 903 ЦК України )

У відповідності до статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 44 295,92 грн.
основного боргу підтверджені
документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Стосовно нарахування 1597,00 грн. - пені,
2214,80 грн. - штрафу та 3854,28 грн.
інфляційних за неналежне виконання
умов Договору, суд зазначає наступне:

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України визначено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно ст. 546
Цивільного кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

У відповідності ч. 2 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п.п. 7.2 Договору за
несвоєчасну оплату послуг з
водопостачання та водовідведення
Споживач (відповідач) крім суми
заборгованості сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожен день прострочки.

А також, згідно п.п. 7.5 Договору за
необґрунтовану відмову повністю або
частково оплатити платіжні вимоги,
Споживач (відповідач) сплачує
Водоканалу (позивачу) штраф у розмірі 5%
суми, від сплати якої він відмовився.

Згідно з доданим розрахунком позивачем
було нараховано пеню в розмірі 1597,00 грн.
за період з 01.11.2013р. по 01.06.2014р. та 2214,80
грн. штрафу.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України.

За розрахунком, здійсненим позивачем
та перевіреним судом, до стягнення з
відповідача підлягає 1597,00 грн. - пені за
період з 01.11.2013р. по 01.06.2014р. та 2214,80 грн.
штрафу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі зазначеної норми позивачем
заявлено до стягнення 3854,28 грн. -
інфляційних.

Перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування позивачем
інфляційних суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

За ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аква-Груп",
(вул. Гоголя, 112, м. Миргород, Полтавська
область, 37600; ) на
користь Обласного комунального
виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Миргородводоканал" (вул.
Шишацька, 82, м. Миргород, Полтавська
область, 37604; , р/р
1174 в Полтавському ГРУ ПАТ КБ
"Приватбанк", МФО 331401) 44 295,92 грн.
-заборгованість за надані послуги по
прийманню стічних вод до комунальної
каналізації, 1597,00 грн. -пені, 2214,80грн. -
штрафу та 3854,28грн. - інфляційних.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аква-Груп",
(вул. Гоголя, 112, м. Миргород, Полтавська
область, 37600; ) в доход
Держбюджету України , отримувач коштів
УДКСУ у м. Полтава (м. Полтава), 22030001, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 38019510, рахунок
отримувача 3002, банк отримувача
ГУДКСУ у Полтавській області, код банку
отримувача 831019, код класифікації
доходів бюджету 22030001- 1 827,00 грн.
судового збору.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.09.2014р.

Суддя
Погрібна С.В.