ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 916/3319/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"

до відповідача: Товариства з
додатковою відповідальністю
„Інтерхім"

про розірвання договору поставки

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представник

Від позивача: Яворський С.М. -
довіреність;

Від відповідача: Маркарян А.Ю. -
довіреність;

В судовому засіданні 07.10.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Яворський С.М. -
довіреність;

Від відповідача: Маркарян А.Ю. -
довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю „АВС
ЛОГІСТІК ПАРК" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Товариства з
додатковою відповідальністю
„Інтерхім" про розірвання договору
поставки від 02.07.2011р. за №04-2011/1
укладеного між Товариством з
додатковою відповідальністю
„Інтерхім" та Товариством з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.08.2014р. було порушено
провадження по справі №916/3319/14.

Відповідач в судове засідання з'явився,
надав відзив на позов відповідно якого
проти позову заперечує, вважає позовні
вимоги необґрунтованими
безпідставними та спросить суд в
задоволені позову відмовити повністю.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.10.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив.

Як встановлено судом між Товариством з
додатковою відповідальністю
„Інтерхім" (Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
(Покупець) було укладено два договори
поставки.

Перший договір від 02.07.2011р. за №04-2011/1
згідно умов якого постачальник продає,
а покупець купує лікарські засоби, в
асортименті, кількості та за цінами, що
вказані у додатку №1 до цього договору,
загальною ціною договору 5000306,21грн.
(п.1.1., п.1.2 договору). Строк дії договору
передбачений до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором (п.9.1 договору).

Другий договір від 02.07.2011р. за №04-2011/2
згідно умов якого постачальник продає,
а покупець купує лікарські засоби та
засоби косметичної промисловості в
асортименті, кількості та за цінами, що
вказані у видаткових накладних
(специфікаціях), які є невід'ємною
частиною договору. Загальна ціна
договору складає вартість всіх
товарів, вказаних у видаткових
накладних. (п.1.1., п.1.2 договору). Строк
дії договору передбачений до 31.12.2011р., а
щодо зобов'язань за договором - до
повного виконання строками своїх
зобов'язань (п.9.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи
13.04.2012р. між сторонами була укладена
додаткова угода до договору поставки
№04-2011/2 від 02.11.2011р.

Пунктом 1 відповідної додаткової угоди
передбачено, що станом на дату її
підписання заборгованість покупця
перед постачальником за договором
поставки №04-2011/2 від 02.07.2011р. становить
11664187,82грн.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони
передбачили розстрочення вищевказаної
заборгованості з 01.05.2013р. до 31.03.2015р.
щомісячними платежами згідно з
графіком.

Як зазначає позивач в зв'язку з
невиконання ним свої зобов'язань з
погашення заборгованість ТДВ
„Інтерхім" звернулось до ТОВ „АВС
ЛОГІСТІК ПАРК" з пропозицією від
03.09.2013р. про розірвання договору
поставки від 02.07.2011р. за №04-2011/2 шляхом
підписання додаткової угоди про
розірвання договору поставки.

13.09.2013р. між Товариством з додатковою
відповідальністю „Інтерхім" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
було укладено додаткову угоду про
розірвання договору поставки від
02.07.2011р. за №04-2011/2.

Пунктом 1 додаткової угоди від 13.09.2013р.
передбачено, що постачальник та
покупець відповідно до п.9.3 договору
поставки №04-2011/2 від 02.07.2011р. розривають
договір поставки №04-2011/2 від 02.07.2011р.

Крім того, пунктом 2 додаткової угоди
від 13.09.2013р. встановлено, що станом на
03.09.2013р. заборгованість покупця перед
постачальником за договором поставки
№04-2011/02 від 02.07.2011р. складає 11664187,82грн.

Позивач зазначає, що враховуючи
відсутність на його думку
заборгованості за договором поставки
від 02.07.2011р. за №04-2011/1 та намірів сторін
щодо виконання його умов направив на
адресу відповідача пропозицію за №03/03
від 03.03.2014р. щодо розірвання договору
поставки №04-2011/1, яку останній отримав
11.03.2014р. Проте зазначена пропозиція
була залишена Товариством з додатковою
відповідальністю „Інтерхім" без
відповіді та задоволення.

Враховуючи вищенаведене, Товариство з
обмеженою відповідальністю „АВС
ЛОГІСТІК ПАРК" звернулось до суду з
відповідним позовом за захистом своїх
прав.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено судом між сторонами по
справі був укладений договір поставки
№04-2011/1 від 02.07.2014р.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В свою чергу згідно ст. 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В силу приписів ст. 691 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, або, якщо
вона не встановлена у договорі і не
може бути визначена виходячи з його
умов, - за ціною, що визначається
відповідно до статті 632 цього Кодексу, а
також вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно приписів ч. 1 ст. 693 Цивільного
кодексу України якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Також відповідно до
частини 1 статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином, відповідно до закону, інших
правових актів, договору.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
умов договору не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу
України відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Згідно ст.651 Цивільного кодексу України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Зі змісту ст.652 Цивільного кодексу
України вбачається, що у разі істотної
зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.
Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Умовами ст.653 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі зміни
договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили. Сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір
змінений або розірваний у зв'язку з
істотним порушенням договору однією із
сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Статтею 654 Цивільного кодексу
визначено форму зміни або розірвання
договору, зокрема: зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Позивачем не надано належних та
відповідних доказів того, що виконання
договору №04-2011/1 від 02.07.2011р. може
порушити співвідношення майнових
інтересів сторін та позбавити
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору,
а також те , що із суті договору або
звичаїв ділового обороту не випливає,
що ризик зміни обставин несе
заінтересована сторона.

Аналогічну правову позицію про те, що
підстав для розірвання спірного
договору немає, якщо заінтересована
сторона не довела одночасну наявність
чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК
України, викладено в постанові Вищого
господарського суду України від 18
жовтня 2011 року у справі №5004/84/11.

Крім того суд зазначає, що однією із
підстав для розірвання договору є
відсутність за відповідним договором
поставок та заборгованості за
договором.

Проте суд не може погодитись з
відповідним твердженням позивача, з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
питання наявності заборгованості за
договором поставки №04-2011/1 від 02.07.2011р
вже розглядалось господарським судом
м. Києва, Київським апеляційним
господарським судом та Вищим
господарським судом України в рамках
справи №5011-27/16543-2011 за позовом ТОВ „АВС
ЛОГІСТІК ГРУП" до ТДВ „Інтерхім", за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ТОВ „АВС
ЛОГІСТІК ПАРК", Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого
напису таким,, що не підлягає виконанню.

В Постанові Вищого господарського суду
України від 19.06.2013р. по вищезазначеній
справі зазначено наступне:
„господарським судами попередній
інстанцій встановлено, що на виконання
договору поставки №04-2011/1 від 02.07.2011р. в
період з серпня 2011р. по січень 2012р. ТДВ
„Інтерхім" поставило, а ТОВ „АВС
ЛОГІСТІК ПАРК" прийняло товар. Між ТДВ
„Інтерхім" та ТОВ „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
було підписано акт звірки розрахунків
за 02.2012р. на 01.03.2012р. (копія акту звірки
міститься в матеріалах дійної справи).
Відповідно до вказаного акту звіряння
сторонами визнано, що станом на 01.02.2012р.
борг ТОВ „АВС ЛОГІСТІК ПАРК" перед ТДВ
„Інтерхім" за договором поставки
№04-2011/1 від 02.07.2011р. становить 3828963,42грн.
В даному акті сторонами встановили
також, що станом на 01.03.2012р. з
урахуванням поставок лютого 2012р. та
платежів ТОВ „АВС ЛОГІСТІК ПАРК" борг
останнього перед ТДВ „Інтерхім"
складає 3003768,52грн.

Статтею 35 ГПК України передбачено, що
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Пунктом 2.6 Постанови, Пленум Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що не
потребують доказування преюдиціальні
обставини, тобто встановлені рішенням
суду у господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, - при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини. При цьому не має значення,
в якому саме процесуальному статусі
виступали відповідні особи у таких
інших справах - позивачів,
відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже на думку суду посилання позивача
на відсутність заборгованості за
договором №04-2011/1 як на підставу для
його розірвання є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки факт
наявності заборгованості підтверджено
постановою Вищого господарського суду
України від 19.06.2013р. по справі
№5011-27/16543-2011.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні товариства з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
задоволенню судом не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.10.2014р.

Суддя
К.Ф. Погребна