КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Справа№ 30/284

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання
Шевченко Н.В.

за участю представників:

від апелянта: Кур’ята І.В. за
довіреністю № 289 від 27.09.2013.

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"РОДОВІД БАНК" на рішення
господарського суду міста Києва від
27.10.2011

у справі № 30/284 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Жито"

до відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕСТТЕРРА"

до відповідача 2: Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державне підприємство
"Київський обласний науково-дослідний
і проектний інститут землеустрою"

про приведення об'єкта оренди до
первісного вигляду

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.10.2011 у справі № 30/284
задоволено позов Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Жито" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСТТЕРРА",
Управління Держкомзему у
Києво-Святошинському районі Київської
області, за участі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Державного
підприємства "Київський обласний
науково-дослідний і проектний інститут
землеустрою" про приведення об'єкта
оренди до первісного вигляду. Так,
наведеним рішенням:

- зобов'язано Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області скасувати
державну реєстрацію державних актів
серії ЯЖ № 403906 від 23.04.08., серії ЯЖ № 403907
від 23.04.08., серії ЯЖ № 422003 від 23.04.08. та
внести відповідні зміни до поземельної
книги.3.

- зобов'язано Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області відновити
державну реєстрацію державних актів
серії ЯБ № 278498 від 02.03.05, серії ЯБ № 309343
від 21.12.05, серії ЯД № 714796 від 10.04.07, серії
ЯД № 714797 від 11.04.07 та внести необхідні
зміни до поземельної книги і індексної
кадастрової карти.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що дії відповідача-1 у
вигляді зміни цільового призначення
земельних ділянок, що є предметом
договору оренди землі від 26.12.2007,
призвели до порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача, шляхом створення перешкод
Приватному сільськогосподарському
підприємству "Жито" у користуванні
орендованими земельними ділянками за
їх цільовим призначенням, а тому
позовні вимоги Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Жито" є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"РОДОВІД БАНК" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення та
прийняти нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК"
зазначило, що рішення Господарського
суду міста Києва від 27.10.2011 у справі №
30/284 безпосередньо стосується прав та
обов'язків апелянта, оскільки земельні
ділянки право власності на які
посвідчується державними актами серії
ЯЖ № 403906 від 23.04.08, серії ЯЖ № 403907 від
23.04.08, щодо яких згідно рішення
Господарського суду міста Києва від
27.10.2011 у справі № 30/284 Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області зобов'язано
скасувати державну реєстрацію та
внести відповідні зміни до поземельної
книги, перебувають в іпотеці апелянта
на підставі договору іпотеки від 25.12.2009
та договору про відступлення права
вимоги за іпотечним договором від
24.02.2010. Так, враховуючи викладене,
Публічне акціонерне товариство
"РОДОВІД БАНК" вважає, що рішення
Господарського суду міста Києва від
27.10.2011 у справі № 30/284 є незаконним та
необґрунтованим, прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, оскільки при прийнятті
наведеного рішення суд виходив лише із
порушення прав орендаря, в той час, як
права апелянта як іпотекодержателя у
спірних правовідносинах не
досліджувались. Серед іншого,
посилаючись на ст. 20 Земельного кодексу
України та постанову Кабінету
Міністрів України від 11.04.2002 № 502,
апелянт зазначає, що чинним
законодавством України передбачена
можливість зміни цільового
призначення земельних ділянок. Крім
того, апелянт наголошує на тому, що
Публічне акціонерне товариство
"РОДОВІД БАНК" не було залучене до
участі у справі № 30/284, що є підставою
для скасування рішення першої
інстанції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 104 ГПК
України.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"РОДОВІД БАНК" передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Шапталі Є.Ю.

На підставі ст.ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.1.7.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
№ 30, згідно п.2.1. рішення зборів суддів
Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012,
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю.,
судді Власов Ю.Л., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.11.2013 колегією
суддів у складі: головуючий суддя
Шаптала Є.Ю., судді Власов Ю.Л., Самсін
Р.І. відкладено вирішення питання про
прийняття чи відмову у прийнятті
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Родовід банк"
на рішення господарського суду міста
Києва від 27.10.2011 у справі №30/284 до
закінчення апеляційного розгляду
скарги Відділу Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області на ухвалу господарського суду
міста Києва від 11.09.2013 за заявою Відділу
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про перегляд рішення
господарського суду міста Києва від
27.10.2011 за нововиявленими обставинами у
справі № 30/284.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
28.11.2013, у зв'язку з перебуванням судді
Власова Ю.Л. у відрядженні, для розгляду
даної апеляційної скарги сформовано
склад колегії суддів: головуючий суддя
Шаптала Є.Ю., судді Зубець Л.П., Самсін
Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013,
визначеною колегією суддів прийнято
вказану апеляційну скаргу до
провадження, розгляд справи призначено
на 10.12.2013

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 розгляд
справи відкладено до 15.01.2013.

13.12.2013 Київським апеляційним
господарським судом зареєстровано
касаційну скаргу Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 по
справі № 30/284.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.12.2013
апеляційне провадження у справі № 30/284
зупинено до розгляду Вищим
господарським судом України
касаційної скарги Відділу
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
21.11.2013 по справі № 30/284 та повернення
матеріалів справи з касаційної
інстанції.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.06.2014 касаційну скаргу
Відділу Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області залишено без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21.11.2013 по
справі № 30/284 без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014
провадження у справі № 30/284 поновлено,
розгляд справи призначено на 02.07.2014.

У зв'язку з перебуванням головуючого
судді Шаптали Є.Ю. та суддів Зубець Л.П.,
Самсіна Р.І. у відпустці,
розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014, для
розгляду справи № 30/284 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
судя Власов Ю.Л., судді Гончаров С.А.,
Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 справу №
30/284 прийнято до провадження визначеним
складом суду та призначено розгляд
справи на 06.08.2014.

Враховуючи вихід з відпустки
головуючого судді Шаптали Є.Ю. та
перебування у відпустці судді Скрипки
І.М., розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014, для
розгляду справи № 30/284 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
судя Шаптала Є.Ю, судді Гончаров С.А.,
Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014 справу
№30/284 прийнято до провадження
визначеним складом суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014 розгляд
справи № 30/284 було відкладено до 16.09.2014.

В судовому засіданні 16.09.2014 представник
апелянта підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив рішення
Господарського суду міста Києва від
27.10.2011 скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог повністю.

В судове засідання 16.09.2014 відповідач-1,
відповідач-2 та третя особа своїх
представників не направили, про день,
час та місце проведення судового
засідання були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не
повідомлені.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за відсутності представників
відповідача-1, відповідача-2 та третьої
особи за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, 26.12.2007 між
Відкритим акціонерним товариством
"Есттерра" (Орендодавець) та Приватноим
сільськогосподарським підприємством
"Жито"(Орендар) укладено договір оренди
землі (далі - Договір), відповідно до
умов якого (п. 1) Орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельні ділянки для
ведення сільськогосподарських робіт,
які розташовані на території
Петрушківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області (далі - об'єкт оренди або -
земельні ділянки).

Згідно п. 2 Договору визначено, що в
оренду передаються земельні ділянки
загальною площею 27,3795 гектарів.

У відповідності до п. 11 Договору
передбачено, що земельні ділянки
передаються в оренду для ведення
Орендарем сільськогосподарських
робіт.

Пунктом 12 Договору встановлено, що
цільове призначення земельних ділянок,
які передаються в оренду - для ведення
особистого селянського господарства.

Відповідно до п. 23-б Договору,
Орендодавець зобов'язався не
втручатись у господарську діяльність
Орендаря і не створювати йому перешкод
при використанні земельних ділянок за
цільовим призначенням, згідно з
Договором оренди.

Разом з тим, порушивши умови п. 23-б
Договору відповідачем-1 здійснено
зміну цільового призначення переданої
в орендне користування позивачу
земельної ділянки, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду з позовом про
про приведення об'єкта оренди до
первісного вигляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного
кодексу України передбачено, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом

Державний акт на право власності або
постійного користування земельною
ділянкою -це документ, що посвідчує
право власності або постійного
користування земельною ділянкою
юридичною чи фізичною особою, наданий в
установленому порядку та оформлений за
формою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до Договору оренди від
26.12.07. в оренду позивачу було передано
земельні ділянки загальною площею 27,3795
га, які згідно державних актів на право
власності на земельну ділянку: серії ЯБ
№ 278498 від 02.03.05., серії ЯБ № 309343 від
21.12.05., серії ЯД № 714796 від 10.04.07., серії ЯД
№ 714797 від 11.04.07. з цільовим призначенням
-для ведення особистого селянського
господарства, належать на праві
власності Відкритому акціонерному
товариству "Есттерра".

Пунктом 7 Договору оренди сторонами
було погоджено строк його дії - 6 років.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, відповідно до
державних актів на право власності на
земельну ділянку: серії ЯЖ № 403906 від
23.04.08., серії ЯЖ 403907 від 23.04.08. та серії ЯЖ
№ 422003 від 23.04.08. визначено, що ВАТ
"Есттерра"є власником земельних
ділянок площами: 12,3965 га, 14,6349 га, 0,3481 га,
які розташовані в Києво-Святошинському
районі, с. Петрушки, з цільовим
призначенням -для використання під
житлову та громадську забудову; для
ведення особистого селянського
господарства.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що під час дії договору оренди від
26.12.2007, відповідачем-1 було змінено
цільове призначення земельних ділянок,
які були передані в орендне
користування Приватному
сільськогосподарському підприємству
"Жито".

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу відповідача-1 було
надіслано лист-претензію № 1 від 28.07.11.,
згідно якого позивач зазначив, що 23.04.08.
Орендодавцем було змінено цільове
призначення орендованих земельних
ділянок загальною площею 27,3795 га, в
зв'язку з чим було створено перешкоди
Орендарю при використанні вказаних
земельних ділянок за цільовим
призначенням, яке передбачено п. 12
Договору оренди від 26.12.07., та просив
Відкрите акціонерне товариство
"Есттерра"скасувати державну
реєстрацію державних актів: серії ЯЖ №
403906 від 23.04.08., серії ЯЖ 403907 від 23.04.08. та
серії ЯЖ № 422003 від 23.04.08.

Відповідачем-1 у відповідь на вказаний
вища лист позивача було надіслано лист
№ 62 від 15.08.11. згідно якого ВАТ
"Есттерра" повідомило позивача про те,
що проектну документацію про зміну
цільового призначення земельних
ділянок готувало Державне
підприємство "Київський обласний
науково-дослідний і проектний інститут
землеустрою", на основі якої
Петрушківська сільська рада
Києво-Святошинсьокого району
Київської області прийняла рішення про
зміну цільового призначення вказаних
вище земельних ділянок.

У зв'язку з чим, позивачу було
відмовлено у поставленому питанні щодо
скасування державної реєстрації
державних актів: серії ЯЖ № 403906 від
23.04.08., серії ЯЖ 403907 від 23.04.08. та серії ЯЖ
№ 422003 від 23.04.08.

Статтею 1 Закону України "Про
землеустрій" визначено, що цільове
призначення земельної ділянки -
використання земельної ділянки за
призначенням, визначеним на підставі
документації із землеустрою у
встановленому законодавством порядку.

Згідно ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу
України передбачено, що зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

У відповідності до п. 34 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" визначено, що виключно до
компетенції сільської, селищної,
міської ради відносяться питання щодо
регулювання земельних відносин.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.04.02. № 502 було затверджено Порядок
зміни цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб (далі - Порядок), який
визначає механізм щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки, яка
перебуває у власності громадянина або
юридичної особи.

Відповідно до п. 7 вказаного вище
Порядку визначено, що сільська,
селищна, міська рада розглядає
проектні матеріали та приймає рішення
про зміну цільового призначення
земельної ділянки, яка розташована в
межах населеного пункту.

Згідно п. 4 Порядку передбачено, що
проект відведення земельної ділянки,
цільове призначення якої змінюється,
складається державною або іншою
землевпорядною організацією на
замовлення власника земельної ділянки.

Відповідно до листа Державного
підприємства "Український державний
науково-дослідний і проектний інститут
цивільного сільського будівництва"№
1054 від 12.08.11., останнім було повідомлено,
що за існуючим станом територія
земельної ділянки, загальною площею
27,3795 га, ВАТ "Есттерра", відповідно до
опорного плану села Петрушки
Києво-Святошинського району Київської
області використовується для ведення
особистого селянського господарства.

Так, судом першої інстанції та судом
апеляційної інстанції встановлено, що
опорним планом села Петрушки
Києво-Святошинського району Київської
області територія земельних ділянок
ВАТ "Есттерра"загальною площею 27,3795 га,
передбачена для ведення особистого
селянського господарства.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
охорону земель"передбачено, що
власники і землекористувачі, в тому
числі орендарі, земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані, зокрема, дотримуватися
вимог земельного та природоохоронного
законодавства України та
забезпечувати використання земельних
ділянок за цільовим призначенням.

У відповідності до ст. 141 Земельного
кодексу України встановлено, що
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням є підставою для
припинення права користування
земельною ділянкою.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
судом першої інстанції про те, що
відовідачем-1 було створено перешкоди
позивачу у користуванні орендованою
земельною ділянкою за її цільовим
призначенням, а саме: для ведення
особистого селянського господарства.

Згідно п. 23-б Договору, Орендодавець
зобов'язався не втручатись у
господарську діяльність Орендаря і не
створювати йому перешкод при
використанні земельних ділянок за
цільовим призначенням, згідно з
Договором оренди.

За таких обставин, з наведеного
вбачається, що на момент зміни
державних актів на право власності на
земельні ділянки, в опорному плані села
Петрушки Києво-Святошинського району
Київської області територія
орендованих позивачем земельних
ділянок була передбачена для ведення
особистого селянського господарства, а
тому суд дійшов висновку, що Управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області неправомірно
зареєструвало державні акти на право
власності на земельну ділянку: серії ЯЖ
№ 403906 від 23.04.08., серії ЯЖ 403907 від 23.04.08.
та серії ЯЖ № 422003 від 23.04.08.

Як вбачається з матеріалів справи,
цільове призначення (використання)
земельної ділянки, відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 422003 від
23.04.08., не змінилося, але в зв'язку з тим,
що рішенням Петрушківської сільської
ради від 05.03.08. № 107 (підтверджується
державними актами серії ЯЖ № 403906 від
23.04.08., серії ЯЖ № 403907 від 23.04.08., серії ЯЖ
№ 422003 від 23.04.08.) були змінені межі
земельних ділянок, якими володіє
відповідач-1.

Замість чотирьох державних актів на
право власності на земельні ділянки
(акт серії ЯБ № 278498 від 02.03.05.
підтверджує право власності на
земельну ділянку площею 17,1639 га, серії
ЯБ № 309343 від 21.12.05. - 4,1048 га, серії ЯД №
714796 від 10.04.07.- 2,0245 га, серії ЯД № 714797 від
11.04.07.- 4,0863 га).

Відповідач-1 отримав три державні акти
на право власності на земельні ділянки
(акт серії ЯЖ №403906 від 23.04.2008.
підтверджує право власності на
земельну ділянку площею 12,3965 га, серії
ЯЖ № 403907 від 23.04.08. - 14,6349 га, серії ЯЖ
№ 422003 від 23.04.08. - 0,3481 га).

Земельні ділянки, які належать на праві
власності відповідачу-1, знаходяться
поряд, тому в натурі межі загальної
земельної ділянки загальною площею 27,
3795 га при зміні державних актів не
змінилися.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.04.2008 земельна ділянка, яка належить на
праві власності відповідачу-1, умовно
розділялася на чотири частини,
відповідно до державних актів серії ЯБ
№ 278498 від 02.03.05., серії ЯБ № 309343 від
21.12.05., серії ЯД № 714796 від 10.04.07., серії ЯД
№ 714797 від 11.04.07.

Після 23.04.2008 земельна ділянка, яка
належить на праві власності
відповідачу-1, умовно розділяється на
три частини, відповідно до державних
актів серії ЯЖ № 403906 від 23.04.08., серії ЯЖ
№ 403907 від 23.04.08., серії ЯЖ № 422003 від
23.04.08., у зв'язку з чим позивач просить
суд скасувати державну реєстрацію
державних актів серії ЯЖ № 403906 від
23.04.08., серії ЯЖ № 403907 від 23.04.08., якими
змінено цільове призначення
(використання) земельних ділянок, а
саме для використання під житлову та
громадську забудову, а також і
державний акт серії ЯЖ № 422003 від 23.04.08.,
який не змінює цільове призначення
(використання) земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського
кодексу країни передбачено, що кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів шляхом, зокрема, відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
відновлення становища, яке існувало до
порушення.

Цей спосіб захисту пов'язаний з
застосуванням певних заходів,
спрямованих на відновлення порушеного
суб'єктивного права особи у тому стані,
в якому воно існувало до його
порушення.

Таким чином, враховуючи те, що дії
відповідача-1 призвели до порушення
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача, шляхом створення перешкод
Приватному сільськогосподарському
підприємству "Жито"у користуванні
орендованими земельними ділянками за
їх цільовим призначенням, колегія
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позовні вимоги Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Жито" є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Щодо посилань Публічного акціонерного
товариства "РОДОВІД БАНК" на ст. 20
Земельного кодексу України та
постанову Кабінету Міністрів України
від 11.04.2002 № 502, приписи яких, на думку
апелянта, встановлюють можливість
зміни цільового призначення земельних
ділянок, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що вищевказаними
нормативно-правовими актами дійсно
передбачене право власника земельної
ділянки на зміну її цільового
призначення, а також порядок вчинення
таких дій. Разом з тим, реалізувавши
своє право, змінивши цільове
призначення земельних ділянок, що є
предметом договору оренди від 26.12.2007,
відповідач-1 порушив умови договору,
зокрема п. 23-б договору оренди від
26.12.2007, яким сторони погодили, що
орендодавець зобов'язався не
втручатись у господарську діяльність
Орендаря і не створювати йому перешкод
при використанні земельних ділянок за
цільовим призначенням. Таким чином,
відповідач-1 скористався правом, що
передбачене вищенаведеними нормами
законодавства України, перебуваючи в
орендних відносинах з позивачем, чим
порушив права Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Жито", передбачені вказаним договором
оренди, поставивши під сумнів
можливість подальшого здійснення
позивачем діяльності на земельних
ділянках, що є предметом договору
оренди від 26.12.2007. З огляду на викладене,
вказані твердження апелянта до уваги
судом апеляційної інстанції не
приймаються.

Також, в апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство "РОДОВІД БАНК"
зазначило, що рішення Господарського
суду міста Києва від 27.10.2011 у справі №
30/284 є незаконним та необґрунтованим, з
огляду на те, що при прийнятті
наведеного рішення суд виходив лише із
порушення прав орендаря, права ж
апелянта як іпотекодержателя у спірних
правовідносинах не досліджувались.
Також, апелянт зазначив про те, що
підставою для скасування рішення
першої інстанції є порушення місцевим
судом норм процесуального права, а саме
прийняття рішення про права і обов'язки
особи, що не була залучена до участі у
справі № 30/284, в даному випадку -
Публічне акціонерне товариство
"РОДОВІД БАНК".

Колегія суддів апеляційної інстанції
не приймає вказані твердження апелянта
до уваги, з огляду на те, що станом на
день прийняття рішення Господарського
суду міста Києва від 27.10.2011 у справі №
30/284 суду не були повідомлені наведені
обставини, що вбачається з матеріалів
справи № 30/284, а тому судом першої
інстанції було прийнято рішення,
виходячи з наявних матеріалів справи №
30/284. Враховуючи вищевикладене,
наведені посиланні апелянта є
безпідставними та незаконними.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Публічного акціонерного
товариства "РОДОВІД БАНК", викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, а тому господарський суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, належним
чином дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.10.2011 у справі № 30/284
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 27.10.2011 у справі № 30/284 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 27.10.2011 у справі № 30/284 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 30/284 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін