ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.14р. Справа № 904/6202/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кліон", м. Запоріжжня

до відповідача-1: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення 87 724,82 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність від
03.03.2014 року, представник;

Від відповідача-1: не з'явився;

Від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кліон" (далі -
Позивач) звернулося до господарського
суду з позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
Відповідач-1) та до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту
- Відповідач-2) про стягнення з
відповідача-2 на користь позивача
частину суми заборгованості у розмірі
81 927, 92 грн., пені у розмірі 2 858, 94 грн.,
штраф у розмірі 830, 22 грн., 3% річних у
розмірі 389, 00 грн. та інфляційних втрати
у розмірі 718, 74 грн. та про солідарне
стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн. Судові витрати по справі
позивач просить суд стягнути з
відповідачів пропорційно стягнутим
сумам.

Ухвалою господарського суду від 19.08.2014
року порушено провадження у справі
№904/6202/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 08.09.2014
року.

Представники відповідача-1,2 у судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду невідомі, про час та місце
проведення судового засідання
повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому
засіданні 08.09.2014 року подав клопотання
про долучення до матеріалів справи,
витребуваних ухвалою суду від 19.08.2014
року документів (а. с. 46-49).

Ухвалою господарського суду від 08.09.2014
року розгляд справи відкладено на
06.10.2014 року, у зв'язку з неявкою
представників відповідача 1,2 та
необхідністю витребування додаткових
документів.

Представника відповідача 1,2 у судове
засідання не з'явилися, відзив на позов
та інші витребувані документи до суду
не надали. Жодних пояснень щодо причини
неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило. Про
час та місце спроведення судового
засідання повідомлені належним чином,
що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення ухвал
відповідачу - 2 (а. с. 43, 54). В матеріалах
справи знаходяться конверт з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.08.2014 року та від 08.09.2014
року, які направлялися на адресу
відповідача - 1 та був повернутий поштою
з відміткою "за истечением срока
хранения" (а.с. 45, 56).

В матеріалах справи є витяги з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.38-41),
відповідно до яких адреса відповідача1,
2 співпадає з адресою зазначеною у
позовній заяві, і на яку судом
направлялась поштова кореспонденція з
повідомленням про день, час та місце
розгляду справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що відповідач - 1,2 про день,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, оскільки
судом було належним чином виконано
вимоги ч.1 ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з чим суд вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні без участі повноважного
представника відповідача - 1,2 за
наявними в ній матеріалами.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 06.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2011 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Кліон" (далі -
Позивач/Продавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (далі -
Відповідач-2/Покупець) укладено договір
поставки №98/11(далі - Договір, а.с. 18-19).

Відповідно до пункту 1.1 Договору,
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця товар, а Покупець
зобов'язується приймати товар і
оплатити його відповідно до умов цього
договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що
найменування, асортименти, кількість,
ціна за одиницю й загальна вартість
Товару узгоджується Сторонами при
оформленні заявки та вказують в
накладних, які є невід'ємною частиною
даного договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що
поставка товару здійснюється партіями
на підставі погодженої сторонами
заявки Покупця. Заявка повинна бути
подана Продавцю не пізніше, ніж 1
робочий день до дати відвантаження.

Відповідно до п. 3.1 Договору, сторонами
погоджено умови оплати з
відтермінуванням платежу 7 (сім)
календарних днів. Умови оплати факту
означають, що розрахунок за отриманий
товар здійснюється в день одержання
товару.

Сума що підлягає оплаті за поставку
кожної конкретної партії товару
вказується у видатковій накладній.
Загальна сума договору складається із
сум всіх накладних (п. 3.3 Договору).

Згідно п. 4.2 Договору, при умові оплати
товару по факту поставки або з
відстроченням платежу (за всю партію
товару чи за її частину) право
власності та товар переходить від
Продавця до Покупця в момент
підписання видаткової накладної та
автоматично припиняється у разі
прострочення Покупцем оплати
поставленого товару і виставлення
Продавцем вимоги про повернення
товару, у відповідності до п. 5.2
Договору.

Договір діє з моменту його підписання
сторонами до 31 грудня поточного року.
При відсутності протягом останнього
місяця дії даного договору письмового
повідомлення будь - якої із сторін із
сторін про бажання припинити дію
договору, договір автоматично
продовжується на невизначений строк
(пункт 7.1 договору).

На виконання умов укладеного між
сторонами договору поставки Позивач
поставив Відповідачу-2 свіжоморожену
рибу та морепродукти на загальну суму 82
927, 92 грн., що підтверджується
видатковими накладними, а саме:

- № 57450 від 27.05.2014 року на суму 8 152,50 грн.;

- № 59352 від 31.05.2014 року на суму 13 487,60 грн.;

- № 59356 від 31.05.2014 року на суму 2 050,00 грн.;

- № 60819 від 04.06.2014 року на суму 9 086,66 грн.;

- № 61930 від 06.06.2014 року на суму 5 771,74 грн.;

- № 62942 від 10.06.2014 року на суму 7 656,76 грн.;

- № 64213 від 12.06.2014 року на суму 3 965,06 грн.;

- № 65269 від 16.06.2014 року на суму 7 807,12 грн.;

- № 66297 від 18.06.2014 року на суму 5 335,92 грн.;

- № 67667 від 23.06.2014 року на суму 5800, 84 грн.;

- № 68816 від 25.06.2014 року на суму 2 746,08 грн.;

- № 69703 від 27.06.2014 року на суму 5 570, 51 грн.;

- № 70423 від 01.07.2014 року на суму 5497,13 грн.
(а. с. 20-32).

У порушення умов договору Відповідач - 2
за поставлений товар не розрахувався,
тобто свого обов'язку з повної та
своєчасної оплати за отриманий Товар у
встановлені строки не виконав,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість перед Позивачем в сумі
82 927, 92 грн., що підтверджується
матеріалами справи. Станом на час
розгляду справи доказів сплати
заборгованості сторонами суду не
надано.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати товару
(ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу
(ч.2). У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами
(ч.3). Якщо покупець відмовився прийняти
та оплатити товар, продавець має право
за своїм вибором вимагати оплати
товару або відмовитися від договору
купівлі-продажу (ч.4). Якщо продавець
зобов'язаний передати покупцеві крім
неоплаченого також інший товар, він має
право зупинити передання цього товару
до повної оплати всього раніше
переданого товару, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства (ч.5).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Викладене є підставою для задоволення
позову в частині стягнення
заборгованості з Відповідача - 2 за
Договором поставки №98/11 від 01.04.2014 року.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (ч.1). Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання
(ч.2).

Статтею 547 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчинюється у письмовій формі (ч.1).
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним (ч.2).

01.04.2011 року з метою забезпечення
виконання в повному обсязі зобов'язань
відповідача-2 за договором поставки між
позивачем та відповідачем-1 укладено
договір поруки (далі - договір поруки,
а.с. 19).

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч.1). Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ч.2). Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ч.3).

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1).
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.2).
Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки (ч.3).

Пунктом 1.2 договору поруки встановлено,
що у разі порушення ФОП ОСОБА_2
(відповідач 2) обов'язку за договором
поставки, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Пунктом 3.1 договору визначено, що в
період дії договору поставки
поручитель (відповідач-1) відповідає за
своєчасну оплату боржником
(відповідачем-2) заборгованості за
поставлені товари за договором
поставки. Виконання зобов'язання за
договором поставки забезпечується
порукою частково - у сумі 1000,00 грн.
Відповідальність поручителя
(відповідача-1) обмежується вказаною в
даному пункті сумою.

Пунктом 4.1 договору визначено, що у разі
порушення (невиконання чи неналежного
виконання) боржником (відповідачем-2)
обов'язку за договором поставки,
кредитор (позивач) вправі звернутися із
вимогою про виконання умов основного
договору як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором (з
урахуванням пункту 3.1 даного договору).

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
моменту припинення поруки (пункт 6.1
договору).

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що на час розгляду справи у
суді договір поруки є чинним,
відповідальність відповідача
солідарна господарський суд визнав
позовні вимоги позивача до відповідача
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача-2 на користь
позивача 81 927, 92 грн. та в частині
солідарного стягнення з відповідача-1
та відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн., слід визнати обґрунтованими,
документально доведеними, такими, що не
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно п. 5.2 договору поставки
відповідач несе відповідальність за
порушення строків оплати товару у
вигляді сплати пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочення, від суми
належної до оплати, за кожний день
прострочення.

Позивач нарахував до стягнення з
відповідача-2 пеню у розмірі 2 858, 94 грн.
за кожною поставкою окремо (розрахунок
- а. с. 11-17).

Господарський перевірив розрахунок
позивача, визнав його вірним, а вимогу
такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, згідно п. 5.3. договору
поставки, при порушенні строків оплати
товару більш ніж на 30 днів покупець
сплачує штраф в розмірі 1% від вартості
поставленого товару, що складає 830,22
грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі п. 5.3 Договору поставки та
вищезазначеної норми закону Позивачем
нараховано до стягнення з відповідача-2
штраф у розмірі 830, 22 коп., 3% річних у
розмірі 389, 00 грн. та інфляційні втрати у
розмірі 718, 74 коп. за кожною поставкою
окремо (розрахунок - а. с. 11-17).

Господарський перевірив розрахунок
позивача, визнав його вірним, тому
вимоги Позивача щодо стягнення штрафу
у розмірі 830, 22 коп., 3% річних у розмірі
389, 00 грн. та інфляційних втрат у розмірі
718, 74 коп. слід визнати обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покласти на відповідачів пропорційно
розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (79069, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кліон" (69106,
місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, 236;
ідентифікаційний код 33134908) частину
суми заборгованості у розмірі 81 927, 92
грн., пеню у розмірі 2 858, 94 грн., штраф у
розмірі 830, 22 грн., 3% річних у
розмірі 389, 00 грн., інфляційні втрати у
розмірі 718, 74 грн., та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1668, 60 грн.

Стягнути солідарно з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (79069, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кліон" (69106,
місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, 236;
ідентифікаційний код 33134908) частину
суми заборгованості у розмірі 1000
грн. 00 коп., та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 158 грн. 40 коп.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 10.10.2014 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин