ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Справа № 925/522/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіЄвсікова
О.О.суддів:Кролевець О.А. Попікової О.В.
(доповідач у справі) за участю
представників: від позивача:Шпак Т.Г.
дов. від 14.08.2014р. № 412/03від
відповідача:Ситнік В.І. дов. від 09.04.2014р.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк"на рішення
господарського суду Черкаської
області від 13.05.2014р.та на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р.у
справі№ 925/522/14 господарського суду
Черкаської області за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк"доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_6простягнення 135
779,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Брокбізнесбанк" звернулось до
господарського суду Черкаської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення
основного боргу за кредитним договором
в сумі 100 000 грн., боргу за простроченими
відсотками за користування кредитом в
сумі 34 637 грн. 98 коп., пені за порушення
строків повернення кредиту в розмірі
10 888 грн. 77 коп., пені за порушення
строків сплати відсотків за
користування кредитом у розмірі 252 грн.
89 коп.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 13.05.2014р. (суддя
Анісімов І.А.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р.
(головуючий суддя Андрієнко В.В., судді
Буравльов С.І., Шапран В.В.), у позові
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції та
постанова апеляційного суду
обґрунтовані приписами статей 9, 223, 261,
267 Цивільного кодексу України, з огляду
на сплив строку позовної давності, про
застосування якого заявлено
відповідачем, за відсутності
клопотання з боку позивача про його
поновлення.

Не погодившись з рішенням місцевого
суду та постановою апеляційної
інстанції, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права, зокрема приписів
статті 264 Цивільного кодексу України.
При цьому скаржник наголошує на тому,
що перебіг строку позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу.
Зокрема, посилаючись на укладений
договір № 62672 про відкриття
банківських рахунків та додаткову
угоду № 2 до Кредитного договору №
91-2006р., а також виписки по рахунку №
0801, зауважує на діях відповідача,
які свідчать про визнання ним боргу.

Розглянувши касаційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши наявні матеріали
справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи,
повноти їх встановлення в судових
рішеннях та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 13.12.2006р. між
Публічним акціонерним товариством
"Брокбізнесбанк" та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6 був укладений
кредитний договір №91-2006.

Згідно пункту 2.1. договору банк надає
позичальнику кредит у вигляді
поновлювальної кредитної лінії в сумі
100 000,00 грн. строком з 13.12.2006р. по 12.12.2008р.
із сплатою 22% річних для поповнення
обігових коштів.

Пунктом 4.1 договору позичальник
повертає банку кредит на умовах пункту
2.1 цього договору із щомісячною сплатою
відсотків не пізніше 30-го числа
звітного місяця, за весь звітний місяць
та в день повного погашення кредиту.

Позивач належним чином виконав свій
обов'язок за кредитним договором щодо
надання відповідачеві грошових коштів
(кредиту) шляхом відкриття
поновлювальної кредитної лінії в сумі -
100 000,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням від 15.05.2008р. №116 та
№117.

Відповідач, користуючись грошовими
коштами в межах кредитної лінії, свої
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, грошові
кошти не повернув.

Наведені обставини слугували
підставою для звернення Банку із
згаданим позовом про стягнення
заборгованості за кредитним
договором, нарахованих відсотків та
пені.

Суди, визнавши невиконаним з боку
відповідача зобов'язання щодо
погашення боргу у строк до 12.12.2008р. (як
це передбачено умовами п. 2.1 договору
щодо строку повернення кредиту), за
умови встановлення факту звернення ПАТ
"Брокбізнесбанк" до суду з позовом про
захист свого порушеного права лише
28.03.2014р. (вх. №7613/14 господарського суду
Черкаської області), дійшли висновку
щодо пропуску з боку Банку
встановленого статтею 257 Цивільного
кодексу України трирічного строку
позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно частини четвертої статті 267
Цивільного кодексу України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 Цивільного кодексу України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258
Цивільного кодексу України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 Цивільного
кодексу України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (частини
перша та п'ята статті 261 Цивільного
кодексу України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Вказана правова позиція узгоджується з
висновками, викладеними в постанові
Верховного Суду України від 18.06.2014р. №
6-61цс14, яка є обов'язковою для всіх судів
України відповідно до статті 11128
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанції
стосовно наявності підстав для відмови
у задоволенні позову у зв'язку зі
спливом строку позовної давності, про
застосування якої було заявлено
відповідачем.

При цьому, оскільки позивачем не
заявлялось про поновлення пропущеного
строку позовної давності, суди визнали,
що строк пропущено без поважних причин.

Доводи заявника касаційної скарги
щодо порушення судами вимог ч. 1 статті
264 Цивільного кодексу України стосовно
переривання строку позовної давності,
визнаються касаційною інстанцією
безпідставними з огляду на таке.

Банк, на підтвердження доводів щодо
переривання строку позовної давності,
посилається на договір №62672 про
відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування від 10.09.2012р., додаткову
угоду №2 від 19.11.2012р. до кредитного
договору №91-2006, виписки по рахунку
№0801 за період з 01.01.2008р. по 31.12.2010р..

Однак, згадані документи не були
заявлені позивачем при обґрунтуванні
позовних вимог, і як наслідок, не були
оцінені судами І та апеляційної
інстанції.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи межі перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що доводи, викладені заявником
у касаційній скарзі, не спростовують
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій щодо відсутності підстав
для задоволення позову і фактично
зводяться до переоцінки доказів та
встановлених судами обставин, що в силу
положень статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України не
відноситься до повноважень касаційної
інстанції.

При цьому, перевіривши у відповідності
до частини другої статті 1115
Господарського процесуального кодексу
України юридичну оцінку обставин
справи, повноту їх встановлення в
рішенні та постанові, колегія суддів
дійшла висновку, що судами в порядку
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно розглянуто
всі обставини справи, їм дана належна
юридична оцінка, порушень норм чинного
законодавства не вбачається, у зв'язку
з чим підстави для задоволення
касаційної скарги та скасування чи
зміни оскаржуваних судових рішень
відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Черкаської області від 13.05.2014р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р. у
справі № 925/522/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
О.О. Євсіков

Судді:
О.А. Кролевець

О.В. Попікова