ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" вересня 2014 р.
Справа № 918/1090/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В
розглянувши справу

За позовом Державне територіально -
галузеве об'єднання "Львівська
залізниця" в особі Відокремлений
підрозділ "Львівська дирекція
залізничних перевезень" ДГТО
"Львівська залізниця"

до відповідача Державне підприємство
"Рокитнівське лісове господарство"

про стягнення штрафу за неправильне
зазначення маси вантажу в перевізних
документах в сумі 22 895 грн. 00 коп.

Представники:

Від позивача : Шевчишин І.З.

Від відповідача : Мороз В.П., Абрамчук
А.Й.

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2014 року Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Львівська залізниця" (далі - Залізниця,
позивач) в особі відокремленого
підрозділу "Рівненська дирекція
залізничних перевезень" (далі -
Дирекція) звернулося до господарського
суду Рівненської області з позовом про
стягнення з Державного підприємства
"Рокитнівське лісове господарство"
(далі - підприємство, відповідач) 22 895
грн. 00 коп. штрафу за неправильне
зазначення маси вантажу в перевізних
документах.

Відповідач подав письмовий відзив на
позов, у якому зазначає, що вагон з
вантажем по залізничній накладній №
35964717 прийнятий залізницею до
перевезення без будь-яких зауважень,
про що свідчать відмітки у залізничних
накладних. При завантаженні вагона на
станції відправлення маса
лісоматеріалів визначалася
відправником умовно, а відтак, на
підставі п.22 Правил видачі вантажів,
перевірка маси вантажу на станції
призначення має проводитися таким
самим способом , яким цю масу було
визначено на станції відправлення.
Відповідач вважає, що він не вчиняв
ніяких дій, які можна було б
кваліфікувати як правопорушення і які
були б підставою для застосування
штрафних санкцій до нього.

22 вересня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання від 15.09.2014 р. про
залучення до часті у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державну
адміністрацію залізничного транспорту
України. Клопотання мотивоване тим, що
останньою було видано лист від 16
березня 2007 року за вихідним № ЦМКО-1/242,
яким роз'яснено порядок дій та
розрахунків штрафних санкцій при
виявленні перевищення фактичної маси
вантажу по відношенню до маси,
зазначених в перевізних документах,
при визначенні такої маси вантажу при
відправленні умовно розрахунком або за
обміром. Відповідач вважає, що приписи
даного листа є обов'язковими для
виконання представниками залізниці.

Клопотання Державного підприємства
"Рокитнівське лісове господарство" про
залучення третьої особи судом
відхилене з огляду на таке.

Згідно ст.27 ГПК України треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, можуть вступити у справу
на стороні позивача або відповідача до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін. Їх може бути
залучено до участі у справі також за
клопотанням сторін, прокурора. Якщо
господарський суд при прийнятті
позовної заяви, вчиненні дій по
підготовці справи до розгляду або під
час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору. У
справах щодо майна господарських
організацій, у статутному капіталі
яких є корпоративні права держави,
господарський суд залучає орган
державної влади, що здійснює
управління корпоративними правами, до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору. У заявах про залучення третіх
осіб і у заявах третіх осіб про вступ у
справу на стороні позивача або
відповідача зазначається, на яких
підставах третіх осіб належить
залучити або допустити до участі у
справі.

Разом з тим, відповідач належним чином
не обґрунтував як рішення з
господарського спору у даній справі
може вплинути на права або обов'язки
Державної адміністрації залізничного
транспорту України.

Слід зауважити, що суд не вбачав
підстав та доцільності залучення
згаданого державного органу до участі
у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача, оскільки
рішення у справі №918/1019/14 не вплине на
права або обов'язки Державної
адміністрації залізничного транспорту
України. Тому відповідачу було
відмовлено у задоволенні його
клопотання від 15.09.2014 р.

Також 30 вересня 2014 року від ДП
"Рокитнівське лісове господарство"
через канцелярію суду було подано
клопотання про заміну неналежного
відповідача - Державного підприємства
"Рокитнівське лісове господарство" на
належного - ТОВ "Язьм". В обґрунтування
клопотання вказав, що відповідно до
ст.125 Статуту залізниць України після
прибуття на станцію призначення
вантажу всю відповідальність перед
залізницею щодо цього перевезення несе
одержувач. Оскільки контрольне
зважування вантажу та складання
комерційного акту АА №062148/3 було
здійснено по прибутті вагона №60676152 на
станцію призначення - Клепарів
Львівської залізниці, відповідач не
несе відповідальності щодо
відповідного перевезення за накладною
№35964717. Відтак, на думку представника
відповідача ДП "Рокитнівське лісове
господарство" не є належним
відповідачем у цій справі та не
підлягає притягненню до
відповідальності за неправильне
зазначення маси вантажу у перевізних
документах.

Дане клопотання відповідача судом не
задоволено з огляду на наступне.

Статтею 24 Статуту залізниць України
визначено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ними у накладній.

У накладній №35964717 зазначено, що
відправником вантажу "Лісоматеріали
фанерні" є Державне підприємство
"Рокитнівське лісове господарство".
Відтак останній повинен відповідати за
всі наслідки неправильності,
неточності або неповноти відомостей,
зазначених ними у накладній. Оскільки
позовна вимога ДГТО "Львівська
залізниця" в особі Відокремлений
підрозділ "Львівська дирекція
залізничних перевезень" ДГТО
"Львівська залізниця" викладена у
вигляді стягнення штрафу за
неправильне зазначення маси вантажу в
перевізних документах, тому з огляду на
ст.24 Статуту залізниць України саме
вантажовідправник повинен відповідати
за даним позовом, тобто ДП
"Рокитнівське лісове господарство".
Таким чином, позивачем у даному випадку
вірно визначено особу, до якої
необхідно пред'явити позовну вимогу
про стягнення штрафу за неправильне
зазначення маси вантажу в перевізних
документах в сумі 22 895 грн. 00 коп. За
наведеного відповідачу відмовлено в
задоволенні клопотання від 30.09.2014 р.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві.

Натомість представник відповідача
позовні вимоги не визнав та надав
пояснення, які співпадають з позицією,
що викладена у письмовому відзиві та
письмових пояснення по суті спору.
Просить в позові відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, давши належну
оцінку доказам, які мають значення для
справи, господарський суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню. При цьому суд виходив з
такого.

Судом встановлено, що 28 січня 2014 року
згідно накладної №35964717 Державним
підприємством "Рокитнівське лісове
господарство" зі станції
Рокитно-Волинське Львівської
залізниці відправлено вагон №60676152 із
вантажем «лісоматеріали фанерні».
Одержувачем вказаного вантажу
зазначено Товариство з обмеженою
відповідальністю фірму «Язьм», станція
призначення - Клепарів Львівської
залізниці (арк.с. 9).

На станції Клепарів Львівської
залізниці по прибутті вказаного вагона
на підставі ч.2 ст.24 Статуту залізниць
України проведено контрольне
зважування вантажу.

За результатами зважування 31 січня 2014
року складено комерційний акт АА
№062148/3, у якому зазначено, що
проводилось зважування вагона №60676152 з
вантажем лісоматеріали фанерні на 150
тонній тензометричній вагонній вазі
станції Клепарів, яка пройшла
держповірку 08.05.2013 р., і встановлено, що
по документу значиться вантаж
лісоматеріали фанерні, брутто не
вказано, тара 24000, нетто 58000. В дійсності
виявилось: вантаж лісоматеріали
фанерні, кількість місць без повного
вивантаження вантажу із вагона
перерахувати неможливо, шапка вагона
завантажена в 4 штабеля, брутто 86860, тара
з документа 24000, нетто 62860, що більше
проти документу на 4860.
Вантажопідйомність вагона 70 тонн, що не
перевищує вантажопідйомність вагона.
Спосіб визначення маси згідно
документу умовно. Вагон прибув в
технічно та комерційному стані
справний. Також у комерційному акті
вказано, що зважування вагона
проводила агент комерційний ОСОБА_5, в
присутності: ДСЗМ Гладуна В.В., агента
комерційного ОСОБА_7, представника ТзОВ
фірми «Язьм» Мельника Ю.О. (арк.с. 8).

Відповідно до частин 5, 6 статті 306
Господарського кодексу України
перевезенням вантажів у цьому Кодексі
визнається господарська діяльність,
пов'язана з переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами. Загальні умови
перевезення вантажів, а також особливі
умови перевезення окремих видів
вантажів (вибухових речовин, зброї,
отруйних, легкозаймистих,
радіоактивних та інших небезпечних
речовин тощо) визначаються цим
Кодексом і виданими відповідно до
нього транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного
кодексу України загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 3 Закону України "Про
залізничний транспорт" передбачає, що
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", цього Закону, Статуту
залізниць України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, та інших
актів законодавства України.
Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування,
безпеки руху, охорони праці,
забезпечення громадського порядку,
перетину залізничних колій іншими
видами транспорту і комунікаціями,
пожежної безпеки, санітарні норми та
правила на залізничному транспорті
України є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб на території
України.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу
України, за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами). Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору перевезення
вантажу.

За змістом ч. 3 ст. 909 ЦК України, ч. 2
ст. 307 ГК України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Відповідно до частини 5 статті 307 ГК
України умови перевезення вантажів
окремими видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
встановлюються транспортними
кодексами, транспортними статутами та
іншими нормативно-правовими актами.

У статті 2 Статуту залізниць України
зазначено, що він визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом.

Згідно зі ст.6 Статуту залізниць
України накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення вантажів
і наданий залізниці відправником
разом з вантажем.

Статтею 23 Статуту залізниць України
визначено, що відправники повинні
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Відповідно до п.п.1.1 "Правил оформлення
перевізних документів" (надалі -Правил),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 №644,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за №863/5084, на кожне
відправлення вантажу порожніх власних,
орендованих вагонів та контейнерів
відправник надає станції відправлення
перевізний документ (накладну) за
формою, наведеною у додатку 1 до цих
Правил.

У ч.2 п.1.1. Правил зазначено, що накладна
згідно з цими Правилами може
оформлятися і надаватися в
електронному вигляді (із накладенням
електронного цифрового підпису (далі -
ЕЦП)).

Згідно п.1.2 Правил накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу,
яка укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Накладна заповнюється відправником із
застосуванням автоматизованих систем
залізничного транспорту України або
програмних засобів, здатних
забезпечити роботу з електронними
перевізними документами згідно з
установленим форматом, та у разі її
оформлення в паперовому вигляді
роздруковується на бланку,
виготовленому на білому папері формату
А4 у трьох примірниках, один із яких
після оформлення приймання вантажу до
перевезення станцією відправлення
видається відправникові вантажу та є
квитанцією для приймання вантажу до
перевезення, другий і третій
передаються з вантажем на станцію
призначення.

Усі відомості, передбачені формою
бланка перевізного документа, повинні
бути внесені відправником у відповідні
графи. Виправлення не допускаються; у
разі необхідності зміни відомостей,
унесених до перевізного документа,
відправник зобов'язаний заповнити
новий перевізний документ. (п.1.3.
Правил).

За змістом ст. 37 Статуту залізниць
України та п.5 Правил приймання
вантажів до перевезення, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 за №644, під час
здавання вантажів для перевезення
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса; вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагових вагах; маса вантажів
визначається відправником; спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів
до перевезення вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо),
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагонів,
вантажу, їх маркування (у т.ч. захисного)
та кріплення у вагонах без перевірки
маси та кількості вантажу.

Статтею 24 Статуту залізниць України
визначено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ним у накладній.

Пунктом 2.3 Правил оформлення
перевізних документів передбачено, що
правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника. В електронній
накладній накладається електронний
цифровий підпис відправника.

У накладній № 35964717 від 28 січня 2014 року
вантажовідправник зазначив масу
вантажу 58000 кг. Правильність внесених
до накладної відомостей підтвердив
своїм підписом представник
вантажовідправника.

Частиною 2 ст.24 Статуту залізниць
України передбачене право залізниці
перевіряти правильність відомостей,
зазначених у накладній, а також
кількість та масу вантажу, що
зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту встановлено, що за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 5.5. Правил оформлення
перевізних документів, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порту стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Цей факт засвідчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.

У статті 118 Статуту залізниць України
зазначено, що за пред'явлення вантажу,
який заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Відповідно ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення таких
обставин:

а) невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти
комерційний акт, якщо вона сама виявила
зазначені вище обставини або якщо про
існування хоча б однієї з них заявив
одержувач або відправник вантажу,
багажу чи вантажобагажу. В усіх інших
випадках обставини, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу і
вантажобагажу і які можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності, оформляються актами
загальної форми.

На станції Клепарів Львівської
залізниці складено комерційний акт АА
№ 062148/3 про зважування вагона № 60676152 з
вантажем і виявлення різниці маси
вантажу +4860 кг.

Статтею 129 Статуту залізниць України
передбачено, що порядок складання
комерційних актів та актів загальної
форми встановлюється Правилами.
Правила складання актів (стаття 129
Статуту), затверджені наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 року № 334.

У п. 1 Правил складання актів
передбачено, що при перевезеннях у
залежності від обставин, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
відправника, одержувача, пасажира,
складаються комерційні акти та акти
загальної форми.

Згідно п. 2 Правил складання актів
комерційні акти складаються для
засвідчення, зокрема, обставин
невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документа.

Дані в комерційному акті зазначаються
на підставі перевізних документів та
виявлених обставин.

За пунктом 4 Правил складання актів
комерційні акти на місцях загального
користування складаються у день
вивантаження або в день видачі вантажу
одержувачу.

Пунктом 10 Правил складення актів
визначено, що комерційний акт підписує
начальник станції (його заступник),
начальник вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці.

Правилами складання актів не
передбачено повідомлення
вантажовідправника про складання
комерційного акту.

Комерційний акт № 062148/3 від 31 січня 2014
року складений у відповідності до
Правил складання актів та визнається
належним та допустимим доказом на
підтвердження того факту, що під час
оформлення перевізних документів
відповідачем невірно зазначено в
залізничній накладній масу вантажу.

У п.6.2. роз'яснення ВГСУ від 29.05.2002,
№ 04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею"
зазначено, що у застосуванні статей 118
та 122 Статуту слід враховувати, що штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про наявність правових
підстав для покладання на відповідача
відповідальності у вигляді штрафу за
неправильне зазначення останнім у
накладній відомостей щодо маси
вантажу.

Провізна плата зазначена у накладній №
35964717 за перевезення вантажу у вагоні
№60676152 складає 4 579 грн. 00 коп.

Відтак, відповідачу за неправильно
визначену масу вантажу на підставі
ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України
правомірно нараховано штраф в
5-тикратному розмірі провізної плати у
сумі 22 895 грн. (4 579 грн. х 5 = 22 895 грн.).

Щодо заперечень відповідача наведених
у відзиві, то вони спростовуються всім
вищенаведеним та, зокрема, наступним.

Статтею 3 Закону України «Про
залізничний транспорт» встановлено, що
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", цього Закону, Статуту
залізниць України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, та інших
актів законодавства України.
Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування,
безпеки руху, охорони праці,
забезпечення громадського порядку,
перетину залізничних колій іншими
видами транспорту і комунікаціями,
пожежної безпеки, санітарні норми та
правила на залізничному транспорті
України є обов'язковими для всіх
юридичних і фізичних осіб на території
України.

Статтями 2, 5, 6 Статуту залізниць
України передбачено, що Статут
визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, які користуються
залізничним транспортом. Відповідно до
статті 24 Статуту залізниць України
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Частиною 2 зазначеної статті
передбачене право залізниці
перевіряти правильність відомостей,
зазначених у накладній, а також
кількість та масу вантажу, що
зазначаються у накладній.

Таким чином проведення контрольного
зважування вантажу на станції
призначення Клепарів Львівської
залізниці у вагоні №60676152, що прибув зі
станції Рокитно-Волинське Львівської
залізниці (відправлений по накладній
№35964717) здійснене у відповідності до
Статуту залізниць України. Пункт 22
Правил видачі вантажів не позбавляє
залізницю права перевіряти
правильність відомостей, зазначених у
накладній, а також кількість та масу
вантажу, що зазначаються у накладній,
іншим способом ніж зазначено у
накладній, в тому числі шляхом
зважування на вагонних вагах при
наявності їх на станції призначення.

Крім того слід зазначити, що при
застосуванні ст.ст.118 та 122 Статуту
залізниць України слід враховувати, що
штраф підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки (аналогічна правова позиція
викладена в Постановах Вищого
господарського суду України від
08.11.2012р. у справі № 5006/23/117/2012; від 06.08.2014р.
у справі №911/866/14).

Статтею 37 Статуту залізниць України
встановлено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Маса окремих вантажів може визначатися
розрахунковим методом, за обміром або
умовно (нафтопродукти в цистернах,
тварини, лісоматеріали тощо). Маса
вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у
накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. Зважування вантажів на
вагонних вагах провадиться в порядку,
передбаченому Правилами приймання
вантажів до перевезення.

Таким чином перевірка станцією
призначення маси вантажів у вагонах
може здійснюватись нею у будь-який
спосіб, передбачений для визначення
маси відповідного вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми
діючого законодавства дозволяють
здійснювати перевірку його маси шляхом
як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним
способом визначення маси вантажу
(аналогічна правова позиція викладена,
зокрема в п.3.18 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею").

Можливість визначення маси певних
вантажів умовно не виключає можливість
її визначення шляхом зважування.
Вантажовідправник у такому разі має
можливість обирати той чи інший спосіб
визначення маси на власний розсуд.
Однак, враховуючи викладені висновки,
залізниця, користуючись правом,
визначеним ст. 24 Статуту залізниць
України під час перевірки на станціях
не позбавлена права обрати для цього
зручний для себе та більш точний
спосіб.

Крім того, ст. 24 Статуту залізниць
України встановлено, що
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Лист Головного комерційного
управління Державної адміністрації
залізничного транспорту України
№ЦМ-8/735 від 16.07.2014 року, на який
посилається представник відповідача,
не є нормативним актом, який регулює
правовідносини у сфері перевезення
вантажів, в тому числі порядок
приймання, видачі та перевірку маси
вантажу, а відтак не є належним доказом
у справі, який може підтверджувати або
спростовувати доводи сторін.

Що стосується посилань у зазначеному
листі на Збірник тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ним послуги, то слід
зазначити, що даний Збірник не регулює
порядку приймання, видачі та перевірку
маси вантажу, що перевозиться
залізничним транспортом, а тільки
встановлює тарифи, збори та плати на
всіх лініях залізниць широкої, вузької
та європейської колій мережі залізниць
України загального користування, що
включені в постійну експлуатацію, для
всіх суб'єктів господарювання
(фізичних та юридичних осіб), які беруть
участь у процесі організації та
здійснення перевезень вантажів
залізничним транспортом.

Відповідно до ст.ст.32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В свою чергу господарський суд,
керуючись положеннями статті 43
Господарського процесуального кодексу
України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
вимог позивача про стягнення з
відповідача 22 895 грн. 00 коп. штрафу за
неправильне зазначення маси вантажу в
перевізних документах.

На підставі ст. 49 ГПК України на
відповідача покладаються витрати по
сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Рокитнівське лісове господарство" (34200,
Рівненська область, смт. Рокитне,
вул.Незалежності, 42, ) на
користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
Відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних перевезень" ДТГО
"Львівська залізниця" (79007, м.Львів,
вул.Листопадового Чину, 22, ) - 22 895 грн. 00 коп. штрафу за
неправильне зазначення маси вантажу у
перевізних документах та 1827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору. Наказ
видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено "30" вересня 2014
року.

Суддя
Бережнюк В.В.