ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 920/1310/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О.,
суддя Шевель О.В.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників сторін:

апелянта - не з'явився,

боржника - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах (вх.
№2806 С/2-7) на ухвалу господарського суду
Сумської області від 28.08.14р. у справі №
920/1310/13

за заявою Голови ліквідаційної
комісії ПАТ "Сумська пересувна
механізована колона № 57", м.Суми

до Публічного акціонерного товариства
"Сумська пересувна механізована колона
№ 57", м.Суми,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 28.08.2014р. (суддя Гордієнко
М.І.) відмовлено в задоволенні заяви
кредитора Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах до боржника
Публічного акціонерного товариства
"Сумська пересувна механізована колона
№ 57" про визнання поточних
кредиторських вимог в розмірі 2247,65 грн.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Сумах з ухвалою місцевого
господарського суду не погодилось та
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу суду першої інстанції скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити заяву кредитора -УПФУ в
м.Сумах про визнання поточних
кредиторських вимог у розмірі 2247,65 грн.
з відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за липень 2014р., посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Скарга обґрунтована тим, що
відшкодування витрат Пенсійного фонду
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах не є
податком чи збором (обов'язковим
платежем) в розумінні Податкового
кодексу України та вони не включаються
до складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування, на які поширюється
податкове законодавство. Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Інструкцією «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» не передбачено припинення
нарахування заборгованості на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, в період, коли щодо
боржника відкрита ліквідаційна
процедура.

Як зазначає апелянт, у відповідності з
цими нормами, які є обов'язковими для
виконання та спеціальними у
регулюванні правовідносин, що
виникають між органом Пенсійного фонду
та платником, вони не передбачають
припинення нарахування фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах в
період, коли щодо боржника відкрита
ліквідаційна процедура. Відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій працівникам
підприємства здійснюється до внесення
запису до ЄДРПОУ про державну
реєстрацію припинення юридичної особи.

Тому, на думку апелянта, ухвала суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні заяви кредитора -УПФУ в
м.Сумах про визнання поточних
кредиторських вимог прийнята з
порушенням норм матеріального права.

Апелянт та ліквідатор у судове
засідання не з'явились, про причини не
з'явлення суд не повідомили, хоча були
належним чином повідомлені про час і
місце слухання справи ухвалою суду від
18.09.2014р.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази по справі,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 05.08.2013р. порушено
провадження у справі про банкрутство
Публічного акціонерного товариства
"Сумська пересувна механізована колона
№ 57" на підставі ст.ст.11, 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

02.09.2013р. постановою господарського суду
Сумської області Публічне акціонерне
товариство "Сумська пересувна
механізована колона № 57" визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено
голову ліквідаційної комісії Іваненко
Н.О.

В серпні 2014р. до господарського суду
Сумської області від Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
надійшла заява (№15548/11-10 від 30.07.2014р.) про
визнання поточних кредиторських вимог
у розмірі 2247,65 грн. по сплаті боргу по
відшкодуванню пільгових пенсій за
списком № 2 за липень 2014 року,
призначених відповідно до пп. "б"- "з" ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 13.05.2014 р. № 224.

28.08.2014р. господарським судом Сумської
області винесено оскаржувану ухвалу,
якою відмовлено в задоволенні заяви
кредитора Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах до боржника
Публічного акціонерного товариства
"Сумська пересувна механізована колона
№ 57" про визнання поточних
кредиторських вимог в розмірі 2247,65 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
місцевим господарським судом норм
процесуального та матеріального права
приходить до висновку про відмову у
задоволенні апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
визначено поняття кредитора - юридична
або фізична особа, а також органи
доходів і зборів та інші державні
органи, які мають підтверджені у
встановленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника; конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство і виконання
яких не забезпечено заставою майна
боржника; поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство; забезпечені кредитори
- кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя).

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 № 4112-УІ) з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Відповідно до абз. 8 п. 1 ст. 38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 № 4112-УІ)
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Як вбачається з розрахунку поточних
кредиторських вимог УПФУ
заборгованість складається із
заборгованості по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
віком, призначених на пільгових умовах,
згідно Сп-2 до управління Пенсійного
фонду України в м.Сумах за липень 2014р. у
розмірі 2247,65 грн.

Колегія суддів зазначає, враховуючи, що
Публічне акціонерне товариство
"Сумська пересувна механізована колона
№ 57" визнано банкрутом постановою
господарського суду Сумської області
від 02.09.2013р., Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах звернулось з
заявою (№15548/11-10 від 30.07.2014р.) про
визнання поточних кредиторських вимог
у розмірі 2247,65 грн. по сплаті боргу по
відшкодуванню пільгових пенсій за
списком № 2 за липень 2014 року, тобто
витратами, які виникли після визнання
боржника банкрутом, дані вимоги
управління ПФУ не мають характеру
поточних у розумінні ст.1 Закону,
оскільки були заявлені після введення
ліквідаційної процедури, під час якої
не виникає будь-яких нових зобов'язань,
тому дані вимоги є необґрунтованими та
нараховані УПФУ неправомірно, а відтак
висновок місцевого господарського
суду про відмову у визнанні цих вимог є
правомірним та обґрунтованим.

Така правова позиція викладена і в
постанові Верховного Суду України у
справі №5021/321/12 від 13.05.2014р.

Колегія суддів також зазначає, що судом
першої інстанції оскаржувану ухвалу
обгрунтовано статтею 23 Закону в
редакції, чинній до 19.01.2013р., яка
передбачає наслідки визнання боржника
банкрутом, однак на момент виникнення
спірних правовідносин, у липні 2014р.,
діяв Закон у редакції після 19.01.2013р., в
якому наслідки визнання боржника
банкрутом визначено в статті 38, що
кореспондує зі статтею 23 та має більш
широкий зміст. Проте цей факт не
впливає на обгрунтованість висновку
суду.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга є необґрунтованою і не може бути
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали по даній справі, тому ухвалу
господарського суду Сумської області
від 28.08.14р. у справі № 920/1310/13 слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 28.08.14р. у справі № 920/1310/13
залишити без змін.

Повний текст постанови складено
02.10.2014р.

Головуючий суддя
Пуль О.А.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Шевель О. В.