ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 916/2550/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням в.о. голови суду № 657 від
06.10.2014р.)

При секретарі судового засідання:
Молодові В.С.

За участю представника позивача:
Фурманова О.І., за довіреністю № 15/ЮД
від 27.02.2014 р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про час, дату та
місце його проведення повідомлений
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Одеський
авіаційний завод"

на рішення господарського суду
Одеської області від 16.07.2014р.

по справі № 916/2550/14

за позовом Державного підприємства
"Одеський авіаційний завод"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "РОСТДОРСТРОЙ"

про стягнення 4 185,40 грн.

Відповідно до ст.44ГПК України
здійснювалась фіксація судового
процесу технічними засобами.

Встановила:

У червні 2014 року Державне
підприємство "Одеський авіаційний
завод" звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "РОСТДОРСТРОЙ"
заборгованості у вигляді збитків у
розмірі 4 185,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що за наслідками перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області фінансово-господарської
діяльності позивача, встановлено що
останнім було зайво сплачено
відповідачу 4 185,40 грн. за договором
підряду № 100-11/74/ЕМО-11від 04.05.2011р.,
укладеним між позивачем та
відповідачем та виконаного повністю у
двосторонньому порядку.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 16.07.2014р. (суддя
Цісельський О.В.) у задоволені позову
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що позивачем
обрано не вірний спосіб захисту своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду, Державне підприємство
"Одеський авіаційний завод" звернулось
з апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі посилаючись порушення судом
норм матеріального права та
процесуального права. Витрати позивача
по сплаті судового збору просить
покласти на відповідача.

На думку апелянта, зафіксовані
факти допущеного відповідачем
порушення в акті ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 05.02.2014р. складеною Державною
фінансовою інспекцією Одеської
області, є доказом наявності складу
правопорушення у діях відповідача, за
наслідками яких підлягають
застосуванню приписи ст. 224
Господарського кодексу України.

Більш детальніше доводи вказані у
скарзі.

Представник Товариства з
обмеженою відповідальністю
"РОСТДОРСТРОЙ" в судове засідання не
з'явився, хоча про час, дату та місце
його проведення повідомлений належним
чином.

Судова колегія розглядає справу
без представника відповідача, оскільки
його явка не визнавалась обов'язковою,
а неявка сторони не перешкоджає
вирішенню спору.

Заслухавши пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет їх
юридичної оцінки господарським судом
Миколаївської області,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла наступників
висновків.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів
справи, 04 травня 2011р. між Державним
підприємством "Одеський
авіаційне-ремонтне підприємство
"Одесавіаремсервіс" (Замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "РОСТДОРСТРОЙ"
(Підрядник) було укладено договір
підряду №100-11/74/ЕМО-11, за умовами якого,
Підрядник зобов'язується на свій ризик,
власними або заохоченими силами та
засобами, зі своїх матеріалів виконати
на території Замовника роботи з устрою
дорожніх покриттів для транспорту та
пішоходів згідно схеми, що додається
(надалі об'єкт), а Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи у відповідності до
умов цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що
об'єм робіт, їх вартість визначається
кошторисом, на умовах та за ціною,
визначеною виходячи з проведених
Замовником 13.04.2011р. відкритих торгів.

Згідно п.2.1. Договору строк виконання
робіт за цим Договором: початок
виконання робіт - з моменту підписання
цього Договору. Закінчення виконання
робіт - до 23.05.2011р.

У відповідності до п.п.3.1., 3.2., 3.3.
Договору вартість робіт та матеріалів
визначається на умовах проведених
відкритих торгів, об'єм та вид яких
зазначений в локальному кошторису за
Договором за умови укладення
асфальтобетонного покриття товщиною
не менш 4 см, яка з врахуванням
вирівнюючого слою в середньому складає
5 см. Вартість укладки 1 м.кв. не повинна
перевищувати 110 грн. з врахуванням ПДВ.
Визначена вартість робіт з врахуванням
матеріалів визначена за результатами
відкритих торгів проведених 13.04.2011р. та
акцептованих згідно протоколу оцінки
відкритих торгів №47493 від 18.04.2011р. не
підлягає зміні на протязі всього
виконання робіт за даним Договором.
Загальна вартість робіт та матеріалів
визначається на підставі локального
кошторису з доданням відомостей
ресурсів, які є невід'ємною частиною
Договору та складає 1 320 000 (один мільйон
триста двадцять тисяч) грн. в т.ч. ПДВ 220
000 грн.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що
оплата робіт за цим Договором
здійснюється Замовником Підряднику за
фактично виконані об'єми робіт на
підставі підписаного Замовником акту,
виконаних робіт (ф КБ-2в), кінцевою
відомістю ресурсів, довідки виконаних
підрядах, роботах (ф КБ-3 в) з
відстрочкою платежу до 20 днів.

Цей Договір вступає в силу з моменту
його підписання та діє до повного
виконання Сторонами прийнятих на себе
зобов'язань, а в частині
взаєморозрахунків сторін - до їх
повного виконання (п.9.1. Договору).

Зазначений договір за своєю правовою
природою є договором підряду, який
повинен відповідати нормам глави 61 ЦК
України та глави 33 ГК України.

Статтею 837 ЦК України
встановлено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої
заяви, він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України
передбачено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Акти виконаних робіт за
Договорами є письмовими документами,
які визначають період виконання робіт
підрядником, види робіт, які здійснив
підрядник за цей період та вартість цих
робіт з зазначенням сум податку на
додану вартість, в порядку та в
розмірах, визначених чинним
законодавством України та загальну
суму, яка підлягає сплаті замовником.

В матеріалах справи наявний акт
приймання виконаних будівельних робіт
за червень 2011 року, який підписаний у
двосторонньому порядку уповноваженими
представниками сторін без зауважень та
скріплені печатками підприємств.

Будь-які дії щодо коригування
суми оплати за участю підрядника
позивачем в установленому порядку не
вчинялись.

Поряд з цим, судом встановлено, що
посадовими особами Державної
фінансової інспекції Одеської області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Одеський
авіаційний завод" за період з 01.04.2011р. по
01.12.2013р., за результатами якої складено
акт ревізії від 05.02.2014р., який містить,
зокрема висновки про те, що у
перевіреному акті ф. КБ-2 в за червень
2011р. на суму 1 178 839,78 грн. по договору від
04.05.2011р. №1005-11/ЕМО та розрахунку
загальновиробничих витрат, у порушення
вимог розділу 4 ДБН Д.1.1-1-2000, не
застосовані понижуючі коефіцієнти
(К=0,4123 та К=0,7821) при розрахунку І і ІІІ
блоків загальновиробничих витрат.

Вказане стало підставою для звернення
із позовом в даній справі про стягнення
з відповідача матеріальних збитків.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України також
унормовано, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді
відшкодування збитків та інших
способів відшкодування майнової шкоди,
у тому числі стягнення збитків,
заявлених позивачем, настає за
наявності таких умов як неправомірна
поведінка особи, негативний результат
такої поведінки (факт і розмір завданих
збитків), причинний зв'язок між
неправомірною поведінкою та
негативним наслідком.

При цьому, стягнення збитків за
порушення договірних зобов'язань
здійснюється в порядку ст. 623 ЦК
України, при застосуванні норм якої
враховується і те, що згідно норм ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Але судова колегія звертає увагу
на відсутність реальних збитків, а
саме втрат, яких позивач зазнав
внаслідок виконання договірних
зобов'язань.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено,
що замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Проаналізувавши матеріали справи,
судова колегія дійшла до висновку про
те, що сторони погодили об'єм виконаних
робіт, їх якість та вартість, позивач
прийняв виконані роботи, не заявивши
при цьому про недоліки, як того
вимагають положення ст. 853 ЦК України.

Отже, позивачем не доведено порушення
відповідачем умов договору укладеного
між сторонами, а відтак і наявності
складу цивільного правопорушення, що
унеможливлює стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"РОСТДОРСТРОЙ" 4 185,40 грн. в якості
збитків.

Доводи апелянта спростовується тим, що
Акт ревізії фінансово-господарської
діяльності не є належним доказом
порушення відповідачем зобов'язань за
договором та спричинення збитків
позивачу. Акт КРУ не є ані первинним
документом, ані експертизою в
розумінні ч. 4 ст. 853 ЦК України.

Так, норми ч. 4 ст. 853 ЦК України
визначають, що у разі виникнення між
замовником і підрядником спору з
приводу недоліків виконаної роботи або
їх причин на вимогу будь-кого з них має
бути призначена експертиза. Докази
проведення такої експертизи в
матеріалах справи відсутні, рівно як і
докази звернення позивача до
відповідача з вимогою про призначення
такої експертизи.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Відповідно до статті 323 Господарського
кодексу України договори підряду на
капітальне будівництво укладаються і
виконуються на загальних умовах
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, відповідно до закону.

Положеннями ст. 632 ЦК України
передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

На момент виникнення спірних
правовідносин сторін та на даний час
чинними є Загальні умови укладання та
виконання договорів в капітальному
будівництві (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №
668, із змінами, внесеними згідно з
постановами Кабінету Міністрів
України № 601 (601-2009-п) від 17.06.2009, № 1390
(1390-2011-п) від 28.12.2011) (далі - Загальні
умови), які є обов'язковими для
врахування під час укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві незалежно
від джерел фінансування робіт, а також
форми власності замовника та
підрядника (субпідрядників) (пункт 2).

Положеннями пункту 100 Загальних умов,
що містяться у розділі "Проведення
розрахунків за виконані роботи",
встановлено, що у разі виявлення
невідповідності робіт, пред'явлених до
оплати, встановленим вимогам,
завищення їх обсягів або неправильного
застосування кошторисних норм,
поточних цін, розцінок та інших
помилок, що вплинули на ціну виконаних
робіт, замовник має право за участю
підрядника скоригувати суму, що
підлягає сплаті.

З наведеного слідує, що коригування
суми оплати з підстав завищення
обсягів виконаних підрядних робіт у
межах відповідних
господарсько-правових відносин є
правом, а не обов'язком замовника, і
таке коригування має бути проведено за
участю підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи, у
даному випадку позивачем прийнято
виконані відповідачем роботи без
зауважень, на підставі акту приймання
виконаних будівельних робіт здійснено
повну оплату робіт.

Отже, акт ревізії
фінансово-господарської діяльності не
може розглядатись як підстава
виникнення господарсько-правового
зобов'язання відповідача повернути
сплачені йому позивачем кошти.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4
Положення про Державну фінансову
інспекцію України (затверджено Указом
Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011)
врегульовано вжиття Держфінінспекцією
України відповідно до покладених на
неї завдань заходів до усунення
виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб. Такі
заходи вживаються в установленому
порядку Держфінінспекцією України як
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України та який входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю. Акт
перевірки вказаного контролюючого
органу може бути підставою для вжиття
ним в межах своєї компетенції
відповідних заходів реагування, в тому
числі, притягнення до відповідальності
посадових осіб позивача у
встановленому чинним законодавством
порядку, а не для встановлення певного
зобов'язання в межах
господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає,
що Акт КРУ лише фіксує порушення
фінансової дисципліни учасника
правовідносин, фінансово-господарська
діяльність якого перевірялась.
Зазначений акт ревізії не може
змінювати, припиняти частково або
повністю договірні правовідносини
сторін, зобов'язання, визначені
договором та підтверджені
відповідними актами виконаних робіт.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком першої
інстанції, що результати ревізії не є
підставою для стягнення з відповідача
сум збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 23.04.2012р. по справі №
10/5025/1680/11.

З огляду на викладене, судова колегія
апеляційної інстанції погоджується із
висновком місцевого господарського
суду про відмову у задоволенні позову
та не вбачає підстав щодо зміни або
скасування судового рішення.

Оскільки доводи, викладені в
апеляційній скарзі та матеріали справи
не спростовують висновків суду першої
інстанції, апеляційний господарський
суд вважає, що оскаржуване рішення
прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а тому рішення
суду слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Одеський авіаційний
завод" - без задоволення.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Одеський авіаційний
завод" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Одеської області від 16.07.2014р. по справі
№ 916/2550/14 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 08.10.2014
р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
Т.Я. Гладишева

Суддя
Н.В. Ліпчанська