ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2014 р.Справа № 924/1128/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши
матеріали

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фідленс-Україна", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
край-2012", с. Коричинці, Деражнянський
район, Хмельницька область

про стягнення 285 657,49 грн., з яких 244 985,54
грн. 0,7% в день за користування товарним
кредитом, 12 083,41 грн. пені, 15 379,91 грн. 20%
річних, 13 208,63 грн. інфляційних втрат

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: Позивач звернувся до суду
із позовом про стягнення із
відповідача 285 657,49 грн., з яких 244 985,54
грн. 0,7% в день за користування товарним
кредитом, 12 083,41 грн. пені, 15379,91 грн. 20%
річних, 13 208,63 грн. інфляційних втрат.
Вказана заборгованість виникла у
зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем умов договору поставки на
умовах товарного кредиту №34 від 24
травня 2013 року.

Представник позивача в засіданні суду
03.10.2014р. участі не приймав. 02.10.2014р.
позивачем на адресу суду направлено
заяву відповідно до якої позивач позов
підтримує повністю, повідомляє про
відсутність оплати боргу зі сторони
відповідача та просить суд розгляд
справи проводити за відсутності
повноважного представника позивача.

Представник відповідача в засідання
суду 03.10.2014р. не прибув, позовні вимоги
по суті та розміром не оспорив,
письмового відзиву на позов та доказів
погашення заборгованості в
добровільному порядку не надав, про
причини неявки та неподання доказів
суд не повідомив.

Відповідач повідомлявся про дату та
час слухання справи в суді шляхом
направлення ухвал від 05.08.2014р., від
18.08.2014р., від 25.09.2014р. за юридичною
адресою відповідача. Згідно поштового
повідомлення відповідач отримав
ухвалу суду 12.08.2014р. із зазначенням про
дату та час слухання справи.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9.
Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час та місце
розгляду справи судом у разі виконання
судом вимог частини першої статті 64 та
статті 87 ГПК України. За змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Судом в даному випадку приймається до
уваги, що неявка в судове засідання
господарського суду представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті та не тягне за собою
відкладення справи на іншу дату. Тому,
для уникнення зловживання
процесуальними правами, враховуючи те,
що судом вжито всіх необхідних заходів
щодо належного повідомлення
відповідача про слухання справи в суді,
суд вважає за доцільне розглянути дану
справу по суті, на підставі ст.75 ГПК
України, за наявними документами.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Фідленс-Україна", м.
Київ як юридична особа значиться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
згідно довідки статистики №АБ 524228 від
04.05.2012р.

24.05.13р. між ТОВ „Фідленс-Україна",
м. Київ (надалі - Постачальник) в особі
директора Завального І.М., що діє на
підставі Статуту товариства, з одного
боку, та Відкритим акціонерним
товариством „Подільський край-2012", с.
Коричинці Деражнянського району
Хмельницької області (надалі Покупець)
в особі директора Загурського Ю.В., що
діє на підставі Статуту був укладений
договір поставки Д-3-ПТИЦЯ на умовах
товарного кредиту №34.

Відповідно до п.1.1. Договору
Постачальник продає, а Покупець купує
на умовах даного договору Товар, в
кількості, асортименті, цінах та на
умовах поставки („ІНКОТЕРМС 2010"), що
обумовлюється в додатках,
специфікаціях чи видаткових накладних,
які є невід'ємною частиною цього
договору.

Згідно з п.1.2. Договору товар продається
на умовах кредиту, за користування яким
Покупець зобов'язується сплатити
відсотки в сумі, визначеній відповідно
до умов договору. Розмір відсотків за
користування товарним кредитом, строк
товарного кредитування визначаються в
договорі або специфікаціях до нього.

Ціни та товар наведену специфікаціях
та/або рахунках - фактурах та включають
вартість доставки Товару покупцю.
Загальна вартість (ціна) договору
визначається сумарною ціною всього
товару, поставленого Постачальником на
виконання умов цього договору. Валюта
платежу та валюта договору - гривня
(п.2.1.,2.2.).

Відповідно до п.3.1. Договору оплата
вартості товару проводиться Покупцем
відповідно до умов цього пункту
договору, якщо інший порядок оплати не
буде передбачений у специфікації до
договору:

- п.3.1.1.Частину вартості Товару в
розмірі 15%, Покупець оплачує до моменту
відвантаження товару зі складу
Постачальника.

- п.3.1.2. другу частину вартості Товару в
розмірі 15% Покупець проводить на умовах
товарного кредиту: протягом 35
календарних днів від дня відвантаження
товару зі складу постачальника.

П.3.2 договору сторони передбачили,
що товар (його вартість (ціна), в т.ч.
ПДВ), отриманий покупцем у власність на
умовах відстрочення кінцевого
розрахунку, визнається товарним
кредитом. За користування товарним
кредитом, покупець сплачує на користь
постачальника відсотки. Перебіг строку
користування товарним кредитом
починається з 40 календарного дня, після
отримання товару покупцем та
припиняється в день оплати вартості
товару покупцем. За користування
товарним кредитом покупець сплачує на
користь постачальника проценти у
розмірі 0,7% від вартості неоплаченого
товару за кожний день.

Договором сторони передбачили
також, що у разі порушення покупцем
строків оплати товару, він сплачує на
користь постачальника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
існувала в період прострочення, за
кожний день платежу. Неустойка
нараховується по день остаточного
проведення розрахунку покупцем (п.6
ст.232 ГК України) - (п.п.9.2 договору).

Згідно п.9.3 договору, у випадку
прострочення виконання грошових
зобов'язань по оплаті товару, покупець
сплачує на користь постачальника
проценти за неправомірне користування
грошовими коштами в розмірі 20 % річних з
простроченням суми за весь час
прострочення (ст. 625 ЦК України).

Договір підписано представниками
сторін та скріплено печатками.

На виконання умов вказаного договору,
позивач провів поставки товару на
загальну суму 240 702,55 грн., що
підтверджено видатковими накладними
№ФИД00003335 від 01.06.2013 р. на суму 57510,14 грн.,
строк оплати - до 06.07.2013 р.; №ФИД00003582 від
10.06.2013 р. на суму 64608,77 грн., строк оплати -
до 15.07.2013р.; №ФИД00004360 від 12.07.2013 р. на
суму 35208,00 грн. згідно довіреності №49
від 12.07.2013 р., строк оплати - до 16.08.2013р.,
№ФИД00004457 від 17.07.2013 р. на суму 83375,64 грн.
згідно довіреності №49 від 12.07.2013р., -
строк оплати до 21.08.2013р.

Натомість, відповідач частково оплатив
заборгованість в сумі 137 510,14 грн. згідно
наявних в матеріалах справи
розрахунків. Натомість, решту боргу в
сумі 103 192,41 грн. було стягнуто із
відповідача в примусовому порядку
згідно рішення господарського суду
Хмельницької області від 30.01.2014р. по
справі №924/1570/13 за позовом ТОВ
„Фідленс-Україна" до ТОВ „Подільський
край-2012" про стягнення 110 298,65 грн., в тому
числі 103 192,14 грн. основного боргу.

Вказане судове рішення у встановленому
законом порядку набуло чинності, не
змінено та не скасовано. Відтак,
стягнення основного боргу в сумі 103 192,41
грн. не є предметом даного спору і судом
в межах даної справи №924/1128/14 не
розглядається.

В ході вирішення даного спору судом
встановлено, що відповідач частково
оплачував вартість отриманого товару в
порушення строків, обумовлених
договором, а саме: 23.07.2013р. відповідач
частково погасив борг в сумі 30 000,00 грн.
по видатковій накладній №ФИД00003582 від
10.06.2013 р. на суму 64 608,77 грн. зі строком
оплати - до 15.07.2013р.; та 19.09.2013р. сплатив
кошти в сумі 10 000,00 грн. по видатковій
накладній №ФИД00004360 від 12.07.2013 р. на суму
35 208,00 грн. з терміном оплати - до 16.08.2013р.
Дані фактичні обставини
досліджувались також в ході вирішення
справи №924/1570/13 та встановлені рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 30.01.2014р.

Крім того, по сумі 83 375,64 грн. згідно
видаткової накладної №ФИД00004457 від
17.07.2013 р. у відповідача наявне
прострочення по оплаті починаючи з
02.11.2013р. по 31.07.2014р., оскільки борг в сумі
83 375,64 грн. та пеню в сумі 2799,07 грн. за
період прострочення з 17.08.2013р. по
01.11.2013р. було стягнуто із відповідача
згідно рішення господарського суду
Хмельницької області від 30.01.2014р. по
справі №924/1570/13.

У зв'язку із порушенням строків оплати
за товар, отриманий відповідачем по
договору №34 від 24.05.2013р., позивач
звернувся до відповідача із письмовою
вимогою від 24.07.2014р. №24/07, згідно якої
просив останнього оплатити 0,7% за
кожний день користування товарним
кредитом в сумі 238 484,43 грн., пеню в сумі 11
659,33 грн., 20% річних в сумі 15 040,65 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 13 208,63 грн.

Оскільки відповідач в добровільному
порядку заборгованість не оплатив,
позивач звернувся із позовом про
стягнення із відповідача 285 657,49 грн., з
яких 244 985,54 грн. 0,7% в день за
користування товарним кредитом, 12 083,41
грн. пені, 15379,91 грн. 20% річних, 13 208,63 грн.
інфляційних втрат згідно наявних в
матеріалах справи розрахунків.

Дослідивши зібрані у справі
докази та давши їм правову оцінку в
сукупності, судом прийнято до уваги
таке:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

У відповідності до ст.11 та ст.509 ЦК
України однією з підстав виникнення,
цивільних прав та обов'язків сторін є
укладення між ними договору. В силу
зобов'язання боржник зобов'язаний
вчинити на користь кредитора певну дію,
в тому числі сплатити борг, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку, тобто сплати
боргу.

Цивільний кодекс України, зокрема ст.694
цього кодексу, передбачає умови
укладання договорів про продаж товару
в кредит з відстроченням або з
розстроченням платежу. Товар
продається в кредит за цінами, що діють
на день продажу. Зміна ціни на товар,
проданий в кредит, не є підставою для
проведення перерахунку, якщо інше не
встановлено договором або законом. У
разі невиконання продавцем обов'язку
щодо передання товару, проданого в
кредит, застосовуються положення
статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець
прострочив оплату товару, проданого в
кредит, продавець має право вимагати
повернення неоплаченого товару.

Якщо покупець прострочив оплату
товару, на прострочену суму
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути оплачений, до дня його
фактичної оплати. Договором
купівлі-продажу може бути передбачений
обов'язок покупця сплачувати проценти
на суму, що відповідає ціні товару,
проданого в кредит, починаючи від дня
передання товару продавцем. З моменту
передання товару, проданого в кредит, і
до його оплати продавцю належить право
застави на цей товар.

Статтею 695 ЦК України передбачено, що
договором про продаж товару в кредит
може бути передбачено оплату товару з
розстроченням платежу. Істотними
умовами договору про продаж товару в
кредит з умовою про розстрочення
платежу є ціна товару, порядок, строки і
розміри платежів. Якщо покупець не
здійснив у встановлений договором
строк чергового платежу за проданий з
розстроченням платежу і переданий йому
товар, продавець має право відмовитися
від договору і вимагати повернення
проданого товару. До договору про
продаж товару в кредит з умовою про
розстрочення платежу застосовуються
положення частин третьої, п'ятої та
шостої статті 694 цього Кодексу.

Із наявних у справі доказів
слідує, що між сторонами було укладено
договір поставки Д-3-ПТИЦЯ на умовах
товарного кредиту №34 від 24.05.2013р., за
умовами якого постачальник продає, а
покупець купує товар на умовах кредиту,
за користування яким покупець
зобов'язується сплатити відсотки в
сумі, визначеній відповідно до умов
договору.

Таким чином, між сторонами виникли
правові відносини із договору
купівлі-продажу товару, в силу яких у
позивача виникло право вимагати у
відповідача оплати товару, а в
останнього - обов'язок сплатити
вартість отриманого товару у
встановлені строки.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК
України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк. Відповідно до
ст.193 ГК України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускається.

Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено - якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач свого зобов'язання щодо
вчасного проведення розрахунків за
отриманий товар в повному обсязі не
виконав, що стало підставою для
звернення до суду із даним позовом.

При цьому, договором №34 від 24.05.2013р.
сторони передбачили умови оплати
(п.п.3.1.1, 3.1.2 договору), а саме: частину
вартості товару в розмірі 15% покупець
оплачує до моменту відвантаження
товару зі складу постачальника, а другу
частину вартості товару в розмірі 15%
покупець проводить на умовах товарного
кредиту: протягом 35 календарних днів
від дня відвантаження товару зі складу
постачальника.

Крім того, п.п.9.2 договору
передбачено, що у разі порушення
покупцем строків оплати товару, він
сплачує на користь постачальника пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка існувала в період
прострочення, за кожний день платежу.
Неустойка нараховується по день
остаточного проведення розрахунку
покупцем (п.6 ст.232 ГК України).

В ході вирішення даної справи, що
також встановлено рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 30.01.2014р. по справі №924/1570/13,
враховується, що відповідач оплачував
кошти із порушенням встановлених в
договорів строків.

Відтак, правомірним суд вважає
нарахування 0,7% за користування
товарним кредитом, а саме: по
видатковій накладній №ФИД00004360 від
12.07.2013р. за період з 22.08.2013р. по 31.07.2014р. із
суми боргу 19 816,77 грн. = 47 718,78 грн.; по
видатковій накладній №ФИД00004457 від
17.07.2013 р. за період прострочення з
27.08.2013р. по 31.07.2014р. із суми боргу 83 375,64
грн. = 197 266,76 грн. Загалом відсотки за
користування товарним кредитом
становлять 244 985,54 грн. Що узгоджується
із п.3.2 укладеного між сторонами
договору.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності зі ст.ст.1, 3 Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений ст.1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

При цьому, п.п.9.2 договору сторони
обумовили, що у разі порушення покупцем
строків оплати товару, він сплачує на
користь постачальника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
існувала в період прострочення, за
кожний день платежу. Неустойка
нараховується по день остаточного
проведення розрахунку покупцем (п.6
ст.232 ГК України).

Судом перевірено нарахування пені в
сумі 12 083,41 грн. згідно поданих
позивачем розрахунків та останні
приймаються як такі, що обраховані
правильно та відповідають фактичним
обставинам справи, не суперечать
вимогам чинного законодавства.

Як слідує із позовної заяви, позивачем
заявлено до стягнення також 20% річних
(п.9.3 договору) в загальній сумі 15 379,91
грн., а саме: за прострочення оплати
частини боргу в сумі 19 816,77 грн. по
видатковій накладній №ФИД00004360 від
12.07.2013 р. за період з 02.11.2013р. по 31.07.2014р. в
сумі 2 953,51 грн.; за прострочення оплати
суми боргу 83 375,64 грн. по видатковій
накладній №ФИД00004457 від 17.07.2013 р. за
період з 02.11.2013р. по 31.07.2014р. в сумі 12 426,40
грн. Судом в даному випадку приймається
до уваги таке.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. Сторони
договору можуть зменшити або збільшити
передбачений законом розмір процентів
річних. Якщо укладеним сторонами
договором передбачено збільшення
розміру процентів у зв'язку з
простроченням сплати боргу, розмір
ставки, на яку збільшено проценти, слід
вважати іншим розміром процентів (п.п.4.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013р. №14).

При цьому, п.п.9.3 договору №34 від 24.05.2013р.
сторони передбачили інший розмір
процентів річних, ніж встановлено ст. 625
ЦК України, а саме: в розмірі 20% від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Проаналізувавши наданий позивачем
розрахунок 20% річних в сумі 15 379,91 грн.,
суд приходить до висновку, що вказані
нарахування річних є правильними та
відповідають фактичним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства.

Також позивачем заявлено до стягнення
інфляційні втрати в загальній сумі 13
208,63 грн. згідно проведено позивачем
розрахунку, а саме: за період з жовтня
2013р. по червень 2014р. індекс інфляції
становив 112,8%. При цьому, позивач
здійснив інфляційне нарахування за
наступні періоди: із суми боргу 19 816,77
грн. - в розмірі 2 536,55 грн., із суми боргу
83 375,64 грн. - 10 672,08 грн.

Судом в даному випадку приймається до
уваги, що індекс інфляції, який
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги,
визначається Держкомстатом за період,
який становить один місяць, а розмір
боргу з урахуванням індексу інфляції
обчислюється виходячи з суми боргу, що
мав місце на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений Держкомстатом, за період
прострочки.

Тобто, врахування індексу інфляції
можливе лише на суму простроченої
заборгованості не менше як на один
місяць та у порядку відповідальності
боржника за порушення грошового
зобов'язання.

Крім того, сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція).

Така позиція викладена у листі
Верховного Суду України „Рекомендації
щодо порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ"
від 03.04.1997 №62-97р. При цьому індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. Якщо погашення заборгованості
здійснено з 1 по 15 день відповідного
місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Аналогічна позиція викладена в
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України 17.07.2012р.
№01-06/928/2012 „Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права".

Таким чином, правильним позивач
визначив період нарахування
інфляційних втрат з жовтня 2013р. по
червень 2014р. в сумі 13 208,63 грн. згідно
розрахунку, поданого позивачем, який
суд приймає до уваги як обґрунтовано
вірний та такий, що відповідає вимогами
чинного законодавства.

Відтак, будь-які докази на спростування
доводів позивача щодо правомірності
позовних вимог, суду не було подано.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. (ст.34 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги такими, що
підтверджені належними доказами,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.ст.44, 49 ГПК
України судові витрати у справі
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 44, 49,
82-85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фідленс-Україна", м.
Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Подільський
край-2012", с. Коричинці, Деражнянський
район, Хмельницька область про
стягнення 285 657,49 грн., з яких 244 985,54 грн.
0,7% в день за користування товарним
кредитом, 12 083,41 грн. пені, 15 379,91 грн. 20%
річних, 13 208,63 грн. інфляційних втрат
задовольнити.

Стягнути із Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Подільський край-2012", 32225, с.Коричинці,
Деражнянський район, Хмельницька
область () на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фідленс-Україна",
03038, м. Київ, Солом'янський район, вул.
Лінійна, 17 () 244 985,54 грн.
(двісті сорок чотири тисячі дев'ятсот
вісімдесят п'ять гривень 54 коп.) 0,7% в
день за користування товарним
кредитом, 12 083,41 грн. (дванадцять тисяч
вісімдесят три гривні 41 коп.) пені, 15 379,91
грн. (п'ятнадцять тисяч триста сімдесят
дев`ять гривень 91 коп.) 20% річних, 13 208,63
грн. (тринадцять тисяч двісті вісім
гривень 63 коп.) інфляційних втрат, 5 713,15
грн. (п'ять тисяч сімсот тринадцять
гривень 15 коп.) витрат по оплаті
судового збору.

Видати наказ.

Суддя
В.В. Магера

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Лінійна, 17,
Солом'янський р-н, м. Київ, 03038) -
рекоменд. із повідомл.;

3 - відповідачу (с. Коричинці,
Деражнянський р-н, Хмельницька обл., 32225)
- рекоменд. з повідомл.