номер провадження справи 19/78/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014
Справа № 908/2523/14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, адреса для листування:
АДРЕСА_2)

до Приморської міської ради
Запорізької області (72102, Запорізька
область, м. Приморськ, вул.
Леніна, 7)

про зобов'язання поновити Договір
оренди

Суддя Давиденко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник за
довіреністю № б/н від 19.06.14.;
ОСОБА_1 - фізична особа-підприємець,
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № б/н від 28.07.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Запорізької
області 18.07.14. звернулась Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною
заявою до Приморської міської ради
Запорізької області про зобов'язання
Приморської міської ради Запорізької
області подовжити дію Договору оренди
земельної ділянки № 17 (№ 30) від
01.03.04. на умовах п. 2.1 зазначеного вище
Договору, укладеного між Фізичною
особою-підприємецем ОСОБА_1 та
Приморською міською радою Запорізької
області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачу було відмовлено в продоженні
Договору оренди земельної ділянки, що
на його думку суперечить вимогам
законодавства України.

Разом з позовною заявою Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі
ст. 66 Господарського процесуального
кодексу України подано письмову заяву
про забезпечення позову шляхом
заборони будь-якій фізичній або
юридичній особі:

- провадити будь-які дії, пов'язані з
виготовленням та отриманням технічної
документації з землеустрою земельної
ділянки, загальною площею 0,5434 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3;

- організовувати роботу ринку на
земельній ділянці, загальною площею
0,5434 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_3.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 21.07.14. порушено
провадження у справі № 908/2523/14, справі
присвоєно номер провадження 19/78/14,
судове засідання призначено на 29.07.14. о
12-20.

В судовому засіданні 29.07.14. представник
позивача надав суду нормативно-правове
обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання 29.07.14. не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду від 21.07.14. не виконав,
письмового відзиву на позов не надав,
про час і місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 29.07.14. розгляд
справи № 908/2523/14 на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладено на 09.09.14. о 11-10.

Представник відповідача в судове
засідання 09.09.14. повторно не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду від 29.07.14.
не виконав, письмового відзиву на позов
не надав, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 09.09.14. розгляд
справи № 908/2523/14 на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладено на 18.09.14. о 11-00.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.09.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Повноважний представник відповідача в
судове засідання 18.09.14. не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, письмового відзиву на позов
не надав, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином..

Відповідно до п.п. 3.9.1 та 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.11., в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач є належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи, про що свідчить повідомлення
про вручення 24.07.14. представнику
відповідача поштового відправлення і
його неявка не перешкоджала вирішенню
даного спору.

Розглянувши заяву позивача, про
забезпечення позову шляхом заборони
будь-якій фізичній або юридичній особі
провадити будь-які дії, пов'язані з
виготовленням та отриманням технічної
документації з землеустрою земельної
ділянки, загальною площею 0,5434 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3 та
заборони організовувати роботу ринку
на земельній ділянці, загальною площею
0,5434 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_3, суд відмовив у її задоволенні,
з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення
позову застосовуються господарським
судом, як засіб запобігання можливим
порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів особи
та гарантія реального виконання
рішення суду. Умовою застосування
заходів до забезпечення позову є
достатньо обґрунтоване припущення, що
майно (в тому числі грошові суми, цінні
папери тощо), яке є у відповідача на
момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Згідно зі ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України позов,
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про звільнення цього майна з-під
арешту.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11.
№ 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених статтею 33
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має
здійснювати оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності їх
вжиття з урахуванням такого:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним видом заходів до
забезпечення позову і предметом
відповідної позовної вимоги. Саме лише
посилання в заяві на потенційну
можливість ухилення відповідача від
виконання судового рішення без
наведення відповідного обґрунтування
не є достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення
господарського суду, що невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення.
При цьому, сторона, яка звертається з
заявою про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу для забезпечення позову.

У разі відсутності доказів в
підтвердження викладених обставин та
обґрунтування, що невжиття таких
заходів утруднить чи зробить
неможливим виконання рішення,
господарський суд відхиляє таку заяву
як необґрунтовану та не підтверджену
належними докази.

Оскільки позивачем не вказано
конкретних обставин та не надано
жодних доказів, які б підтверджували
обставини, що можуть утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, суд не вбачає підстав для
задоволення заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом заборони
будь-якій фізичній або юридичній особі
провадити будь-які дії, пов'язані з
виготовленням та отриманням технічної
документації з землеустрою земельної
ділянки, загальною площею 0,5434 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_3 та
заборони організовувати роботу ринку
на земельній ділянці, загальною площею
0,5434 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_3.

Враховуючи вищевикладене, судом
відмовлено у задоволенні заяви
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
забезпечення позову.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/2523/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.04. між Приморською міською радою
Запорізької області (далі -
Орендодавець) та Приватним підприємцем
ОСОБА_1 (далі - Орендар) укладено Договір
оренди земельної ділянки № 17, № 30
(далі - Договір).

Зазначений вище Договір був
зареєстрований у Приморському
районному відділі регіональної філії
ДП ЦДЗК за № 30 01.03.04.

Відповідно до п. 1.1 Договору
передбачено, що Орендодавець,
відповідно до рішення тринадцятої
сесії Приморської міської ради
двадцять четвертого скликання від
29.12.03. № 63, передає, а Орендар приймає
в оренду земельну ділянку, місце
розташування якої: АДРЕСА_3.

Згідно з п. 1.2 Договору зазначено, що
земельна ділянка виділена в натурі (на
місцевості у встановленому законом
порядку.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 0,5434 га, в тому числі
під забудовою - 0,0489 га, під двором - 04945
га, у стані, придатному для її цільового
призначення.

Зазначена вище земельна ділянка була
прийнята у фактичне користування
Орендарем 01.03.04., про що свідчить
двосторонньо підписаний акт
прийому-передачі земельної ділянки,
підписаний сторонами за Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору зазначено,
що Договір укладається на термін з
01.03.04. до 01.03.09. - на 5 років, починаючи з
дати його реєстрації.

Рішенням Приморської міської ради № 48
від 27.03.09. «Про продовження строку
Договору оренди земельної ділянки»
продовжено строк Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04. на 5
років, належним чином засвідчена копія
якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, строк дії Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04.
продовжено до 01.03.14., оскільки
відповідно до п. 2.1. Договору
встановлено, що цей Договір діє з
моменту державної реєстрації.

Пунктом 2.5 Договору встановлено, що в
разі, якщо Орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди, то за відсутності письмових
заперечень орендодавця протягом
одного місяця після закінчення строку
Договору він підлягає поновленню на
той самий строк і на тих самих умовах,
які були передбачені Договором.
Письмове заперечення здійснюються
листом - повідомленням.

Позивач посилається на те, що протягом
всього часу оренди Орендар належним
чином виконував свої зобов'язання, у
відповідності до умов Договору.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що
Орендар, у разі належного виконання
умов Договору, має переважне право на
продовження терміну Договору оренди.

Позивач вказує на те, що висновком
відповідача від 21.05.01. було надано згоду
на оренду земельної ділянки під
міський ринок.

Рішенням Приморської міської ради № 230
від 21.12.01. Приватному підприємцю ОСОБА_1
було видано згоду на проведення
проектних робіт для будівництва та
переобладнання міського ринкового
комплексу.

Рішенням Приморської міської ради № 5
від 14.01.02. було затверджено генеральний
план забудови ринкового комплексу,
виконаного по замовленню Приватного
підприємця ОСОБА_1

Листом відповідача від 06.10.06. № 02-06/1703
позивачу було запропоновано провести
поетапне введення в експлуатацію
ринкового комплексу через державну
приймальну комісію.

Рішенням Приморської міської ради № 1
від 12.02.10. «Про введення в експлуатацію
першої черги ринкового комплексу ПП
ОСОБА_1 та оформлення паспорту
відповідності м'ясо-молочного
торгівельного ряду» надано згоду
позивачу на введення в експлуатацію
1-ої черги ринкового комплексу -
м'ясо-молочного торгівельного ряду та
оформлення дозволу на розміщення
об'єкта торгівлі м'ясо-молочної
продукції. Видано паспорт
торгівельного м'ясо-молочного ряду на
предмет відповідності додержання
санітарних, протипожежних,
ветеринарних та інших вимог, пов'язаних
з безпекою мешканців міста та
створення нормальних умов праці.

Рішенням Приморської міської ради № 45
від 16.03.10. було затверджено паспорт
шинкового комплексу «М'ясо-молочного
павільону» приватного ринку ОСОБА_1 на
предмет відповідності додержання
санітарних, протипожежних,
ветеринарних та інших вимог, пов'язаних
з безпекою мешканців міста та
створення нормальних умов праці
продавців.

Пунктом 2.2 Договору зазначено, що
сторони мають право продовжити термін
дії Договору. Зацікавлена в продовжені
терміну Договору сторона зобов'язана
не пізніше, ніж за двадцять днів до
закінчення терміну оренди звернутись
до другої сторони з відповідним
клопотанням.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 01.02.14. направив Приморській
міській раді клопотання про подовження
Договору оренди земельної ділянки № 17
від 01.03.04. строком на 49 років для
подальшого будівництва комплексу.

Позивач вказує на те, що на клопотання
позивача про подовження Договору
оренди, Приморською міською радою
надала рішення № 1 від 01.04.14. «Про
подовження дії Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04., яка
розташована в АДРЕСА_3 укладений з ПП
ОСОБА_1 (для будівництва, розташування
та обслуговування ринкового
комплексу)», у відповідності до п. 1
якого, вирішила відмовити ПП ОСОБА_1 у
поновлені Договору оренди земельної
ділянки № 17 від 01.03.04.

Позивач посилається на те, що
відповідач вказаним вище рішенням
висловив своє ставлення саме щодо
продовження Договору оренди строком
саме на 49 років, що не передбачено
вимогами Договору оренди, укладеного
між позивачем та відповідачем, тому,
наявність такого рішення відповідача
не перешкоджає розгляду цього спору,
питанням якого є можливість поновлення
укладеного Договору оренди на термін
попереднього укладення - 5 років.

Позивач зазначає, що відсутність листа
- повідомлення відповідача про
небажання подовження укладеного
Договору оренди надає всі підстави
вважати такий Договір подовженим, а
існування рішення № 1 від 01.04.14., у
відповідності до п. 1 якого Приморська
міська рада вирішила відмовити ПП
ОСОБА_1 у поновлені Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04. не є
доказом виконання Приморською міською
радою вимог ст. 33 Закону України «Про
оренду землі».

З цього приводу позивач звернувся з
відповідною заявою до Прокуратури
приморського району Запорізької
області та отримав листа № 01-13/2104 від
25.06.14. від Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області, у відповідності до якого
вказано, що Договір оренди земельної
ділянки № 17 від 01.03.04. є продовжений до
11.06.15.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що відмова
Приморської міської ради у поновлені
Договору оренди земельної ділянки № 17
від 01.03.04. суперечить нормам чинного
законодавства, а саме ст. 33 Закону
України «Про оренду землі», в зв'язку з
чим Договір оренди фактично є
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
Договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією
(ст. 13 Конституції України).

Земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави (ст. 1 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)).

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу
України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Так, ч. 7 ст. 93 ЗК України передбачає, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом. Таким законом
прийнятим відповідно до ЗК України є
саме Закон України «Про оренду землі»,
норми якого є спеціальними по
відношенню до норм ЗК України.

Також, згідно з ст. 12 ЗК України та ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування» визначено, що
розпорядження землями територіальних
громад віднесено до повноважень
міських рад.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
оренду землі», відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно ст.ст. 142-145 Конституції
України встановлено, що до
матеріальної основи органів місцевого
самоврядування, крім інших об'єктів,
належить земля, управління якою
здійснюють територіальної громади
через органи самоврядування в межах їх
повноважень шляхом прийняття рішень.
Права органів самоврядування
захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 ЗК України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
право власності та право користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

В силу ст. 124 ЗК України, передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Приморської міської ради № 63
від 29.12.03. «Про укладання Договору
оренди земельної ділянки розташованої
по вул. Пролетарська-Миру-Куйбишева, м.
Приморськ з приватним підприємцем
ОСОБА_1.» поновлено строк укладання
Договору оренди з приватним
підприємцем ОСОБА_1 на земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_3, площею
0,5434 га.; зобов'язано Приватного
підприємця ОСОБА_1 у двохмісячний
строк, починаючи з 01.01.04., укласти з
Приморською міською радою Договір
оренди та провести його державну
реєстрацію.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

01.03.04. між Приморською міською радою
Запорізької області (Орендодавець) та
Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар)
укладено Договір оренди земельної
ділянки № 17, № 30 (далі - Договір).

Істотними умовами договору оренди
землі, зокрема, є орендна плата із
призначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату
(стаття 15 Закону України «Про оренду
землі»).

Зазначений вище Договір був
зареєстрований 01.03.04. у Приморському
районному відділі регіональної філії
ДП ЦДЗК за № 30 01.03.04.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що строк дії
договору оренди землі визначається за
згодою сторін, але не може перевищувати
50 років.

Відповідно до п. 2.1 Договору зазначено,
що Договір укладається на термін з
01.03.04. до 01.03.09. - на 5 років, починаючи з
дати його реєстрації.

Рішенням Приморської міської ради № 48
від 27.03.09. «Про продовження строку
Договору оренди земельної ділянки»
продовжено строк Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04. на 5
років, належним чином засвідчена копія
якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи умови п. 2.1
Договору, строк дії Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04.
продовжено до 01.03.14.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про оренду землі» (в редакції,
чинній на час закінчення строку дії
Договору оренди землі - 01.03.14.), дія
договору припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Пунктом 2.2 Договору зазначено, що
сторони мають право продовжити термін
дії Договору. Зацікавлена в продовжені
терміну Договору сторона зобов'язана
не пізніше, ніж за двадцять днів до
закінчення терміну оренди звернутись
до другої сторони з відповідним
клопотанням.

Слід зазначити, що до спірних
правовідносин, пов'язаних з
поновленням (пролонгацією) договорів
оренди земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, необхідним є
врахування того, що до спірних
правовідносин має застосовуватись
саме та редакція закону, яка була
чинною на дату, з якої виникло
переважне право на поновлення договору
оренди земельної ділянки. При цьому,
якщо відповідні правовідносини
виникли між сторонами до внесення змін
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (набрав
чинності з 12.03.11.) до ст. 33 Закону України
«Про оренду землі», судам слід брати до
уваги, що попередня редакція
зазначеної статті Закону України «Про
оренду землі» не передбачала
автоматичного поновлення договорів
оренди землі. Реалізація переважного
права на поновлення договору оренди
земельної ділянки державної або
комунальної власності пов'язувалася з
наявністю відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування (ч. 4 п. 2.17 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.11. № 6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»).

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» (в редакції,
чинній на час закінчення строку дії
Договору оренди землі - 01.03.14.)
встановлено, що по закінченню строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Частиною 5 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції, чинній на час
закінчення строку дії Договору оренди
землі - 01.03.14.) передбачено, що
Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі такий
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором (ч. 6 ст. 33
Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 2, 3 п. 2.17 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.11. № 6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» зазначено, що ч.
6 ст. 33 Закону України Про оренду землі»
передбачено, що договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором, у разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою і за відсутності протягом
місяця після закінчення строку
договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі.

Відтак, господарським судам у
вирішенні відповідних спорів
необхідно з'ясовувати, зокрема, чи
повідомляв орендар орендодавця у
встановленому порядку про намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк та чи заперечував
орендодавець у строк, визначений
законом, проти поновлення договору.

Таким чином, з аналізу норм ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» вбачається,
що орендар, який має намір скористатись
переважним правом на укладання
Договору оренди на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
Орендодавця.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до Приморської
міської ради з клопотанням від 01.02.14.
про подовження Договору оренди
земельної ділянки № 17 від 01.03.04. строком
на 49 років для подальшого будівництва
комплексу.

За таких обставин, з наведеного
вбачається, що позивач звернувся до
відповідача з клопотанням про
продовження строку дії Договору на 49
років, а не з заявою про його поновлення
на той самий строк.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем в порушення норм ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» не було
надіслано до відповідача проекту
додаткової угоди щодо поновлення
Договору оренди на новий строк.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що позивач не скористався
своїм переважним правом на укладення
Договору оренди землі на строк, а саме, -
на 5 років.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Приморської міської ради № 1
від 01.04.14. «Про подовження строку
Договору оренди земельної ділянки» та
про збільшення його терміну на 49 років
вирішено відмовити позивачу у
поновленні Договору оренди земельної
ділянки № 17 від 01.03.04., зареєстрований в
Приморському відділі Запорізької
регіональної філії ДП «ЦДЗК» за №
30 від 01.03.04., на земельну ділянку,
площею 0,5434 га, яка розташована по вул.
Пролетарська-Мира-Куйбишева, м.
Приморськ, Запорізька область.

Тобто Приморською міською радою
прийнято рішення про заперечення щодо
саме поновлення Договору оренди
земельної ділянки.

Слід зазначити, що сторонами не
доводились обставини оскарження та
скасування даного рішення, тобто воно є
чинним і є обов'язковим до виконання.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що Приморська міська рада рішенням № 1
від 01.04.14. в межах власної компетенції
та у відповідності до вимог чинного
законодавства України вирішила
питання щодо відмови Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 саме в
поновленні Договору оренди земельної
ділянки, яке і є повідомленням з боку
Орендодавця в розумінні ст. 33 Закону
України «Про оренду землі» про відмову
у поновленні спірного Договору, в межах
строку, встановленого даним Законом.

Враховуюче вищевикладене, та той факт,
що позивач не звертався до відповідача
з пропозицією поновити дію Договору
оренди землі на 5 років та не подавав
проект додаткової угоди про поновлення
Договору оренди землі, а відповідачем
прийнято рішення про відмову у
поновлені Договору, суд вважає, що
підстави для подовження Договору
оренди землі відсутні.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обов'язок доведення покладається
законом на позивача.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене, з наведеного
вбачається, що до господарського суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що позивачем належними
засобами доказування не доведено суду
порушення з боку Приморської міської
ради Запорізької області законних та
охоронюваних інтересів Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

За таких обставин, враховуючи
викладене вище, у суду відсутні
підстави для задоволення позову
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 66, 67, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити
повністю.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.09.14.

Суддя
І.В.
Давиденко

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
О.О.ХриЗгідно з оригіналом.