ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.10.2014 р.
Справа№ 914/2932/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Український Професійний
Банк", м. Київ

до відповідача: Товариства з
додатковою відповідальністю "Меблевий
комбінат "Стрий", м. Стрий

про звернення стягнення в рахунок
погашення боргу по договору про
відкриття траншевої кредитної лінії
№42 від 04.06.2009р. в розмірі 1 204 648, 77 грн. на
предмет забезпечувального обтяження
за договором застави №42-1 від 04.06.2009р. та
за договором застави №42-2 від 04.06.2009р.

Суддя Н.Мороз

при секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: Ільченко К. А.

Від відповідача: Мартинюк Ю. А.

Суть спору:

Позовну заяву подано публічним
акціонерним товариством "Український
Професійний Банк", м. Київ до товариства
з додатковою відповідальністю
"Меблевий комбінат "Стрий", м. Стрий про
звернення стягнення в рахунок
погашення боргу по договору про
відкриття траншевої кредитної лінії
№42 від 04.06.2009р. в розмірі 1 204 648, 77 грн. на
предмет забезпечувального обтяження
за договором застави №42-1 від 04.06.2009р. та
за договором застави №42-2 від 04.06.2009р.

Ухвалою суду від 15.08.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 02.09.2014р.

02.09.2014р. розгляд справи відкладався з
підстав, зазначених у відповідній
ухвалі суду. 16.09.2014р. в судовому
засіданні оголошувалась перерва, про
що представники сторін ознайомлені під
розписку.

Ухвалою суд від 25.09.2014р. суд відмовив
ПАТ «Український Професійний Банк» в
задоволенні заяви про забезпечення
позову та відклав розгляд справи на
01.10.2014р.

Для об'єктивного та всестороннього
вирішення спору, 01.10.2014р. розгляд справи
відкладався з підстав, наведених у
відповідній ухвалі суду.

В судове засідання представник
позивача з"явився, подав письмові
пояснення на відзив, позовні вимоги
підтримав.

Представником позивача повторно
подано заяву про забезпечення від
30.09.2014 №01-10/2332, якою останній просить
суд вжити заходів до забезпечення
позову шляхом заборони товариству з
додатковою відповідальністю «Меблевий
комбінат «Стрий» чинити перешкоди
публічному акціонерному товариству
"Український Професійний Банк" щодо
перевірки наявності заставленого
майна та його охорони та надати банку
вільний доступ до приміщень, що
розташовані за адресою: м. Стрий, вул.
Грабовецька, 3 де знаходиться предмет
застави, згідно з договором застави від
04.06.2009р. та заборонити товариству з
додатковою відповідальністю «Меблевий
комбінат «Стрий» відчужувати предмет
застави згідно з договором застави від
04.06.2009р.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав додаткові
письмові пояснення, ствердив, що
06.10.2014р. на територію підприємства
відповідача було допущено для огляду
заставного майна трьох працівників ПАТ
«Український Професійний Банк», що
підтверджує безпідставність вжиття
заходів по забезпеченню позову. Крім
того, заперечуючи проти забезпечення
позову відповідач пояснює, що
позивачем не надано жодних доказів
щодо реалізації заставного майна чи
підготовчих дій до його реалізації. В
задоволенні заяви про забезпечення
позову просить відмовити.

Позивач, мотивуючи необхідність
повторного забезпечення позову
ствердив, що існує вірогідність
завдання матеріальної шкоди позивачу
та неможливість в подальшому виконання
рішення суду при відсутності спірного
майна. Крім того, як зазначає
представник позивача є підстави
вважати, що майно, яке є у відповідача
на момент пред'явлення позову, може
бути відчужене або знищене, розтрачено
або вивезено з метою приховування від
позивача чи реалізації іншими особами.

В обґрунтування вжиття заходів по
забезпеченню позову представник
позивача ствердив, що обтяжувач - ПАТ
«Український Професійний Банк»
зобов'язаний вжити заходи щодо
збереження рухомого майна. Як на
додатковий доказ для вжиття заходів
щодо забезпечення позову, позивач
посилається на акт від 30.09.2014р. про
неможливість перевірки наявності,
стану та умов зберігання заставного
майна, у зв'язку недопуском
представника банку на підприємство
відповідача - ТзДВ «Меблевий комбінат
«Стрий» для огляду та перевірки
наявності заставного майна.

Відтак вважає, що невжиття заходів по
забезпечення позову призведе в
майбутньому до неможливості або значно
утруднить виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно ст. 67 ГПК України, позов
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачу; забороною відповідачеві
вчиняти певні дії; забороною іншим
особам вчиняти дії, що стосуються
предмета спору; зупиненням стягнення
на підставі виконавчого документа або
іншого документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

В п. 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» роз'яснено, що особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Як роз'яснено в п. 3 вищезазначеної
постанови, умовою застосування заходів
до забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів в підтвердження
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів, саме лише
посилання позивача на імовірність
ухилення відповідача в майбутньому від
виконання рішення та на можливість
відчуження, знищення чи реалізації
майна іншими особами не підтверджене
жодними доказами. Крім того, суд
звертає увагу, що 06.10.2014р. на територію
підприємства відповідача було
допущено для огляду заставного майна
працівників позивача - ПАТ
«Український Професійний Банк», (копія
виписки з журналу пропуску на
територію підприємства за 06.10.2014р. в
матеріалах справи). Дана обставина
позивачем не заперечувалась.

Враховуючи, що позивачем не наведено
достатнього обґрунтування
необхідності застосування заходів
забезпечення позову та не надано
належних та допустимих доказів в
підтвердження викладених в заяві
обставин, які б слугували підставами
для вжиття таких заходів, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
заяви про забезпечення позову.

Крім того, клопотанням від 15.09.2014р.
відповідач просить суд зупинити
провадження у справі №914/2932/14 у зв'язку
із неможливістю її розгляду до
вирішення пов'язаної з нею справи
№914/3041/14 за позовом ОСОБА_4 до
відповідача - 1 Товариства з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» до відповідача - 2 Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» про визнання
недійсними додаткових договорів до
договорів застави, яка розглядається
господарським судом Львівської
області.

Дане клопотання відповідач
обґрунтовує пов'язаністю між собою
спорів у справі №914/2932/14 та у справі
914/3041/14 за предметом оскарження. Вважає,
що недійсність оспорюваних додаткових
договорів до договорів застави у
справі №914/3041/14 істотно вплине на
розмір забезпеченого зобов'язання та
на вартість предмета застави, за
рахунок якого може бути погашено
заборгованість у справі №914/2932/14 у разі
задоволення позовних вимог.
Посилається при цьому на те, що
стягувана сума заборгованості у справі
№914/2932/14 повинна відповідати вартості
заставного майна та повинна бути
вказана у резолютивній частині
рішення, а відтак випливати та
узгоджуватись з додатковими
договорами до договорів застави.

Представник позивача в судових
засіданнях проти зупинення
провадження у справі заперечив.
Посилається при цьому на те, що
предмети справ, які розглядаються
господарським судом Львівської
області, а саме справи №914/2932/14, в якій
предметом оскарження виступає
звернення стягнення за договором про
відкриття траншевої кредитної лінії
№42 шляхом визнання права власності на
предмет застави, що визначений в
договорах застави №42-1 та №42-2 від
04.06.2009р. та справи №914/3041/14, в якій
предметом оскарження є додаткові
договори до вищевказаних договорів
застави не пов'язані між собою,
оскільки оскаржуються додаткові
договори, а не самі договори застави.
Крім того, зазначив, що не вбачає
підстав, які б унеможливлювали
сумісний розгляд справи №914/2932/14 та
справи №914/3041/14, які розглядається
господарським судом Львівської
області. В задоволенні клопотання
просить відмовити.

Розглянувши подане клопотання,
оцінивши подані докази в їх сукупності
заслухавши пояснення представників
сторін судом встановлено:

04.06.2009р. між Відкритим акціонерним
товариством «Український Професійний
Банк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Український Професійний Банк»
(позивач, за договором - кредитодавець)
та Товариством з додатковою
відповідальністю "Меблевий комбінат
"Стрий" (відповідач, за договором -
позичальник) укладено договір про
відкриття траншевої кредитної лінії №
42.

Згідно умов п. 1.1. договору (зі змінами
та доповненнями внесеними додатковими
договорами), банк зобов'язується
відкрити позичальнику кредитну лінію в
межах суми 1 153 000, 00 грн. строком до
26.06.2014р. на поповнення обігових коштів.

У відповідності до положень п. 1.4.
договору, підставою для надання
кредитів за вказаним договором є
додаткові договори, що укладаються за
взаємною згодою сторін після надання
банку письмової заявки позичальника, в
якій вказується сума кредиту,
конкретна ціль кредитування.
Перерахування грошових коштів
позичальнику проводиться банком при
наявності вільних коштів протягом 3
банківських днів після підписання
сторонами кожного додаткового
договору до договору про відкриття
траншевої кредитної лінії №42 від
04.06.2009р. (п. 3.1 договору).

Між ПАТ «Український Професійний Банк»
та Товариством з додатковою
відповідальністю "Меблевий комбінат
"Стрий" (позичальником) укладено ряд
додаткових договорів (зі змінами та
доповненнями) до кредитного договору,
відповідно до умов яких, банк надав
відповідачу транші, зокрема: 23.02.2010р. -
у розмірі 116 000,00 грн.; 05.03.2010р. в
розмірі - 71 000, 00 грн.; 15.03.2010 р. - у розмірі
120 000,00 грн.; 16.03.2010р. у розмірі 70 000,00 грн.;
18.03.2010 р. - у розмірі 80 000,00 грн.; 22.03.2010 р.
- 145 000, 00 грн.; 25.03.2010р. - 105 000,00 грн.; 08.04.2010р.
- у розмірі 114 000,00 грн.; 07.05.2010р. - у
розмірі 107 000,00 грн.; 01.06.2010р. - у розмірі 70
000, 00 грн.; 02.11.2010р. - у розмірі 155 000, 00 грн.

Термін виконання зобов'язань згідно
укладених додаткових договорів до
26.06.2014р. зі сплатою 20% річних для
виконання зобов'язань.

Згідно умов п. 2.1. договору про
відкриття траншевої кредитної лінії
№42, виконання позичальником своїх
зобов'язань перед банком за вказаним
договором забезпечується заставою
власного майна позичальника.

04.06.2009р. між Відкритим акціонерним
товариством «Український професійний
банк» (заставодержатель, позивач у
справі) та Товариством з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» (позичальник, відповідач у
справі) укладено договір застави №42-1.
Згідно п.1.1. договору, предметом
застави в забезпечення виконання
кредитних зобов'язання виступають
товари в обігу позичальника.

04.06.2009р. між Відкритим акціонерним
товариством «Український професійний
банк» (заставодержатель, позивач у
справі) та Товариством з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» (заставодавець, відповідач у
справі) укладено договір застави №42-2,
відповідно до умов якого предметом
застави, в забезпечення виконання
кредитних зобов'язань є майно
заставодавця - основні засоби.

Як зазначає позивач в позовній заяві, у
зв'язку з тим, що в порушення умов
кредитного договору позичальник у
встановлений у договорі строк не
повернув надані йому кредитні кошти та
не передав добровільно предмет
забезпечувального обтяження у
власність банку, відтак позивач
звернувся до суду з вимогою про
звернення стягнення в рахунок
погашення боргу по договору про
відкриття траншевої кредитної лінії
№42 від 04.06.2009р. в розмірі 1 204 648,77 грн. на
предмет забезпечувального обтяження
за договором застави №42-1 від 04.06.2009р. та
за договором застави №42-2 від 04.06.2009р.
згідно переліку заставного майна.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 26.08.2014р.
порушено провадження у справі №914/3041/14
за позовом ОСОБА_4 до відповідача - 1
Товариства з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» до відповідача - 2 Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» про визнання
недійсними додаткових договорів до
договорів застави.

Предметом спору у справі №914/3041/14
виступають додаткові договори до
договору застави №42-1 від 04.06.2009р. та
договору застави №42-2 від 04.06.2009р., а
саме оспорюється дійсність таких
додаткових договорів, їх процедура
укладення та повноваження на укладення
договорів. Предметом спору у справі
№914/2932/14 є звернення стягнення в
рахунок погашення заборгованості в
розмірі 1204648,77 грн. на предмет
забезпечувального обтяженняза
договорами застави №42-1 та №42-2 від
04.06.2009р.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 12 Закону України «Про
заставу», у договорі застави
визначаються суть, розмір та строк
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, опис предмета застави, а
також інші умови, відносно яких за
заявою однієї із сторін повинна бути
досягнута угода. Опис предмета застави
в договорі застави може бути поданий у
загальній формі (вказівка на вид
заставленого майна тощо).

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються: загальний розмір
вимог та всі його складові, що
підлягають сплаті обтяжувачу з
вартості предмета забезпечувального
обтяження; опис рухомого майна, за
рахунок якого підлягають задоволенню
вимоги обтяжувача.

Виходячи з правого аналізу положень
додаткових договорів до договорів
застави майна №42-1 та №42-2 від 04.06.2009р.,
які є предметом оскарження у справі
№914/3041/14 вбачається, що сторонами
неодноразово змінювався, зокрема,
розмір основного зобов'язання, строк
його виконання на забезпечення
виконання якого укладено договори
застави, а також змінювався детальний
опис предмета застави, включаючи його
заставну вартість. Зокрема, серед
оскаржуваних договорів є додаткові
договори від 16.04.2010р., згідно яких
вартість грошових вимог, забезпечених
заставою змінено з 1 000 000,00 грн. до 1 153
000,00 грн.

Таким чином, вирішення справи №914/3041/14
за позовом ОСОБА_4 до ТДВ «Меблевий
комбінат «Стрий» та ПАТ «Український
професійний Банк» про визнання
недійсними додаткових договорів до
договору застави, суттєво впливатиме
на прийняття рішення у справі №914/2932/14.
Відтак, у разі визнання недійсними
додаткових договорів до договорів
застави на підставі яких звертається
стягнення в рахунок погашення
заборгованості на заставне майно у
даній справі, може бути змінено
(скориговано) розмір забезпеченого
зобов'язання, строк його виконання, а
також вартість предмета застави, за
рахунок якого може бути погашено
заборгованість, що впливатиме на
оцінку доказів, результат розгляду
даної справи таприйняття об'єктивного
рішення у даній справі враховуючи
норми законодавства та у відповідності
до положень ЗУ «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», а
саме в частині зазначення загального
розміру вимог та всіх його складових,
що підлягають стягненню у разі
задоволення позовних вимог з
відповідача; загальної вартості
заставного майна.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної із
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. При цьому пов"язаною з
даною справою є така інша справа, у якій
інший суд встановлює обставини, що
впливають чи можуть вплинути на
подання і оцінку доказів у даній
справі, в тому числі йдеться про факти,
які мають преюдиціальне значення. Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для
даного господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин. (п. 3.16. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Крім того, враховуючи положення п. 2.17
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
р. № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", якщо спір про визнання
недійсним правочину (господарського
договору) вирішується одночасно з
розглядом іншим судом іншої справи,
позовні вимоги в якій ґрунтуються на
цьому ж правочині (зокрема, про
стягнення коштів, витребування майна
тощо), то наведене згідно з частиною
першою статті 79 ГПК України може з
урахуванням обставин конкретної
справи бути підставою для зупинення
провадження у такій іншій справі до
закінчення розгляду справи про
визнання правочину (господарського
договору) недійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України,
обставини встановлені судовим
рішенням у господарській, цивільній
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
про розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, оскільки
результати розгляду та встановлені
обставини справи №914/3041/14 можуть
суттєво вплинути на оцінку доказів та
прийняття законного та обґрунтованого
рішення по справі № 914/2932/14, суд дійшов
висновку зупинити провадження у
справі.

Враховуючи обставини справи, керуючись
ст. cт. 66, 67, 79, 86 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И
В:

1. В задоволенні заяви про
забезпечення позову відмовити.

2. Зупинити провадження у справі №
914/2932/14 до вирішення господарським
судом Львівської області справи
№914/3041/14 за позовом ОСОБА_4 до
відповідача - 1 Товариства з додатковою
відповідальністю «Меблевий комбінат
«Стрий» до відповідача - 2 Публічного
акціонерного товариства «Український
професійний банк» про визнання
недійсними додаткових договорів до
договорів застави

3. Зобов'язати сторони повідомити суд
про результати вирішення
вищезазначеної справи.

4. Про поновлення провадження у справі
сторони будуть повідомлені ухвалою.

Суддя
Мороз Н.В.