ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 4/91

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Марка Р.І.

суддів:
Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання
Йовик Р.І.

з участю представників:

від позивача - Майор І.В. (представник,
довіреність б/н від 31.03.2014р.);

від відповідача - не з'явився;

від органу ДВС - не з'явився;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, б/н від 13.09.2014р. (вх. № 01-05/4480/14 від
19.09.2014р.)

на ухвалу Господарського суду
Закарпатської області від 04.09.2014р. про
розгляд скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на дії відділу
Державної виконавчої служби
Міжгірського районної управління
юстиції

у справі № 4/91, суддя Журавчак Л.С.

за позовом Міжгірської районної
спілки споживчих товариств, смт.
Міжгір'я

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Міжгір'я

про зобов'язання передати приміщення
кафе

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 04.09.2014р. у
справі №4/91 (суддя Журавчак Л.С.) у
задоволенні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на дії відділу
Державної виконавчої служби
Міжгірського районної управління
юстиції та скасуванні Постанови про
відкриття виконавчого провадження
№43760111 відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з вказаною ухвалою
місцевого господарського суду, фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулось до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
Господарського суду Закарпатської
області від 04.09.2014р. у справі №4/91
скасувати та постановити свою ухвалу
за результатами розгляду скарги.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані незаконністю винесення
18.06.2014р. державним виконавцем ВДВС
Міжгірського РУЮ Постанови про
відкриття виконавчого провадження
№43760111 у зв'язку з закінченням строку
пред'явлення наказу №4/91 до виконання
ще 16.01.2009р.

Позивач та орган ДВС відзивів на
апеляційну скаргу не подали.

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
19.09.2014р. справу за №4/91 розподілено до
розгляду судді - доповідачу Марку Р.І.

Розпорядженням голови суду від 22.09.2014 р.
у склад колегії для розгляду справи
№4/91 введено суддів Желік М.Б та Костів
Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 07.10.2014р.

В судове засідання 07.10.2014р. прибув
представник позивача.

Скаржник та орган ДВС участі своїх
уповноважених представників в
судовому засіданні не забезпечили,
причин неявки суду не повідомили.

Скаржник була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Повідомлення про вручення поштового
відправлення відділу Державної
виконавчої служби Міжгірського
районної управління юстиції на адресу
суду не повернулось.

Пунктом 3.9.1. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що скаржника та орган
ДВС було належним чином повідомлено
про час та місце розгляду апеляційної
скарги, до суду не надходило клопотань
про відкладення розгляду справи та
продовження 15-денного строку розгляду
апеляційної скарги на ухвалу місцевого
господарського суду, передбаченого ч. 2
ст. 102 ГПК України, у справі міститься
достатньо доказів для розгляду
апеляційної скарги по суті, суд вважає
за можливе розгляд апеляційної скарги
провести без участі представників
скаржника та органу ДВС.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти вимог
апеляційної скарги та просив ухвалу
Господарського суду Закарпатської
області від 04.09.2014р. у даній справі
залишити без змін з підстав її
законності та обґрунтованості.

Перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вирішила, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, оскаржувану ухвалу
місцевого господарського суду
залишити без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Згідно з ст.116 ГПК України виконання
рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання рішення Господарського суду
Закарпатської області від 21.09.2004 року у
справі №4/91, 05.05.2005 року видано наказ.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зокрема, за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення.

У відповідності до вимог статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Постановою державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Міжгірського районного управління
юстиції від 18.06.2014р., на підставі
поданої 16.06.2014р. заяви стягувача,
відкрито виконавче провадження ВП
№43760111 з примусового виконання наказу
№4/91 від 05.05.2005р.

На переконання скаржника, вказана
постанова державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Міжгірського районного управління
юстиції є незаконною у зв'язку з
закінченням строку пред'явлення наказу
№4/91 до виконання.

Однак, зазначене твердження скаржника
розцінюється колегією суддів як
безпідставне та необґрунтоване, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 розділу 2 Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про виконавче провадження" та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення процедури
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб) від
07.11.2010р. № 277-VІ, виконавчі документи
видані до набрання чинності цим
Законом, пред"являються у строки,
встановлені на момент їх видачі.
Зазначений Закон набрав чинності
09.03.2011р.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону
України "Про виконавче провадження" (в
редакції чинній на момент видачі
наказу) виконавчі документи, зокрема
виконавчі листи та інші судові
документи, можуть бути пред"явлені до
виконання протягом трьох років.

Статтею 118 ГПК України (чинною на
момент видачі наказу) встановлено, що
виданий стягувачеві наказ може бути
пред'явлено до виконання не пізніше
трьох років з дня прийняття рішення,
ухвали, постанови або закінчення
строку, встановленого у разі
відстрочки виконання судового рішення.

Стаття 22 Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції на момент
видачі наказу) передбачає, що строки
пред"явлення виконавчого документа до
виконання перериваються, зокрема
пред"явленням виконавчого документа до
виконання. Після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю
повного або часткового виконання
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після перерви
встановлюється з дня повернення
виконавчого документа стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі заяви №14 від 12.01.2006р.
державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Міжгірського районного управління
юстиції 18.01.2006р. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу №4/91 від 05.05.2005р., а постановою
від 21.08.2011р. вказаний виконавчий
документ було повернуто стягувачу з
зазначенням повторного строку
пред"явлення для виконання до 22.08.2014
року.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що строк пред"явлення наказу
Господарського суду Закарпатської
області № 4/91 від 05.05.2005 р. до виконання
закінчується після збігу трьох років з
дня його повернення без зарахування до
нового строку часу до пред"явлення
наказу до виконання, тобто - 22.08.2014р., так
як законом було встановлено саме такий
максимальний строк пред"явлення до
виконання судових виконавчих
документів.

Відтак, позивач звернувся із заявою №60
від 11.06.2014 р. про відкриття виконавчого
провадження до відділу державної
виконавчої служби Міжгірського
районного управління юстиції в межах
строку пред'явлення наказу до
виконання, а державний виконавець,
відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ "Про виконавче
провадження", зобов'язаний був прийняти
до виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про правомірність та законність
дій державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Міжгірського районного управління
юстиції по винесенню Постанови про
відкриття виконавчого провадження
№43760111.

Статтею 129 Конституції України
встановлено, що основними засадами
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Згідно із ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Скаржник не надала суду апеляційної
інстанції доказів на спростування
висновків місцевого господарського
суду, викладених в оскаржуваній ухвалі
Господарського суду Закарпатської
області від 04.09.2014р. у даній справі.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
доводами апеляційної скарги
правомірності висновків суду першої
інстанції не спростовано, обставини,
які відповідно до статті 104
Господарського процесуального кодексу
України є підставами для скасування
рішення суду першої інстанції, в
порядку статтей 33,34 Господарського
процесуального кодексу України,
апелянтом не доведено, а оскаржувана
ухвала прийнята у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, фактичними
обставинами та матеріалами справи,
апеляційний господарський суд підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування ухвали місцевого
господарського суду не вбачає.

Судовий збір за перегляд ухвали в
апеляційному порядку залишити на
скаржнику.

Керуючись ст.ст. 33,43, 99, 101, 103, 105, 106, 120, 121-2
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу Господарського суду
Закарпатської області від 04.09.2014р. у
справі №4/91 залишити без змін,
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 08.10.2014р.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Костів Т.С.