КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р. Справа№ 910/6035/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Алданової С.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Шурхно Ю.С..

від відповідача: Стєблін О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС
ГРУПА «КАПІТАЛ»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 12.06.2014р.

у справі №910/6035/14 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕКОМ ЛОНДЕРІ
СЕРВІС»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІЗНЕС ГРУПА
«КАПІТАЛ»

про стягнення 181 589,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЕКОМ ЛОНДЕРІ
СЕРВІС» звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІЗНЕС ГРУПА
«КАПІТАЛ» про стягнення з останнього
основного боргу в розмірі 180 531,49 грн., 1
057,95 грн. інфляційних витрат, а також про
стягнення судового збору.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 12.06.2014р. у справі №910/6035/14
позовні вимоги задоволені повністю,
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІЗНЕС ГРУПА
«КАПІТАЛ» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТЕКОМ
ЛОНДЕРІ СЕРВІС» 181 589,44 грн. боргу з
урахуванням індексу інфляції, 3 631,79 грн.
судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «БІЗНЕС ГРУПА
«КАПІТАЛ» звернулось до звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вказане рішення повністю та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Як зазначає апелянт, в межах загальної
суми договору, укладеного з позивачем,
реальна кількість послуг, які були
надані позивачем, складає 190 672,21 кг на
загальну суму 1 048 697,55 грн. Сума
заявлених вимог, як вказує скаржник, в
даний обсяг не входить, тому дані
вимоги є безпідставними. Також
відповідач зазначає про те, що
позивачем не доведено факту виникнення
зобов'язання по оплаті послуг.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТЕКОМ ЛОНДЕРІ
СЕРВІС», надав апеляційному суду
письмовий відзив на апеляційну скаргу,
за яким вважає скаргу необґрунтованою,
просить відмовити в її задоволенні, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 12.06.2014р. залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р. було
прийнято до провадження апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «БІЗНЕС ГРУПА
«КАПІТАЛ» та призначено її до розгляду
на 22.09.2014р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Правовідносини між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ТЕКОМ
ЛОНДЕРІ СЕРВІС», як виконавцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БІЗНЕС ГРУПА
«КАПІТАЛ», як замовником, виникли на
підставі Договору №21/П-12 про надання
комплексних послуг з прання білизни, за
умовами якого виконавець зобов'язався
надати послуги з прання і сухого
чищення білизни, обмундирування,
спецодягу та іншого речового майна, а
замовник зобов'язався прийняти та
оплатити надані послуги в кількості, у
строки і виключно за цінами згідно з
положень цього Договору.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування
послуг, їх кількість, ціна та строки
виконання Договору визначаються
специфікацією, яка наведене в даному
пункті Договору, а саме: послуги з
прання в м. Київ, Київській області,
Житомирській області складають 5,5 грн.
за кілограм з ПДВ та з урахуванням
упаковки, вантажних робіт у місцях
завантаження і розвантаження та з
урахуванням транспортних витрат.

Статтею 5 Договору визначено, що
послуги надаються регулярно щотижнево,
строки та обсяги їх будуть визначені у
плані (Додаток №1 Договору), який буде
невід'ємною частиною Договору. День
здачі забрудненого майна виконавець
погоджує з представником замовника.
Термін надання послуг з прання майна не
повинен перевищувати восьми днів
(включаючи день здачі і день видачі
майна). Місцем надання послуг є
виробничі площі виконавця. Виконавець
приймає забруднене майно
розсортованим за предметами, кольором
і степенем забрудненості. Обов'язок
транспортування брудної та випраної
білизни, вантажних робіт у місцях
завантаження і розвантаження
покладається на виконавця. У процесі
надання послуг виконавець може
використовувати миючі засоби, надані
замовником або уповноваженою ним
особою, на підставі окремих угод.

Додатком №1 до Договору сторони
визначили план надання послуг з прання
військовим частинам (установам).

У відповідності до статті 3 Договору
загальна сума Договору розраховується
шляхом складання загальних сум послуг
з прання білизни, наданих виконавцем
замовнику за актами приймання-передачі
протягом строку дії даного Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору виконавець
повинен надати замовнику послуги,
якість яких відповідає вимогам
замовника. Неякісно надані послуги
вважаються неприйнятими та оплаті не
підлягають.

Згідно з п. 2.2. Договору приймальний
контроль якості та кількості наданих
послуг проводиться представником
замовника, який оформлюється актом
виконаних робіт в день здачі випраного
майна. Акт оформлюється у трьох
примірниках, два з яких передаються
виконавцю, а один залишається у
представника замовника. Належним чином
оформлений і підписаний акт є
підтвердженням приймання наданих
послуг за якість і кількістю та
направляється (передається) замовника
після надання послуг разом з
рахунком-фактурою.

Згідно зо п. 2.3. Договору замовник має
право здійснювати контроль за якістю
надання послуг без втручання у
господарську діяльність виконавця.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про стягнення заборгованості за
Договором про надання комплексних
послуг з прання білизни №21/П-12 від
23.07.2012р. на підставі актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№76 від 13.12.2012р., №81 від 31.12.2012р., №84 від
31.12.2012р.

Так, до матеріалів справи позивачем
були надані акти здачі-приймання робіт
(надання послуг) №76 від 13.12.2012р. на суму
41 579,99 грн., №81 від 31.12.2012р. на суму 88 374,00
грн., №84 від 31.12.2012р. на суму 58 046,99 грн. Ці
акти підписані як позивачем, так і
відповідачем, та згідно п. 2.2. Договору є
підтвердженням приймання відповідачем
наданих послуг за якістю та кількістю.

Крім того, дані акти є належними
доказами надання послуг позивачем та
приймання їх відповідачем в розумінні
ст. 34 ГПК України, оскільки
відповідають вимогам чинного
законодавства України, зокрема, Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», який
передбачає, що первинним документом є
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, є підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій та повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форма); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійснення господарської операції.

Стосовно актів здачі-приймання робіт
(надання послуг) №81 від 31.12.2012р. та №84
від 31.12.2012р., які містять інформацію про
надання послуг з прання білизни в/ч 2365,
0543, 3122, які не вказані в Додатку №1 до
Договору, то судова колегія
апеляційного господарського суду
зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 173
Господарського кодексу України
сторони можуть за взаємною згодою
конкретизувати або розширити зміст
господарського зобов'язання в процесі
його виконання, якщо законом не
встановлено інше.

Отже, ч. 3 ст. 173 Господарського кодексу
України надає сторонам право за їх
взаємною згодою розширити зміст
господарського зобов'язання, якщо
законом не встановлено інше.

За таких обставин, надання послуг та
прийняття послуг за актами №81 від
31.12.2012р. та №84 від 31.12.2012р. є розширенням
сторонами за взаємною згодою
зобов'язання.

Додатково слід відмітити, що надані в
матеріали справи інші акти №22 від
28.08.2012р., №64 від 16.11.2012р., №70 від 30.11.2012р.,
№42 від 19.10.2012р., №72 від 03.12.2012р., які є
оплаченими відповідачем та містять
інформацію про надання послуг з прання
білизни зазначених вище військових
частин, засвідчують, що дана згода
носила тривалий і добровільний
характер.

Отже, позивачем доведений факт надання
послуг в загальній сумі 188 000,98 грн.
згідно Договору про надання
комплексних послуг з прання білизни
№21/П-12 від 23.07.2012р. на підставі актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№76 від 13.12.2012р., №81 від 31.12.2012р., №84 від
31.12.2012р.

Стаття 4 Договору встановлює порядок
здійснення оплати послуг. В цій статті
сторони визначили, що розрахунки за
надані послуги проводяться після
фактичного їх виконання кожного
календарного місяця на підставі актів
виконаних робіт протягом 60 календарних
днів з дати надання виконавцем
замовнику належним чином оформленого
рахунку-фактури за надані послуги,
підписаного керівником, головним
бухгалтером та засвідченого печаткою
виконавця. У рахунку-фактурі виконавця
відображається: найменування платника
та одержувача коштів із зазначенням
банківських реквізитів замовника та
виконавця послуг, найменування послуг,
кількість (вага), ціна на послуги (без
ПДВ), сума (без ПДВ), ПДВ, сума (з ПДВ). До
рахунку-фактури додаються належним
чином оформлені акти приймання наданих
послуг, які є підтвердженням приймання
наданих послуг за якістю і кількістю.
На виконавця покладається обов'язок
доставити замовнику 3 примірники Акту
приймання контролю якості та кількості
наданих послуг з прання, що передаються
підписаними вповноваженими посадовими
особами військових частин, яким
надаються та/або надавались послуг.
Виготовлення актів між замовником та
вповноваженими посадовими особами
військових частин, яким надаються
та/або надавались послуги, здійснює
замовник та надає їх виконавцю. У разі
відсутності вказаних у п. 4.1. та п. 4.2.
документів, або у разі їх оформлення
неналежним чином, або відсутності в них
встановленої інформації, оплата за
надані послуги не проводиться.

З наведених умов Договору вбачається,
що передача рахунку-фактури є
одночасною дією з передачею акта
приймання наданих послуг. В матеріалах
справи наявні рахунки на оплату №72 від
13.12.2012р., №73 від 31.12.2012р., №76 від 31.12.2012р.
Крім того, як вбачається відповідач
частково оплатив послуги позивача в
сумі 7 469,49 грн. за актом здачі-приймання
робіт (надання послуг) №76 від 13.12.2012р.,
що, в свою чергу, спростовує доводи
відповідача про відсутність рахунків
на оплату.

Оскільки відповідач частково оплатив
послуги позивача, то ним порушено взяте
на себе зобов'язання згідно Договору по
оплаті послуг. З огляду на це, за ним
рахується заборгованість у розмірі 180
531,49 грн. (188 000,98 грн. - 7 469,49 грн.).

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути
обумовлено не будь-яким, а лише
належним його виконанням. Під належним
виконанням зобов'язання розуміють
виконання належній особі, в належному
місці, в належний строк (термін), з
додержанням усіх інших вимог і
принципів виконання зобов'язання. Якщо
учасники зобов'язання порушують хоча б
одну з умов його належного виконання,
зобов'язання не припиняється, а
змінюється, оскільки в такому разі на
сторону, яка допустила неналежне
виконання, покладаються додаткові
юридичні обов'язки у вигляді
відшкодування збитків, сплати
неустойки тощо. Виконання таких
додаткових обов'язків, як правило, не
звільняє боржника від виконання
зобов'язання в натурі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачем не надано апеляційному
суду доказів погашення заборгованості
перед позивачем за Договором, тому
підлягає до стягнення з відповідача на
користь позивача 180 531,49 грн.

Оскільки відповідач прострочив
виконання грошового зобов'язання, то
позивач просить стягнути з нього суму
інфляційних витрат у розмірі 1 057,95 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача сума
інфляційних витрат у розмірі 1 057,95 грн.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 12.06.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС
ГРУПА «КАПІТАЛ» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 12.06.2014р. у справі №910/6035/14
залишити без змін.

3. Справу №910/6035/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
С.О. Алданова

В.О. Зеленін