ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2014 р.Справа № 922/3427/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Нескуба М.Г.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства
теплових мереж Харківського району
Харківської РДА, смт. Хорошеве про
стягнення коштів в розмірі 525093,75 грн.
за участю :

Представник позивача - не з"явився;

Представник відповідача - Рябченко Т.С.
довіреність №214/17 від 04.02.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дочірня компанія "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до Комунального
підприємства теплових мереж
Харківського району Харківської РДА
про стягнення основної заборгованості
у розмірі 431140,48 грн., пені у розмірі 27430,99
грн., штрафу у розмірі 30179,83 грн.,
інфляційних втрат у розмірі 31149,90 грн.
та 3% річних у розмірі 5192,55 грн. В
обгрунтування позовних вимог позивач
вказує на неналежне виконання з боку
відповідача своїх зобов'язань за
Договором про реструктурізацію
заборгованості №14/12-258 від 31.05.2012 року,
який був укладений у зв"язку з
виникненням у відповідача
заборгованості за Договором поставки
природного газу №06/10-1034 ТЕ-31 від 14.10.2010
року. Також позивач просить суд
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в розмірі 10502,00
грн.

Ухвалою суду від 18.08.2014 року за позовною
заявою було порушено провадження по
справі №922/3427/14 та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 09 вересня 2014 року.

Через канцелярію суду 28.08.2014 року від
відповідача надійшло клопотання
(вх.№29760) в якому він просив зменшити
розмір заявлених позивачем до
стягнення пені на 58,81%, що складатиме
16132,17 грн. та штрафу на 58,81%, що
складатиме 17748 грн..

Вказане клопотання було прийнято судом
до розгляду.

Ухвалою суду від 09.09.2014 року розгляд
справи було відкладено на 08 жовтня 2014
року.

18 вересня 2014 року позивач надав до суду
письмові заперечення (вх.№32396) проти
клопотання відповідача про зменшення
розміру неустойки, які були досліджені
та долучені судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився, однак, через
канцелярію суду 03.10.2014 року телеграмою
(вх.№34551) надав клопотання в якому
зазначив, що не має можливості
направити в судове засідання
уповноваженого представника ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" та
просив розглянути справу за наявними
матеріалами. Позовні вимоги
підтримував в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти основної
заборгованості не заперечував,
клопотання (вх.№29760) підтримував та
просив зменшити розмір заявлених
позивачем до стягнення пені на 58,81% та
штрафу на 58,81%.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Між дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (кредитор) та
Комунальним підприємством теплових
мереж Харківського району Харківської
РДА (боржник) 31 травня 2012 року було
укладено Договір про реструктуризацію
заборгованості №14/12-258, відповідно до п.
1.1. якого кредитор та боржник
домовилися про розстрочення
заборгованості у вигляді основного
боргу, що виник у Боржника за Договором
поставки природного газу №06/10-1034 ТЕ-31
від 14.10.2010 року. Загальна сума основного
боргу, що підлягає реструктуризації
складає 4526974,79 грн. (а.с.16).

Цей договір набирає чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками та двє до 30 квітня 2019 року, а в
частині виконання зобов"язань за
договором - до їх повного здійснення
(п.5.1. договору).

Згідно до умов договору про
реструктуризацію заборгованості
боржник зобов`язався сплатити в
повному обсязі суму основного боргу,
шляхом сплати зобов`язання частинами
відповідно до графіку погашення
заборгованості. Грошові кошти по
платежах поточного місяця згідно з
графіком повинні надходити від
боржника на рахунок кредитора в сумі,
визначеній цим графіком, не пізніше
останнього числа місяця, в якому платіж
підлягає виконанню (п.2.2. Договору).

За змістом п.2.3. договору зобов"язання
боржника по сплаті чергового платежу
вважаються виконаними за умови
надходження на рахунок кредитора
грошових коштів в термін та сумі,
встановлених у п.2.2. цього Договору на
відповідний місяць.

Як слідує з позовної заяви, відповідач
свої зобов'язання за Договором
належним чином не виконував, а саме
станом момент звернення позивача із
даним позовом до суду сума боргу
Комунального підприємства теплових
мереж Харківського району Харківської
РДА становить 431140,48 грн., шо також не
заперечується представником
відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію доказам,
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договір та інші
правочини та юридичні факти. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
господарювання (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний
вичинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкту (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що вказана сума боргу
визнається відповідачем, відповідач не
надав суду доказів про погашення боргу,
а також враховуючи, що відповідно до ст.
526 Цивільного кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення боргу в розмірі 431140,48 грн. є
обгрунтованими, підтверджуються
наданими суду доказами та підлягають
задоволенню.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Так, позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню у розмірі 27430,99 грн. та
7% штрафу у розмірі 30179,83 грн.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Пунктом 3 ч.1 ст.83 ГПК України
встановлено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право:
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.11р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. У
резолютивній частині судового рішення
зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.
Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначив, що заборгованість за
Договором про реструктурізацію
заборгованості №14/12-258 від 31.05.2012 року,
який був укладений у зв"язку з
виникненням у відповідача
заборгованості за Договором поставки
природного газу №06/10-1034 ТЕ-31 від 14.10.2010
року виникла по незалежним від
Комунального підприємства теплових
мереж Харківського району Харківської
РДА обставинам, а саме через
невідповідність діючого тарифу на
теплову енергію економічно
обгрунтованому тарифу.

Факт невідповідності діючого тарифу на
теплову енергію економічно
обгрунтованому тарифу підтверджується
нормативно-правовими актами. Так,
Постановою Кабінету міністрів України
від 29.01.2014 року №30 було затверджено
порядок та умови надання у 2014 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

В зв'язку з цим, борг держави за 2013 року
із-за різниці в тарифах на послуги з
теплопостачання перед Комунальним
підприємством теплових мереж
Харківського району Харківської РДА
складає 7374700,00 грн., яка до цього часу
відповідачу не відшкодована.

Таким чином, заявлена основна
заборгованість КПТМ у розмірі 431140,48
грн. перед позивачем виникла не з вини
відповідача, а з незалежних від
відповідача обставин, а відповідно до
ст.218 ГК України та ст. 614,617 ЦК України,
"Особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її
вини...", при відсутності вини суд має
право зменшити розмір
відповідальності, повністю або
частково звільнити відповідача від
відповідальності.

Також, відповідач зазначив, що його
основний прибуток - це оплата
юридичними та фізичними особами послуг
з теплопостачання, в той час коли
станом на 30.06.2014р. загальний борг
споживачів перед Комунальним
підприємством теплових мереж
Харківського району Харківської РДА
складає 24646 тис. грн.

Одночасно відповідач повідомив, що
Комунальне підприємство теплових
мереж Харківського району Харківської
РДА систематично проводить
претензійно - позовну роботу по
стягненню заборгованості з населення.
Тільки за період з 01.01.2014 року по 01.08.2014
року було заявлено 207 позовів на суму
836,80 тис. грн.,передано до відділів
Державної виконавчої служби
виконавчих документів на суму 565,39 тис.
грн., що підтверджується інформацією
про стан виконання претензійно -
позовної роботи підприємства.

Зважаючи на вищенаведене, у зв'язку з
незалежними від відповідача
обставинами, а саме: невідповідністю
діючого тарифу на теплову енергію
економічно обгрунтованому тарифу і, як
наслідок заборгованості держави за
2013р. через різницю в тарифах на послуги
з теплопостачання у розмірі 7374700,00 грн.
перед КПТМ, а також щомісячними
відрахуваннями на користь ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" усіх надходжень від
споживачів в рахунок сплати боргу за
спожитий газ, у відповідача утворилася
заборгованість за Договором.

Таким чином, враховуючи інтереси
сторін та ступень вини відповідача у
виконанні покладених на нього
договірних зобов'язань, беручи до уваги
те, що підприємство є збитковим, що
підтверджується балансом на 30.06.2014
року, суд вважає за можливе
задовольнити клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафних санкцій
(вх.№29760) на 58,81% та стягнути відповідача
пеню в сумі 16132,17 грн., штраф в сумі 17748,76
грн. В частині стягнення пені в сумі
11298,82 грн. та штрафу в сумі 12431,07 грн. -
відмовити.

Дана правова позиція узгоджується із
практикою розгляду аналогічних справ у
Вищому господарському суді України по
справам 5023/3165/12, 5023/3166/12, 5023/4764/12, 5023/5039/12.

Вирішуючи питання відносно позовних
вимог про стягнення інфляційних втрат
та 3% річних, суд керується положеннями
ст. 625 Цивільного кодексу України,
згідно якої встановлено, що боржник, не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
5192,55 грн. - 3% річних, та 31149,90грн. -
інфляційних витрат, законними,
обґрунтованими, такими, що не
спростовані відповідачем, а тому вони
підлягають задоволенню, а вказані суми
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України
та приписами п.3.17.4. постанови Пленуму
ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в зв"язку з чим
судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду, в сумі
2814,37грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 598, 599, 611, 612, 625, 629, 655
Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174,
179, 193, 230, 232, 343 Господарського кодексу
України; ст.ст. 33, 43, 44, 47-49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
теплових мереж Харківського району
Харківської районної державної
адміністрації (62466, Харківська обл.,
Харківський район, смт. Хорошеве, вул.
Горького,1, ) на користь
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
(04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) основний борг у розмірі 431140,48 грн.,
16132,17 грн. пені, 17748,76 грн. штрафу, 3%
річних в розмірі 5192,55 грн., 31149,90 грн. -
інфляційних втрат, витрати по сплаті
судового збору в розмірі 10502,00 грн.

В частині стягнення пені в сумі 11298,82
грн. та штрафу в сумі 12431,07 грн. -
відмовити

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк