ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.10.2014 р.
Справа№ 5015/1900/11

Суддя господарського суду Львівської
області Мазовіта А.Б., при секретарі
Юрків М.Г., розглянувши матеріали

за заявою:Львівського комунального
підприємства «Залізничнетеплоенерго»,
м. Львів;про:визнання наказу таким, що
не підлягає виконанню у справі:№
5015/1900/11за позовом:Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м. Київдо
відповідача:Львівського комунального
підприємства «Залізничнетеплоенерго»,
м. Львів;про:стягнення 1 805 392,70 грн.

За участю представників:

від заявника (боржника): Охріменко В.В.,
представник (довіреність №10-1022 від
21.07.2014 р.),

від позивача (стягувача): не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство
«Залізничнетеплоенерго», м. Львів
звернулася до господарського суду
Львівської області із заявою про
визнання наказу від 29.06.2011р. у справі №
5015/1900/11 таким, що не підлягає виконанню.

21.08.2014 р. заявником через канцелярію
суду було подано заяву про уточнення
вимог, згідно якої Львівське
комунальне підприємство
«Залізничнетеплоенерго» просило
визнати наказ Господарського суду
Львівської області від 29.06.2013 р. у
справі №5015/1900/11 таким, що не підлягає
виконанню в частині стягнення 116 264 грн.
35 коп. пені, 203 882 грн. 04 коп. інфляційних
втрат.

Представник заявника в судовому
засіданні підтримав заявлені вимоги з
підстав, наведених у заяві та поданому
запереченні на відзив (вх.№37157/14 від
01.09.2014 р.)

Позивач в судове засідання явку
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду заяви повідомлений належним
чином.

Розглянувши матеріали заяви,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 08.11.2010 р. у
справі №23/89 позов Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» задоволено повністю, стягнуто
з Львівського комунального
підприємства «Залізничнетеплоенерго»
на користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» 1 406 705,78
грн. основного боргу, 145 330,43 грн. пені, 203
882,04грн. втрат від інфляції, 49 474,45 грн. 3%
річних, 18 053,93 грн. державного мита та
236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.01.2010 р.
рішення господарського суду
Львівської області від 08.11.2010 р.
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.03.2011 р. рішення
господарського суду Львівської
області від 08.11.2010 р. та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.01.2010 р. у
справі №23/89 в частині позовних вимог
про стягнення 145 330,43 грн. пені, 203 882,04
грн. втрат від інфляції та розподілу
судових витрат скасовано, в скасованій
частині справу передано до
господарського суду Львівської
області на новий розгляд. В іншій
частині судові рішення у даній справі
залишено без змін.

На новому розгляді справі присвоєно
№5015/1900/11.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 07.06.2011 р. позов в
частині, скасованій постановою ВГСУ
від 02.03.2011 р. задоволено частково -
стягнуто з Львівського комунального
підприємства «Залізничнетеплоенерго»
на користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» 116 264 грн. 35
коп. пені, 203 882 грн. 04 коп. інфляційних
втрат, 18 054 грн. 00 коп. державного мита та
236 грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

29.06.2013 р. Господарським судом
Львівської області, на виконання
даного рішення, було видано наказ по
справі №5015/1900/11.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ГПК України суд
визнає наказ таким, що не підлягає
виконанню у разі якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин.

Таким чином, в силу приписів ч. 4 ст. 117
ГПК України, суд вправі визнати наказ
таким, що не підлягає виконанню у разі
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» дія цього Закону поширюється
на підприємства незалежно від їхніх
форм власності, що виробляють,
транспортують і постачають теплову та
електричну енергію, надають послуги з
диспетчерського управління об'єднаною
енергетичною системою України,
суб'єктів господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
та електричної енергії за регульованим
тарифом, Національну акціонерну
компанію «Нафтогаз України» та її
дочірні підприємства ДК «Газ України»,
ДК «Укртрансгаз», ДК
«Укргазвидобування», ДАТ
«Чорноморнафтогаз» та ДП
«Енергоринок».

Згідно п. 2.2. ст. 2 вищевказаного закону,
на умовах, визначених цим Законом,
підлягає списанню заборгованість (у
тому числі встановлена судовими
рішеннями) з пені, штрафних та
фінансових санкцій (три відсотки
річних та індекс інфляції), які
нараховані підприємствам, визначеним у
статті 1 цього Закону, на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 1 січня 1997 року
по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.

Списання заборгованості відповідно до
цього Закону здійснюється у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України (п. 2.5. ст. 2 Закону).

Відповідно до п. 6 Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію, який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.08.2011 р. №894, для списання
заборгованості кожен учасник
процедури списання утворює комісію з
питань списання заборгованості, до
складу якої обов'язково входить
керівник такого учасника як голова
комісії та головний бухгалтер і яка
визначає обсяг заборгованості, що
підлягає списанню, у розрізі
контрагентів.

Списання заборгованості проводиться
на підставі протоколів зазначеної
комісії, затверджених її головою. Датою
списання заборгованості є дата
затвердження протоколу.

Протоколом №5 від 25.11.2011 р. засідання
Комісії з питань списання
заборгованості за природний газ перед
ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» відповідно до Закону України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» списано заборгованість
Львівського комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» з пені та
інфляційних втрат, які були нараховані
останньому на заборгованість перед ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
за природний газ, отриманий за
договором №06/08-1648-БО-21 від 29.09.2008 р. в
період з 01.10.2008 р. по 30.09.2009 р. у сумі 320 146
грн. 39 коп.

01.12.2011 р. боржник повідомив стягувача
про списання заборгованості та
направив всі підтверджуючі документи.

Як зазначалося вище, пунктом 2.2 ст. 2
Закону України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» встановлено
умови списання заборгованості з пені,
штрафних та фінансових санкцій:
нарахована підприємствам на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 01.01.97 по 1.01.11, і
не сплачена на дату набрання чинності
Законом.

З наведеного вбачається, що
законодавством не встановлено
обов'язкової вимоги до відображення
такої заборгованості в
бухгалтерському обліку підприємства,
тим більше на підставі судового
рішення.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України, що відображено, зокрема, у
постанові від 21.03.2013 р. по справі №26/053-11.

Посилання стягувача на п. 7 Порядку, як
на підставу для відмови в задоволенні
заяви, є безпідставними з огляду на
наступне.

Згідно п. 7 Порядку, заборгованість зі
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій (3% річних та індекс інфляції),
які нараховані учасникам процедури
списання на заборгованість за
природний газ, спожитий ними у період з
01.01.1997 р. по 01.01.2011 р. щодо стягнення яких
до набрання чинності Законом розпочата
процедура судового врегулювання спору
і відсутнє судове рішення, яке набрало
законної сили, визначається у
відповідних договорах, що укладаються
між учасниками процедури списання
відповідно до Цивільного та
Господарського кодексів України.

Таким чином, вказаним пунктом
встановлено не порядок списання
заборгованості, а передбачено спосіб
визначення розміру заборгованості зі
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій на підставі договорів про
поставку природного газу.

Окрім того, законом не передбачено
обов'язку укладення договорів про
списання заборгованості, а встановлено
лише визначення заборгованості у
відповідних договорах, що укладаються
між учасниками процедури списання
відповідно до Цивільного та
Господарського кодексів України.

Пункт 7 Порядку не обмежує ні права
суду, ні дію п. 2.2 ст. 2 Закону України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію», яким встановлені умови
списання заборгованості з пені,
штрафних та фінансових санкцій.

Слід також зазначити, що відсутність
факту списання стягувачем
вищезазначеної заборгованості не
впливає на списання боргу боржником,
оскільки положення згаданого закону є
обов'язковим для застосування та не
залежить від волі підприємства -
кредитора.

Порядком не встановлено обов'язку
відповідача вчиняти будь-які дії, які б
підтверджували погодження списання
заборгованості позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 27.12.2012 р. у справі
№5011-26/5666-2012.

При звірянні розрахунків по договору
№06/08-1648-БО-21 від 29.09.2008р. станом на 31.12.2011
р., ЛКП «Залізничнетеплоенерго»
підписало акт звіряння розрахунків з
врахуванням списаної суми 320 146 грн. 39
коп. та надіслало останній на адресу
стягувача листом від 27.02.2012р. за вих. №
08-230.

При звірянні розрахунків по договору
№06/08-1648-БО-21 від 29.09.2008р. станом на 30.06.2014
р. в акті звіряння розрахунків від
15.07.2014 р. боржником було зазначено борг
перед кредитором у розмірі 320 146 грн. 39
коп.

Довідкою від 26.08.2014 р., яка долучена до
матеріалів справи, боржник стверджує,
що акті звіряння розрахунків від 15.07.2014
р. сума боргу по договору №06/08-1648-БО-21
від 29.09.2008 р. у розмірі 320 146 грн. 39 коп.
вказана помилково, натомість мала бути
вказана у рядку «Розходження».

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що заява Львівського
комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» при визнання
наказу таким, що не підлягає виконанню
є обґрунтованою та підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 86, 117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Львівського комунального
підприємства «Залізничнетеплоенерго»
про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню у справі №5015/1900/11
задоволити.

2. Визнати таким, що не підлягає
виконанню наказ Господарського суду
Львівської області від 29.06.2013 р. у
справі №5015/1900/11 в частині стягнення з
Львівського комунального підприємства
«Залізничнетеплоенерго» на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» 116 264 грн. 35 коп. пені,
203 882 грн. 04 коп. інфляційних втрат.

Суддя
Мазовіта А.Б.