КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. Справа№ 910/13300/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від заявника: Бороненко В.Ю. -
представник за дов. б/н від 16.10.2013;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАН монтажспецстрой"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014

у справі № 910/13300/14 (суддя: Бондарчук В.В,)

За заявою Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" про видачу
наказу на примусове виконання рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації українських банків від 11.04.2014
р. у справі №503/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАН монтажспецстрой"

про стягнення 3440202,47 грн.
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" (далі - ПАТ "Укрсоцбанк",
позивач, заявник) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
заявою про видачу судового наказу на
виконання рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків у справі № 503/14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 задоволено заяву та
видано наказ на примусове виконання
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 11.04.2014 р. у справі №503/14 за позовом
ПАТ "Укрсоцбанк" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПАН
монтажспецстрой" (далі - ТОВ "ПАН
монтажспецстрой", відповідач).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
ТОВ "ПАН монтажспецстрой" звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначену ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв ухвалу з
порушенням норм процесуального права,
зокрема, з недотриманням принципу
рівності учасників процесу перед судом
і законом (не відклав розгляд справи на
іншу дату), що позбавило відповідача
можливості захисту своїх інтересів по
даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.09.2014
апеляційну скаргу ТОВ "ПАН
монтажспецстрой" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 18.09.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 розгляд
справи було відкладено на 02.10.2014 в
порядку ст. 77 ГПК України.

У судове засідання 02.10.2014 представник
відповідача не з'явився, про час та
місце розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення № 530 про
вручення 23.09.2014 відповідачу копії
вищезазначеної ухвали від 18.09.2014.

Представник заявника в судовому
засіданні 02.10.2014 підтримав поданий
раніше відзив на апеляційну скаргу,
зазначив, що вважає ухвалу суд першої
інстанції законною та обґрунтованою,
просив залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що явка представників
сторін судом апеляційної інстанції
обов'язковою не визнавалась, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
зважаючи на обмежений ч. 2, ст. 102 ГПК
України строк розгляду апеляційної
скарги на ухвалу господарського суду,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
здійснення перевірки ухвали
Господарського суду міста Києва в
апеляційному порядку за відсутності
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заперечень на неї, оглянувши оригінал
третейської справи (копія якої наявна в
матеріалах справи № 910/13300/14), а також
оригінали, надані заявником, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, рішенням постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 11.04.2014 по справі
№ 503/14 було задоволено позов ПАТ
"Укрсоцбанк" до ТОВ "ПАН
монтажспецстрой" про стягнення 3440202,47
грн. заборгованості.

Стаття 50 Закону України "Про третейські
суди" (далі - Закон) визначає, що сторони,
які передали спір на вирішення
третейського суду, зобов'язані
добровільно виконати рішення
третейського суду, без будь-яких
зволікань чи застережень. Сторони та
третейський суд вживають усіх
необхідних заходів з метою
забезпечення виконання рішення
третейського суду.

Статтею 57 Закону передбачено, що
рішення третейського суду, яке не
виконано добровільно, підлягає
примусовому виконанню в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження". Виконавчий
документ, виданий на підставі рішення
третейського суду, може бути
пред'явлений до примусового виконання
в строки, встановлені Законом України
"Про виконавче провадження".

Порядок видачі господарським судом
виконавчого документа на примусове
виконання рішення третейського суду за
заявою особи, на користь якої прийнято
рішення третейського суду, визначений
ст. 56 Закону та ст.ст. 122-7 -122-11 ГПК
України.

Згідно зі ст. 122-9 ГПК України при
розгляді в судовому засіданні заяви
про видачу виконавчого документа на
примусове виконання рішення
третейського суду господарський суд
встановлює наявність чи відсутність
підстав для відмови у видачі
виконавчого документа на примусове
виконання рішення третейського суду,
передбачених статтею 122-10 цього
Кодексу.

Правомірним є висновок суду першої
інстанції про те, що згідно п. 6.2.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 (далі - Постанова Пленуму) у разі,
коли рішення третейського суду не
виконується добровільно зобов'язаною
цим рішенням стороною, інша сторона
може подати до компетентного суду
заяву про видачу виконавчого
документа, яким у господарському
судочинстві згідно зі статтею 116 ГПК
України та пунктом 1 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" є наказ.

У відповідності до норм чинного
законодавства України, при розгляді
заяви про видачу виконавчого документа
господарський суд не здійснює оцінки
законності і обґрунтованості рішення
третейського суду в цілому, а лише
встановлює відсутність або наявність
підстав для відмови в задоволенні
заяви про видачу виконавчого документа
в розумінні статті 56 Закону України
"Про третейські суди" та статті 122-10 ГПК
України.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду в частині того, що
(як підтверджується матеріалами
справи) вказане рішення третейського
суду не скасовано компетентним судом;
дана справа була підвідомча вказаному
третейському суду відповідно до закону
та третейської угоди; строк для
звернення за видачею виконавчого
документа не пропущений; зазначене
рішення третейського суду прийнято у
спорі, передбаченому третейською
угодою; дана третейська угода не
визнана недійсною компетентним судом;
склад третейського суду відповідав
вимогам статей 16 - 19 вказаного Закону;
рішення третейського суду не містить
способів захисту прав, які не
передбачені законами України; постійно
діючий третейський суд надав на вимогу
компетентного суду відповідну справу.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про
третейські суди" компетентний суд
відмовляє в задоволенні заяви про
видачу виконавчого документа, якщо: 1)
на день прийняття рішення за заявою про
видачу виконавчого документа рішення
третейського суду скасовано
компетентним судом; 2) справа, по якій
прийнято рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 3) пропущено
встановлений цією статтею строк для
звернення за видачею виконавчого
документа, а причини його пропуску не
визнані судом поважними; 4) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 5) третейська угода
визнана недійсною компетентним судом;
6) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16 - 19 вказаного Закону; 7)
рішення третейського суду містить
способи захисту прав та охоронюваних
інтересів, які не передбачені законами
України; 8) постійно діючий третейський
суд не надав на вимогу компетентного
суду відповідну справу; 9) третейський
суд вирішив питання про права і
обов'язки осіб, які не брали участь у
справі.

За вказаних обставин та враховуючи те,
що Закон України "Про третейські суди"
не надає права компетентному суду, який
розглядає заяву про видачу виконавчого
документа, надавати стороні строк для
добровільного виконання рішення
третейського суду, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
достатніх підстав для видачі
виконавчого документу на примусове
виконання рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків у справі №503/14.

Враховуючи відсутність вищенаведених
обставин, на підставі яких місцевий
господарський суд міг би відмовити у
задоволенні заяви про видачу
виконавчого документу, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість та законність ухвали
суду першої інстанції в цій частині.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначав, що суд першої
інстанції порушив процесуальні права
відповідача, оскільки розглянув справу
та прийняв оскаржувану ухвалу за
відсутності представника ТОВ "ПАН
монтажспецстрой".

Київський апеляційний господарський
суд не приймає зазначені доводи
відповідача (як підставу для
скасування ухвали суду першої
інстанції), з урахуванням наступного.

Згідно частини 3 пункту 3.12 Постанови
Пленуму неявка у судове засідання
сторін або однієї з сторін, за умови, що
їх належним чином повідомлено про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такою
обставиною, зокрема є нез'явлення в
засідання представників сторін, інших
учасників судового процесу.

Разом з цим, ч. 1 ст. 122-9 ГПК України
встановлює, що заява про видачу
виконавчого документа на примусове
виконання рішення третейського суду
розглядається суддею одноособово
протягом п'ятнадцяти днів з дня її
надходження до господарського суду в
судовому засіданні з викликом сторін.
Неявка сторін чи однієї із сторін,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду заяви.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є виключно правом, а не
обов'язком суду.

Також суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідач був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання, на якому була
прийнята оспорювана ухвала про що,
зокрема, свідчить наявне в матеріалах
справи поштове повідомлення № 611
про вручення стороні копії ухвали про
призначення заяви до розгляду (а/с 4).

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, статтею 28 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що представниками сторін
у справі можуть бути як керівники
підприємств та організацій так і інші
особи, повноваження яких визначені
законодавством або установчими
документами, тобто коло осіб, які
можуть здійснювати представництво в
суді, чинним законодавством не
обмежується.

В силу вимог частини 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
частини 1 статті 6 даної Конвенції
(пункт 69 рішення Європейського суду з
прав людини від 08 листопада 2005 року у
справі „Смірнова проти України").

Таким чином, судом апеляційної
інстанції встановлено, що розгляд
судом першої інстанції вищезазначеної
заяви позивача про видачу виконавчого
документу, а також прийняття
оспорюваної ухвали відбувалися без
порушення процесуальних прав сторін,
зокрема відповідача, який був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи та мав можливість
безперешкодно направити необмежену
кількість повноважних представників у
судове засідання.

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення в суді апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 та розділу XIV-1
ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування ухвали суду першої
інстанції по даній справі в розумінні
ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-106,
122-9 - 122-11 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПАН
монтажспецстрой" на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
24.07.2014 у справі № 910/13300/14 залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 у справі № 910/13300/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13300/14 повернути
до Господарського суду міста Києва;
матеріали третейської справи № 503/14
повернути до Постійно діючого
третейського суду при асоціації
українських банків.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 06.10.2014.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич