ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 р.
Справа № 914/2877/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Галнафтохім", м. Львів

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Галичина", м.
Радехів

про стягнення 58 184, 58 грн.

Суддя Н. Мороз

При секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: Симотюк М. А.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано приватним
акціонерним товариством
«Галнафтохім», м. Львів до приватного
акціонерного товариства «Галичина», м.
Радехів про стягнення 58 184, 58 грн.

Ухвалою господарського суду від
11.08.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 26.08.2014року.

26.08.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва, про що
представники сторін ознайомлені під
розписку. Крім того, ухвалою суду від
26.08.2014р. суд повернув заяву ПАТ
«Галнафтохім» від 18.08.2014р. про
уточнення (збільшення) позовних вимог.

Для об'єктивного та всестороннього
вирішення спору, 09.09.2014р. та 23.09.2014р.
розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання 07.10.2014р. представник
позивача з"явився, подав заперечення на
відзив відповідача та повідомив, що
поставка товарів проводилась між
сторонами на підставі укладеного
договору від 22.01.2013р. №ФВ84/01/7003 та
специфікацій, які є додатками та
невід'ємними частинами договору.
Ствердив, що між ПАТ «Галнафтохім та
ПАТ «Галичина» будь - яких інших
договорів, окрім договору від 22.01.2013р.
№ФВ84/01/7003 укладено не було. Крім того, в
підтвердження позовних вимог
позивачем долучено специфікації №№1-14
та податкові накладні, з яких
вбачається поставка товару
відповідачу на підставі договору від
22.01.2013р. №ФВ84/01/7003. Позов просить
задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання 07.10.2014р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, вимог
ухвали суду від 23.09.2014р. не виконав.
Згідно поданого відзиву на позовну
заяву від 26.08.2014р. відповідач заперечив
проти укладення між сторонами
письмового договору від 22.01.2013р.
№ФВ84/01/7003, ствердив, що поставка товару
здійснювалась на підставі усних
домовленостей між сторонами та
посилається на протокол розбіжностей
до договору №ФВ84/01/700 від 22.01.2013р. В
задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
оцінивши подані докази в їх сукупності,
суд встановив.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
зобов"язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов"язку. Однією з підстав виникнення
зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України,
зокрема є договори та інші правочини.

22.01.2013р. між Приватним акціонерним
товариством "Галнафтохім" (позивач, за
договором - постачальник) та Приватним
акціонерним товариством "Галичина"
(відповідач, за договором - покупець)
укладено договір № ФВ 84/01/7003 поставки
товарів (з відтермінуванням платежу).

Відповідно до умов п.1.1. договору,
постачальник (позивач - у справі)
зобов'язується поставляти, а покупець
(відповідач - у справі) приймати і
оплачувати товар згідно специфікацій,
які додаються і є невід'ємною частиною
договору.

Згідно п. 1.2 договору, асортимент,
кількість продукції, вартість одиниці
товару та загальна сума поставки, умови
(терміни та порядок) поставки, а також
умови (форма та строки) оплати товару
встановлюються в специфікаціях.

У відповідності до умов п.п. 2.1.
договору, розрахунки проводяться у
безготівковій формі: шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника або
шляхом видачі простих векселів.
Конкретна форма розрахунків за товар
вказується у відповідних
специфікаціях до договору.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2 договору
визначено умови поставки, згідно яких,
поставка товару покупцю здійснюється
на умовах визначених у специфікаціях
відповідно до правил Інкотермс-2000р.
Конкретні терміни поставки
погоджуються сторонами та вказуються в
специфікації.

Згідно Специфікації № 13 від 20.05.2013р. ПАТ
«Галнафтохім» зобов'язувалось
поставити: автошини 240R508 Нк мод.У- 210сл. в
кількості 46 штук по ціні 1459,00 грн. з ПДВ
за одиницю товару, загальною вартістю
67114,00 грн. та автошини 185/75 R16С мод. VS-22 в
кількості 30 штук по ціні 639,00 грн. з ПДВ
за одиницю товару, загальною вартістю 19
170,00 грн. на загальну суму - 86 284, 00 грн. з
терміном оплати до 28.06.2013р.

Відповідно до Специфікації № 14 від
29.05.2013р. ПАТ «Галнафтохім»
зобов'язувалось поставити: автошина
240R508 (8,25R20) Нк мод.У-2 в кільості 20 штук по
ціні 1459,00 грн. з ПДВ за одиницю товару,
загальною вартістю 29180,00 грн.; автошини
185/75R16С мод.VS-22 в кількості 70 штук по ціні
63,.00 грн. з ПДВ за одиницю товару,
загальною вартістю 44 730,00 грн. на
загальну суму - 73 910,00 грн. з терміном
оплати до 28.06.2013р.

На виконання взятих на себе зобов'язань
позивачем згідно Специфікації №13 від
20.05.2013р. та Специфікації №14 від 29.05.2013р.
підписаними та скріпленими печатками
сторін позивачем поставлено товар на
загальну суму 160 194, 00 грн., що
підтверджується підписаними
сторонами видатковими накладними: №
ТРН-000865 від 20.05.2013р. на суму 19170, 00 грн., №
ТРН-000864 від 20.05.2013р. на суму 17508, 00 грн., №
ТРН-000879 від 22.05.2013р. на суму 8754, 00 грн., №
ТРН-000878 від 22.05.2013р. на суму 40852, 00 грн., №
ТРН- 000924 від 29.05.2013р. на суму 29180, 00 грн., №
ТРН-000932 від 30.05.2013р. на суму 44730, 00 грн.
Термін оплати згідно специфікацій
встановлено до 28.06.2013р.

Відповідачем частково оплачено за
поставлений товар, що підтверджується
платіжними дорученнями долученими
позивачем: №53369_5001 від 23.05.2013р. на суму 5
000, 00 грн.; № 54105_6503 від 05.06.2013р. на суму 5
000, 00 грн.; №57770_7А01 від 08.07.2013р. на суму 2000,
00 грн.; № 25944_7G03 від 16.07.2013р. на суму 1 000,00
грн.; № 60262_7Q01 від 25.07.2013р. на суму 5 000,00
грн. - сума проплати по специфікації №13
- 18 000, 00 грн.; №60266_7Q01 від 25.05.2013р. на суму
10 000 грн., №60307_7Q03 від 26.07.2013р. на суму 5000,
00 грн.; №25716_880 від 05.08.2014р. на суму 4 878, 00
грн.; № 27295_8N01 від 22.08.2013р. на суму 5 000,00
грн.; № 5109949_8S від 27.08.2013р. на суму 5 000,00
грн.; № 27716_8Т01 від 28.08.2013р. на суму 5000, 00
грн.; № 26709_9303 від 03.09.2013р. на суму 5 000,00
грн.; № 28267_9501 від 04.09.2013р. на суму 5 000,00
грн.; № 28343_9901 від 05.09.2013р. на суму 5 000,00
грн.; № 28534_9А01 від 09.09.2013р. на суму 15
000,00грн.; № 29085_9Н03від 17.09.2013р. на суму 5
000,00 грн.; № 29708_9Р01 від 24.09.2013р. на суму 5
000,00 грн.; № 30479_ВК01 від 19.11.2013р. на суму
1000,00 грн.; № 30770_ВМ01від 21.11.2013р. на суму
1000,00 грн.; № 31166_ВQ03 від 26.11.2013р. на суму 1
000,00 грн.; №22264_С4031/21 від 04.12.2013р. на суму
1000,00 грн.; № 28386_ВВ02 від 11.11.2013р. на суму
1000,00 грн.; № 22116_ВЕ025/17 від 14.11.2013р. на
суму 1000, 00 грн.; платіжним дорученням №
30764_ВМ01від 21.11.2013р. на суму 1 500,00 грн.; №
31069_ВQ01 від 25.11.2013р. на суму 1 000,00 грн.; №
29736_ВR02 від 27.11.2013р. на суму 1 000,00 грн.
№31720_С401 від 03.12.2013р. на суму 1000,00 грн.; №
20945_СВ03 від 11.12.2013р. на суму 1000,00 грн.; №
511099613 від 26.12.2013р. на суму 2000,00 грн.; № 751_1
Н035/ від 17.01.2014р. на суму 1 000,00 грн.; №
812_31010/ від 17.03.2014р. на суму 3000,00 грн. (в
матеріалах справи). Проведення
відповідачем повної плати вартості
товару матеріалами справи не
підтверджено.

Таким чином, внаслідок часткового
виконання зобов'язання у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість за поставлений товар в
сумі 40 874, 00 грн., що вбачається з
поданого позивачем розрахунку та
порядку проведення оплат за отриманий
товар.

Станом на день розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем не змінилась та становить 40
874, 00 грн., що підтверджується довідкою
про стан заборгованості №06/10-8 від
06.10.2014р. Доказів зворотнього суду не
надано.

Заперечуючи проти позову представник
відповідача ствердив, що поставка
товару здійснювалась згідно усних
домовленостей, покупець-відповідач
замовляв товар, а постачальник-позивач
надавав рахунки для оплати. Крім того
посилається на те, що позивачем не
подано до суду протокол розбіжностей,
яким було внесено зміни до договору
№ФВ 84/01/7003 від 22.01.2013р., відтак,
заперечує укладення між сторонами
такого договору.

Проте, наведене спростовується
матеріалами справи, а саме договір
поставки товарів №ФВ 84/01/7003 від 22.01.2013р.
на момент поставки товарів був дійсним,
поставлений товар відповідав предмету
договору, що випливає зі специфікацій
№№1-14, які підписані та скріплені
печатками сторін, є невід»ємними
додатками до зазначеного договору, в
яких обумовлено найменування товару,
кількість, період поставки, термін
оплати, загальну вартість товару. З
видаткових накладних, які підписані
сторонами, вбачається, що поставка
товару проводилась на підставі
договору. Поданою позивачем довідкою
№06/10-9 від 06.10.2014р. підтверджується
відсутність будь-яких інших договорів
укладених між ПАТ «Галнафтохім» та ПАТ
«Галичина» окрім договору №ФВ 84/01/7003
від 22.01.2013р., а отже відсутні підстави
вважати, що поставка здійснювалась
поза його межами, зокрема, на підставі
договору за спрощеною формою.Доказів
звернення відповідача до позивача
(постачальника) із заявками про
поставку товару за усним договором,
суду не подано.

Крім того, суд зазначає, що здійснення
поставки товару саме на підставі
договору №ФВ 84/01/7003 від 22.01.2013р.
підтверджується також податковими
накладними, які виписувались позивачем
- ПАТ «Галнафтохім» до кожної поставки
товару та долучених до матеріалів
справи рахунків, на підставі яких
здійснювалась оплата також вбачається
посилання на договір № ФВ 84/01/7003 від
22.01.2013р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак
всупереч зазначеному відповідачем, не
подано суду належних та допустимих
доказів в підтвердження своїх
заперечень.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193
ГК України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Стаття 216 ГК України встановлює, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування саме до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених законами та
договором. При цьому, у відповідності
до ст. 218 ГК України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язання контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК
України).

Відповідно до п. 6.1. договору, в разу
невиконання умов оплати покупець
виплачує постачальникові пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
прострочки.

На підставі наведеного, позивачем
правомірно нараховано відповідачу
пеню за період з 29.06.2013р. по 28.12.2013р. в
розмірі 5485, 38 грн. (розрахунок в
матеріалах справи).

У відповідності до умов ст. 230 ГК
України, штрафними санкціями,
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Крім того, згідно п. 6.6. договору, в разі
невиконання його умов щодо своєчасної
оплати отриманого товару більше 30 днів
покупець додатково сплачує на користь
постачальника штраф у розмірі 10%
вартості не оплаченого в строк товару.

У зв'язку з тим, що прострочення платежу
становить більш як 30 днів, позивачем
правомірно нараховано відповідачу
штраф у розмірі 11852, 20 грн. - 10% від суми
заборгованості, яка станом на 30.07.2013р. (31
день) становила 118 252, 00 грн.

Таким чином, загальна сума
заборгованості, яка підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача
становить 40 874, 00 грн. заборгованості за
поставлений товар, 5 485, 00 грн. пені та 10%
штрафу від суми боргу в розмірі 11 825, 20
грн.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
4-3 ГПК України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не спростовано
доводів позовної заяви, не надано суду
належних та допустимих доказів про
наявність інших обставин ніж ті, що
досліджені в ході судових засідань, а
відтак, позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 549, 692 ЦК України,
ст.193, 216, 218, 230, 265 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33,
38, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Галичина», Львівська
область, м. Радехів, вул. Б.
Хмельницького, 120 () на
користь приватного акціонерного
товариства «Галнафтохім», м. Львів, вул.
Пасічна, 167 () - 40 874, 00 грн.
заборгованості, 5 485, 00 грн. - пені, 11 825, 20
грн. штрафу та 1827, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 13.10.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.