м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
до Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
про стягнення 10 966,05 грн.
Суддя Гумега О.В.
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
02.09.2014 р. Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Гарант і Я» (позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» (відповідач) про стягнення 10
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Гарант і Я» на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 031-736.02/13 від 02.10.2013 р.
внаслідок настання страхового випадку
- дорожньо-транспортної пригоди (надалі
- ДТП) виплачено страхове відшкодування
у зв'язку з пошкодженням автомобіля
«Volkswagen Beetle», реєстраційний номер
НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в
ДТП, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля
«Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким спричинено ДТП, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах, застрахована відповідачем
на підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АС/5467771),
а тому позивач вказує, що обов'язок з
відшкодування матеріальної шкоди
покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.2014 р. було порушено
призначено розгляд справи на 22.09.2014 р.
17.09.2014 р. через відділ діловодства суду
у відповідь на запит суду надійшов лист
Моторного (транспортного) страхового
інформацією про страхове покриття за
полісом № АС/5467771.
22.09.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшло
клопотання про долучення заяви про
відсутність аналогічного спору та
витягів з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців стосовно
позивача та відповідача до матеріалів
справи на виконання вимог ухвали суду
В судове засідання, призначене на 22.09.2014
р., представник позивача з'явився.
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 22.09.2014 р., не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду
від 05.09.2014 р. не виконав, про час та місце
судового розгляду був повідомлений
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 22.09.2014 р.,
надав усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог, позов підтримав у
Враховуючи нез'явлення представника
відповідача в судове засідання,
призначене на 22.09.2014 р. та положення п.
1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов
висновку про неможливість вирішення
справи по суті в судовому засіданні,
призначеному на 22.09.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.09.2014 р. відкладено розгляд
справи на 06.10.2014 р. о 12:20 год.
В судове засідання, призначене на 06.10.2014
р. представник позивача не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
Позивач був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.
Крім того, матеріалами справи також
підтверджується, що позивач не подавав
та не надсилав до суду заяв (клопотань)
про зміну позовних вимог або про
відмову від позову, а таке свідчить про
те, що позивач підтримує заявлені ним у
позовній заяві № 231/01/03 від 29.08.2014 р.
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 06.10.2014 р., не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.
Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011 р. № 18 визначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
06.10.2014 р. без участі представників
позивача та відповідача, запобігаючи
одночасно безпідставному затягуванню
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 06.10.2014 р. у
відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України
було проголошено вступну та
резолютивну частину рішення та
повідомлено, що повне рішення буде
складено у термін, передбачений ч. 4 ст.
Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, Господарський суд міста Києва
02.10.2013 р. між Товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Гарант і Я» та ОСОБА_1 (страхувальник)
було укладено договір № 031-736.02/13
добровільного страхування наземного
транспорту (надалі -договір
Згідно з договором страхування у
позивача був застрахований автомобіль
«Volkswagen Beetle», реєстраційний номер
НОМЕР_1. Строк дії договору страхування
визначений з 17:00 год. 02.10.2013 р. до 24:00 год.
28.10.2013 р. в селі Басівка
Пустомитівського району Львівської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода (надалі - ДТП) за участю
автомобіля «Volkswagen Beetle», реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та
автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2.
Наведене підтверджується довідкою №
9292167 про дорожньо-транспортну пригоду
Пустомитівським РВ ГУМВС України у
Львівській області від 12.11.2013 р.
ДТП сталася в результаті порушення
ОСОБА_2 п. 12.1 Правил дорожнього руху
України, що підтверджується постановою
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 26.11.2013 р. у
справі № 450/4121/13-п, відповідно до якої
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 357,00 грн.
Загальний розмір матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу - автомобіля «Volkswagen Beetle»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП,
відповідно до Висновку № 284
експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
відновлювального ремонту та ринкової
вартості КТЗ, що складений 07.11.2013 р.
експертом авто товарознавцем ОСОБА_3
становить 12 125,09 грн. (надалі - висновок
№ 284 експертного автотоварознавчого
дослідження від 07.11.2013 р.).
За страховим випадком (ДТП) згідно
складеного страхового акту № 10-НТ/14 від
22.01.2014 р. по договору страхування, було
визначено суму страхового
відшкодування в розмірі 10 966,05 грн.,
виплата якого позивачем
підтверджується платіжними
дорученнями № 81 та № 82 від 29.01.2014 р.
За страховим випадком (ДТП) згідно
складеного страхового акту № 00125619 від
30.09.2013 р. по договору страхування було
визначено суму страхового
відшкодування в розмірі 10 747,50 грн.,
виплата якого позивачем
підтверджується платіжним дорученням
№ 034487 від 02.10.2013 р.
Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».
Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
В даному випадку потерпілий звернувся
за відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно
(автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції чинній станом на
28.10.2013 р.) наведені визначення наступних
- страхувальники - юридичні особи та
дієздатні громадяни, що уклали із
страховиками договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу;
- особи, відповідальність яких
застрахована, - страхувальник та інші
особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Володіння забезпеченим транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
(визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" надає визначення поняття
«шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого». Шкода, заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну потерпілого - це шкода,
пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
доріг, дорожніх споруд, технічних
засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, чинній станом на
час виникнення спірних правовідносин
по страховому випадку, що настав 28.10.2013
р.) у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена
до стягнення з відповідача сума
страхового відшкодування, виплаченого
позивачем на умовах договору
страхування, що укладений між
позивачем та страхувальником у
відношенні транспортного засобу, який
було пошкоджено в ДТП. При цьому право
регресу до страховика винної особи
переходить саме по розміру збитків,
завданих пошкодженому автомобілю, в
межах фактичних витрат страховика та
витрат, пов'язаних з евакуацією
транспортних засобів.

Відповідач на вимогу ухвал
Господарського суду міста Києва від
05.09.2014 р. та від 22.09.2014 р. не надав копію
полісу № АС/5467771. Матеріали справи
містять відомості по зазначеному
полісу з єдиної централізованої бази
даних МТСБУ, надані на запит суду.

Відповідно до полісу № АС/5467771
встановлено, що транспортний засіб,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди застрахованому у
позивача транспортному засобу, взято
на страхування Страховим товариством з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» (відповідачем),
страхувальником за даним полісом
визначено ОСОБА_2, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну визначений в сумі 50 000,00 грн.,
франшиза - в сумі 0,00 грн., строк дії
даного полісу з 25.10.2013 р. до 24.10.2014 р.

По матеріалам справи судом
встановлено, що ОСОБА_2 керував
автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний
номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля,
застрахованого у позивача, відповідно
до положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в межах, передбачених полісом
№ АС/5467771, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором страхування, перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача, як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки
якої про застосування правової норми у
спірних правовідносинах при прийнятті
рішення у справі, є обов'язкові до
врахування судом згідно положень ч. 2
ст. 82 ГПК України.

Положеннями Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (ст. 12)
передбачена можливість встановлення
франшизи при укладанні договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
розмір якої при відшкодуванні шкоди,
заподіяної майну потерпілих не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати в
порядку регресу із страховика, яким
застраховано відповідальність особи,
яку визнано винною у ДТП, належить сума
в розмірі 10 966,05 грн., оскільки франшиза
за полісом № АС/5467771 дорівнює 0,00 грн.

Так, до виплати в порядку регресу із
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, яку визнано
винною у ДТП, була належна сума в
розмірі 10 966,05 грн. (сума матеріального
збитку підтверджена висновком № 284
експертного автотоварознавчого
дослідження від 07.11.2013 р., страховим
актом № 10-НТ/14 від 22.01.2014 р. по договору
страхування та платіжними дорученнями
№ 81 та № 82 від 29.01.2014 р.).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, що була дійсною на
момент виникнення спірних
правовідносин) страховик протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, має право звернутися до
суду з вимогою про стягнення суми
виплаченого страхового відшкодування,
і таке право не пов'язане з попереднім
зверненням з аналогічною вимогою до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

З приписів зазначених норм не
вбачається, що позивач мав обов'язково
звертатись до страховика, в якого
застрахована цивільно-правова
відповідальність особи.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля,
застрахованого у позивача, відповідно
до положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» в межах, передбачених полісом
№ АС/8658032, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором страхування, перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача, як особи,
відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене, позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися до особи, відповідальної за
заподіяний збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплатити
матеріальне відшкодування. Відповідно
до зазначених законодавчих приписів,
позивач може реалізувати своє право
шляхом подання позову до суду.

Аналогічні висновки містяться в
постанові Вищого господарського суду
України від 14.11.2012 р. № 5028/17/22/2012 та в
Оглядовому листі Вищого
господарського суду України від 14.01.2014
р. № 01-06/15/2014 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з правовідносин
страхування».

Станом на час вирішення спору по суті
матеріали справи не містять доказів на
підтвердження здійснення відповідачем
виплати страхового відшкодування в
сумі 10 237,50 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За наведених обставин, вимога позивача
про стягнення з відповідача 10 966,05 грн.
страхового відшкодування
підтверджується матеріалами справи та
підлягає задоволенню повністю в сумі 10
966,05 грн.

Судові витрати позивача на оплату
судового збору в розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» (04070, м. Київ, пров.
Костянтинівська, 53, оф. 13;
ідентифікаційний код 21130899), з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Гарант і Я» (79022, м. Львів, вул.
Городоцька, 174; ідентифікаційний код
37317151) 10 966,05 грн. (десять тисяч дев'ятсот
шістдесят шість гривень 05 коп.)
страхового відшкодування в порядку
регресу, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот
двадцять сім гривень 00 коп.) судового
збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 09.10.2014 р.

Суддя

Гумега О. В.