ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.Справа № 922/3219/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ПАТ "МТС Україна", м. Київ
до ТОВ "Альянс" про стягнення 9176,78 грн.
за участю представників:

позивача - Хрупа Л.І., довіреність №065/14
від 10.02.14р.,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "МТС Україна" звернулось до
господарcького суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить стягнути з ТОВ "Альянс"
заборгованість за телекомунікаційні
послуги в розмірі 8477,35 грн., суму
заборгованості по сплаті збору до
Пенсійного фонду України у розмірі 699,40
грн. Судові витрати просить покласти на
відповідача. Позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем його зобов'язання з
оплати наданих позивачем
телекомунікаційних послуг за
договором № 4693349 від 12.05.2009р.

Ухвалою суду від 01.08.14р. за позовною
заявою було порушено провадження по
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 23.09.14р. за клопотанням
представника продовжено строк
вирішення спору на 15 днів за межі
встановлені ст. 69 ГПК України по "15"
жовтня 2014р.

02.10.14р. представник позивача надав
супровідний лист з документами для
долучення до матеріалів справи, які
долучено судом до матеріалів справи.

02.10.14р. представник позивача надав
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи, які долучено судом
до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.10.14р. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 02.10.14р. не з`явився, про
причини неявки суд не повідомив,
витребувані судом документи не надав.
Ухвали суду від 01.08.14р., 03.09.14р., 23.09.14р.
направлялись на адресу відповідача
вказану в позовній заяві, яка співпадає
з адресою, яка вказана у Витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 22.08.14р. (станом на час розгляду
справи), а саме: 63733, Харківська, обл.,
Куп`янський район, село Петрівка, вул.
Озерна, б. 10.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 33
ГПК України обов'язок доказування і
подання доказів покладено на сторони, а
також те, що ухвалами суду від 01.08.14р.,
03.09.14р., 23.09.14р. сторони було повідомлено,
що у разі неявки їх представників у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів, суд має
право розглянути справу за наявними в
ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи позовної заяви,
повно та всебічно дослідивши обставини
справи та докази на їх підтвердження,
суд виходить з наступного.

12.05.2009р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір про надання
послуг мобільного зв'язку №4693349 згідно
з умовами договору, позивач
зобов'язався надавати відповідачу
послуги мобільного зв'язку відповідно
до Правил користування мережами
мобільного зв'язку та тарифів позивача,
а відповідач зобов'язався здійснювати
оплату послуг за тарифами позивача, які
є невід'ємною частиною договору в строк
до 15 числа місяця (п.3.3 договору про
надання послуг мобільного зв'язку,
наступного за розрахунковим. Також,
сторони домовились, що кількість та
вартість наданих послуг у
розрахунковому періоді, визначається у
відповідності до показників належних
позивачу засобів виміру. Розрахунки за
надані послуги та авансові внески
відповідач мав сплачувати готівкою або
за рахунок карток оплати. За наявності
авансу рахунки повинні були сплаченими
в строк до 15 числа місяця, наступного за
розрахунковим, але в будь-якому разі до
моменту фактичного використання
авансу.

Відповідачу було надано особовий
рахунок №1.12085333.

Позивач свої зобов'язання за вказаним
договором виконав належним чином та у
період з 01.08.13р. по 28.12.13р. надав
відповідачу телекомунікаційні послуги
на загальну суму 9176,75 грн., що
підтверджується відповідним звітом
про баланс особового рахунку абонента,
та відповідними щомісячними рахунками.

Згідно з умовами Договору та Умовами
(Правилами) користування, як складовою
частиною договору, в разі затримки
оплати Оператор має право відмовити
Абоненту в подальшому наданні Послуги
та розірвати цей договір. Призупинення
надання послуги та розірвання договору
не звільняє Абонента від оплати суми
заборгованості та виплати неустойки.

28.12.2013, у зв'язку з наявністю у
Відповідача заборгованості за надані
послуги, договори було розірвано за
ініціативою Позивача.

25.01.2014 Відповідачу було направлено
претензію з проханням терміново
погасити заборгованість, яка
відповідачем була залишена без
виконання.

Відповідач свої зобов'язання за
договором виконував неналежним чином,
внаслідок чого в нього виникла
заборгованість за надані
телекомунікаційні послуги на загальну
суму 9176,75грн., що складається з
заборгованості за послуги зв'язку - 8477,35
грн. та заборгованості по сплаті збору
до Пенсійного фонду України - 699,40грн.,
що і стало підставою для звернення
позивача з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договір та інші
правочини та юридичні факти. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
господарювання (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний
вичинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкту (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно ст. 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не припустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України
передбачено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Також, позивачем заявлена до стягнення
з відповідача заборгованість по сплаті
збору до Пенсійного фонду України в
сумі 699,40 грн., яка нарахована позивачем
відповідно до п.11 ст. 4 Закону України
"Про збір на обов'язкове пенсійне
страхування" та підтверджується копією
звіту про баланс з особистого рахунку
відповідача, матеріалами справи.

Так, гідно з п. 15-12, 15-14, 15-15 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
Постановою КМУ №1740 від 03.11.98 р., збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з вартості послуг
стільникового рухомого зв'язку
сплачують підприємства, установи та
організації, фізичні особи, які
користуються послугами стільникового
рухомого зв'язку. Збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку сплачується у розмірі
7,5 відсотка вартості будь-яких послуг
стільникового рухомого зв'язку,
сплаченої споживачами цих послуг
оператору, що їх надає, включаючи
вартість вхідних та вихідних
телефонних дзвінків, абонентську
плату, плату (надбавку) за роумінг, суму
страхового завдатку, авансу, вартість
інших спеціальних послуг, зазначених у
рахунку на оплату послуг стільникового
рухомого зв'язку. Збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку сплачується
платниками збору оператору одночасно з
оплатою ними зазначених послуг.

Станом на момент розгляду справи,
відповідач не сплатив 9176,75 грн.
заборгованості та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції
України, статей 15,16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до статті 526
Цивільного кодексу України, статей 193,
198 Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та
згідно вимогам закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач не надав суду жодного
документу, який би підтверджував
сплату заборгованості за договором у
сумі 9176,75 грн., суд вважає позовні
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 9176,75 грн. заборгованості
правомірні та обгрунтовані, такі, що не
спростовані відповідачем, тому
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 509, 598, 612, 625, 762 Цивільного кодексу
України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛЬЯНС" (, адреса: 63733, Харківська область,
Куп'янський район, с. Петрівка, вул.
Озерна, буд. 10, п/р 7078 в 2-му
відділенні Харківського ГРУ
Приватбанк в м.Харкові МФО351533, р/р
2901 в АКІБ „УкрСиббанк", МФО 351005) на
користь Приватного акціонерного
товариства "МТС Україна" (01015, м. Київ,
вул. Лейпцизька,15, п/р 2 в
„Райффайзен Банк Аваль" м. Києва МФО
300805, ) заборгованість за
надані телекомунікаційні послуги в
розмірі 8 477,35 грн., 699,35 грн. - збору до
Пенсійного фонду України, 1827,00 грн. -
витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для оскарження.
Зазначений строк обчислюється з дня
підписання повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.08.2014 р.

Суддя Л.В. Шарко