ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

30 вересня 2014 року
Справа № 5/192/06

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Мавродій Г.В.,

за участю представників учасників
процесу:

від кредиторів:

4) Заводський РЦЗ: Крашинський А.С. -
довіреність № 06-37/01 від 10.01.2014 р.,

6) ОСОБА_2: ОСОБА_3 - довіреність від 12.03.2012
р. за № 277,

7) ФОП ОСОБА_4: ОСОБА_3 - довіреність від
12.03.2012 р. за № 283,

8) ТОВ "Фінансова компанія "Приватні
інвестиції": Журба Т.А. - довіреність №
147 від 12.03.2014 р.,

від інших кредиторів: не з'явилися,

від боржника: Єрмаков А.М. - довіреність
№ 07 від 18.07.2013 р.,

розпорядник майна: арбітражний
керуючий Тимофєєва Т.П.,

керуючий санацією: Лєдовська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

кредитори:

1. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіфа", 54030, м.
Миколаїв, вул. Потьомкінська, 117

2. Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Миколаєва, 54018, м. Миколаїв, вул.
Космонавтів, 55-е

3. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_9, 54000, АДРЕСА_6

4. Заводський районний центр
зайнятості, 54010, АДРЕСА_7

5. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_10, 54056, АДРЕСА_1

6. ОСОБА_2, 54000, АДРЕСА_2

7. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4, 54055, АДРЕСА_2

8. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції", 04053, м. Київ, вул.
Артема, 52-а, офіс № 147, адреса для
листування: 54058, м. Миколаїв, вул.
Лазурна, 16-В, кв. 91

9. Закрите акціонерне товариство
"Бавовнопрядильна фабрика", 79024, м.
Львів, вул. Б. Хмельницького, 188

10. Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
місті Миколаїв, 54020, м. Миколаїв, вул.
Декабристів, б. 41, к. 23а

11. Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, 54029, м. Миколаїв,
вул. Г. Петрової, 2-а

боржник: Акціонерне товариство
відкритого типу "Фірма "АУРА", 54055, м.
Миколаїв, вул. Млинова, 21,
ідентифікаційний код 00307402

розпорядник майна: арбітражний
керуючий Тимофєєва Тетяна Петрівна
(свідоцтво № НОМЕР_1 від 24.07.2013 р.), 54008,
АДРЕСА_4

керуючий санацією: голова правління
боржника Лєдовська О.В. (54056, АДРЕСА_5)

про банкрутство

У судовому засіданні 30.09.2014 р. згідно зі
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом оголошено
вступну та резолютивну частини ухвали.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 15.05.2006 р. за
заявою боржника - Акціонерного
товариства відкритого типу (АТВТ)
"Фірма "АУРА" порушено провадження у
справі № 5/192/06 про його банкрутство в
порядку ст. 53 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції чинній до 18.01.2013 р. включно)
(далі - Закон про банкрутство).

Цією ж ухвалою введено процедуру
санації та призначено керуючого
санацією - голову правління боржника,
розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Тимофєєву
Тетяну Петрівну (далі - Тимофєєва Т.П.).

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство АТВТ "Фірма
"АУРА" було опубліковане 06.06.2006 р. в
газеті "Голос України" № 102 (3852).

Відкрите акціонерне товариство (ВАТ)
"Кредобанк" звернулось до
господарського суду із заявою про
визнання грошових вимог до боржника у
сумі 2 552 956,52 грн., які виникли внаслідок
неналежного виконання АТВТ "Фірма
"АУРА" зобов'язань за кредитними
договорами № 63-2004 від 02.12.2004 р. та № 62-2004
від 02.12.2004 р., укладеними між цими
сторонами, та просило внести банк до
першої черги реєстру вимог кредиторів
АТВТ "Фірма "АУРА", оскільки його вимоги
забезпечені заставою майна боржника,
що підтверджується договорами іпотеки
від 03.12.2004 р., від 18.03.2005 р. та договорами
застави від 03.12.2004 р., від 14.01.2005 р. та від
20.12.2005 р.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 07.07.2011 р.,
серед іншого, замінено кредитора - ВАТ
"Кредобанк" його правонаступником -
Публічним акціонерним товариством
(ПАТ) "Кредобанк" та затверджено
складений розпорядником майна
Тимофєєвою Т.П. реєстр вимог кредиторів
боржника на загальну суму 6 143 738,48 грн.

До реєстру, зокрема, були включені
вимоги ПАТ "Кредобанк" в сумі 399 587,70 грн.
як такі, що забезпечені заставою майна
боржника (І черга).

Щодо інших вимог банку, то вони були
залишені господарським судом без
розгляду, оскільки суд дійшов висновку,
що вони є поточними та можуть бути
заявлені під час ліквідаційної
процедури, якщо боржника буде визнано
банкрутом.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 09.08.2011 р. ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 07.07.2011 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15.12.2011 р. попередні судові
рішення у справі в частині відмови у
визнанні кредиторських вимог ПАТ
"Кредобанк" в розмірі 2 459 727,70 грн., які
забезпечені заставою майна боржника,
скасовано. Справу № 5/192/06 в цій частині
направлено на новий розгляд до
господарського суду Миколаївської
області.

29.05.2012 р. ПАТ "Кредобанк" звернулось до
суду першої інстанції із клопотанням, в
якому просило визнати його
кредиторські вимоги до АТВТ "Фірма
"АУРА" у сумі 2 461 105,20 грн., з яких:
заборгованість зі сплати кредиту за
кредитним договором № 63-2004 від 02.12.2004 р.
- 1 410 000 грн., зі сплати відсотків - 27 025
грн., пені по сплаті відсотків - 1 163,62
грн., пені по сплаті кредиту - 20 496,44 грн.;
заборгованість зі сплати кредиту за
кредитним договором № 62-2004 від 02.12.2004 р.
- 951 500 грн., зі сплати відсотків - 18 237,08
грн., пені по сплаті відсотків - 32 550,12
грн., пені по сплаті кредиту - 32 550,12 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 05.03.2013 р.
кредиторські вимоги ПАТ "Кредобанк"
визнані частково в загальному розмірі 2
458 216,98 грн., з яких: заборгованість зі
сплати кредиту за кредитним договором
№ 63-2004 від 02.12.2004 р. - 1 410 000 грн., зі сплати
відсотків - 27 025 грн., пені по сплаті
відсотків - 1 163,62 грн., пені по сплаті
кредиту - 20 496,44 грн.; заборгованість зі
сплати кредиту за кредитним договором
№ 62-2004 від 02.12.2004 р. - 951 500 грн., зі сплати
відсотків - 18 237,08 грн., пені по сплаті
відсотків - 244,72 грн., пені по сплаті
кредиту - 32 550,12 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 р. ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 05.03.2013 р. по справі № 5/192/06
скасовано; у визнанні грошових вимог
ПАТ "Кредобанк" до АТВТ "Фірма "АУРА" у
сумі 2 461 105,20 грн., які забезпечені
заставою майна боржника, - відмовлено;
справу № 5/192/06 повернуто до
господарського суду Миколаївської
області для подальшого розгляду.

Також, іншою ухвалою господарського
суду Миколаївської області від 05.03.2013 р.
здійснено процесуальне
правонаступництво, а саме: замінено
кредитора у справі ПАТ "Кредобанк" на
його правонаступника - Товариство з
обмеженою відповідальністю (ТОВ)
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції".

Зазначене судове рішення у
встановленому законом порядку не
оскаржувалось, а отже, набрало законної
сили.

08.10.2013 р. ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" звернулося до
суду з заявою за вих. № 747-748/і/2012 від
30.09.2013 р. про визнання кредиторських
вимог до боржника в сумі 2 965 697,22 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2013 р. вказану заяву
було прийнято до розгляду.

Клопотанням б/н від 12.06.2014 р. ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" уточнює розмір заявлених
кредиторських вимог та просить їх
визнати в загальній сумі 2 037 797,32 грн. як
вимоги, забезпечені заставою майна
боржника, з яких:

- за кредитним договором № 62-2004 від
02.12.2004 р. - 579 112,26 грн. (528 080,34 грн. - сума
заборгованості за кредитом з
урахуванням проведених боржником
після 15.05.2006 р. погашень, 18 237,08 грн. - сума
заборгованості за відсотками, 32 794,84
грн. - сума нарахованої пені по кредиту
та відсотках);

- за кредитним договором № 63-2004 від
02.12.2004 р. - 1 458 685,06 грн. (1 410 000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 27 025,00 грн. -
заборгованість за відсотками, 21 660,06
грн. - сума нарахованої пені по кредиту
та відсотках).

А також просить зобов'язати
розпорядника майна включити зазначені
вимоги до реєстру вимог кредиторів до
першої черги, як вимоги забезпечені
заставою майна боржника.

Розгляд заяви ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" про визнання
кредиторських вимог неодноразово
відкладався судом, востаннє - на 30.09.2014
р. ухвалою суду від 04.09.2014 р.

Також в матеріалах справи міститься
клопотання боржника за вих. № 5/192/06-9/2
від 05.12.2013 р. про залишення без розгляду
заяви ТОВ "Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" про визнання кредиторських
вимог.

30.09.2014 р. у судовому засіданні
представник ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" - Журба Т.А.
підтримала заявлені вимоги та просила
визнати їх у загальній сумі 2 037 797,32 грн.,
яка визначена в клопотанні б/н від
12.06.2014 р.

Представник боржника у засіданні
повідомив, що заявлені вимоги ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" визнає частково в сумі 310
262,08 грн., з яких:

- за кредитним договором № 62-2004 від
02.12.2004 р. - 243 237,08 грн. (225 000,00 грн. - сума
простроченої заборгованості по сплаті
основного боргу, 18 237,08 грн. - сума
простроченої заборгованості по сплаті
відсотків);

- за кредитним договором № 63-2004 від
02.12.2004 р. - 67 025,00 грн. (40 000,00 грн. - сума
простроченої заборгованості по сплаті
основного боргу, 27 025,00 грн. - сума
простроченої заборгованості по сплаті
відсотків).

Розпорядник майна боржника та керуючий
санацією у судовому засіданні 30.09.2014 р.
повністю підтримали позицію
представника боржника.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
ТОВ "Фінансова компанія "Приватні
інвестиції", боржника та думку інших
учасників провадження у справі, суд
дійшов наступних висновків.

Клопотанням за вих. № 5/192/06-9/2 від 05.12.2013
р. боржник просить суд залишити без
розгляду заяву ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" про визнання
кредиторських вимог, посилаючись на
приписи ч. 2 ст. 25 та п. 2 ч. 1 ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), у зв'язку з
тим, що на розгляді господарського суду
Миколаївської області вже є заява ПАТ
"Кредобанк" (правонаступником якого є
ТОВ "Фінансова компанія "Приватні
інвестиції").

Проте, постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
13.08.2013 р. встановлено наступне.

29.11.2011 р. поміж ПАТ "Кредобанк" та ТОВ ФК
"Приватні інвестиції" укладено договір
факторингу, за умовами якого банк
продає та відступає Новому кредитору
(ТОВ ФК "Приватні інвестиції"), а
останній купує Права вимоги за
кредитними договорами та за усіма
забезпеченнями відповідно до
забезпечувальних документів, вказаних
у додатку № 1 до договору.

Таким чином, вже на дату подання банком
клопотання про визнання його
кредитором АТВТ "Фірма "АУРА" з
грошовими вимогами до боржника у сумі 2
461 105,20 грн. та внесення цих вимог до
першої черги задоволення (тобто, 29.05.2012
р.), його вимоги вже не були забезпечені
заставою майна боржника.

Однак, місцевий господарський суд
обставин щодо правового статусу
заставного майна по договорам, що
укладались в забезпечення виконання
АТВТ "Фірма "АУРА" зобов'язань по
кредитним договорам від № 63-2004 від
02.12.2004 року та № 62-2004 від 02.12.2004 року, не
з'ясував та дійшов помилкового
висновку, що станом на 05.03.2013 р. ПАТ
"Кредобанк" є заставним кредитором АТВТ
"Фірма "АУРА".

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції скасував ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 05.03.2013 р. по справі № 5/192/06 та
відмовив у визнанні грошових вимог ПАТ
"Кредобанк" до АТВТ "Фірма "АУРА" у сумі 2
461 105,20 грн., які забезпечені заставою
майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону про банкрутство
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 25 ГПК України
передбачено, що усі дії, вчинені в
судовому процесі до вступу у справу
правонаступника, обов'язкові для нього
так само, як вони були обов'язкові для
особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який діє в межах своєї компетенції, є
справа з господарського спору між тими
ж сторонами, про той же предмет і з тих
же підстав.

Таким чином, право вимоги до АТВТ "Фірма
"АУРА" з'явилось у ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" 29.11.2011 р.,
ТОВ "Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" як правонаступник ПАТ
"Кредобанк" фактично визнано
кредитором у даній справі ухвалою
господарського суду Миколаївської
області 05.03.2013 р., у визнанні
кредиторських вимог ПАТ "Кредобанк" до
АТВТ "Фірма "АУРА" відмовлено
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.08.2013 р. з
посиланням на той факт, що станом на
05.03.2013 р. ПАТ "Кредобанк" вже не
являється заставним кредитором АТВТ
"Фірма "АУРА", у зв'язку з чим ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" і звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з заявою про визнання саме його
кредиторських вимог до АТВТ "Фірма
"АУРА", які забезпечені заставою майна
боржника.

Таким чином, посилання боржника на
приписи ч. 2 ст. 25 та п. 2 ч. 1 ст. 81 ГПК
України являються помилковими,
оскільки в провадженні господарського
суду Миколаївської області вже не
перебуває заява ПАТ "Кредобанк".

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
відмовляє у задоволенні клопотання
боржника за вих. № 5/192/06-9/2 від 05.12.2013 р.
про залишення без розгляду заяви ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" про визнання кредиторських
вимог.

Відповідно до заяви ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" (з
урахуванням клопотання б/н від 12.06.2014 р.)
кредитор просить визнати його
кредиторські вимоги в загальній сумі 2
037 797,32 грн. як вимоги, забезпечені
заставою майна боржника, з яких:

- за кредитним договором № 62-2004 від
02.12.2004 р. - 579 112,26 грн. (528 080,34 грн. - сума
заборгованості за кредитом з
урахуванням проведених боржником
після 15.05.2006 р. погашень, 18 237,08 грн. - сума
заборгованості за відсотками, 32 794,84
грн. - сума нарахованої пені по кредиту
та відсотках);

- за кредитним договором № 63-2004 від
02.12.2004 р. - 1 458 685,06 грн. (1 410 000,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 27 025,00 грн. -
заборгованість за відсотками, 21 660,06
грн. - сума нарахованої пені по кредиту
та відсотках).

Заявлені вимоги підтверджуються
наступними доказами, які містяться в
матеріалах справи.

02.12.2004 р. між АТ "Кредит Банк (Україна)"
(яке з 23.12.2005 р. змінило назву на ВАТ
"Кредобанк", правонаступником якого в
подальшому був ПАТ "Кредобанк") (Банк) та
АТВТ "Фірма "АУРА" (Позичальник) було
укладено кредитний договір № 62-2004.

10.01.2005 р., 14.10.2005 р., 30.11.2005 р., 20.12.2005 р. та
30.05.2007 р. між тими ж сторонами укладено
додаткові угоди до кредитного договору
№ 62-2004 від 02.12.2004 р.

Відповідно до ст. 1 даного договору (з
наступними змінами та доповненнями)
Банк надає Позичальнику кредит в сумі
939 400,00 грн. терміном до 02.09.2007 р. зі
сплатою 18% річних.

Згідно з п. 2.1. даного договору
виконання зобов'язань Позичальника по
цьому договору забезпечується
іпотекою та заставою.

02.12.2004 р. між АТ "Кредит Банк (Україна)"
(яке з 23.12.2005 р. змінило назву на ВАТ
"Кредобанк", правонаступником якого в
подальшому був ПАТ "Кредобанк") (Банк) та
АТВТ "Фірма "АУРА" (Позичальник) було
укладено кредитний договір № 63-2004.

30.11.2005 р. між тими ж сторонами укладено
додаткову угоду до кредитного договору
№ 63-2004 від 02.12.2004 р.

Відповідно до ст. 1 даного договору (з
наступними змінами та доповненнями)
Банк надає Позичальнику терміновий
кредит в сумі 1 420 000,00 грн. терміном до
30.11.2007 р. зі сплатою 23% річних.

Згідно з п. 2.1. даного договору
виконання зобов'язань Позичальника по
цьому договору забезпечується
іпотекою та заставою.

В забезпечення виконання зобов'язань
Позичальника по кредитним договорам №
62-2004 та № 63-2004 від 02.12.2004 р. наступні
договори:

- договір іпотеки від 03.12.2004 р. (з
наступними змінами та доповненнями,
внесеними додатковими договорами № 1
від 30.11.2005 р. та № 2 від 04.06.2007 р.),
предметом якого є нерухоме майно:
цілісний майновий комплекс, що
знаходиться в м. Миколаєві, вул.
Севастопольська, 136, заставною
вартістю, визначеною сторонами, в сумі 2
272 835,00 грн.;

- договір застави від 03.12.2004 р. (з
наступними змінами та доповненнями,
внесеними додатковими договорами № 1
від 30.11.2005 р. та № 2 від 04.06.2007 р.),
предметом якого є майно (обладнання),
вказане в додатку до цього договору,
заставною вартістю, визначеною
сторонами, в сумі 478 000,00 грн.;

- договір застави від 14.01.2005 р. (з
наступними змінами та доповненнями,
внесеними додатковими договорами № 1
від 30.11.2005 р. та № 2 від 04.06.2007 р.),
предметом якого є майно (обладнання),
вказане в додатку до цього договору,
заставною вартістю, визначеною
сторонами, в сумі 616 410,00 грн.;

- договір іпотеки від 18.03.2005 р. (з
наступними змінами та доповненнями,
внесеними додатковими договорами № 1
від 30.11.2005 р. та № 2 від 04.06.2007 р.),
предметом якого є нерухоме майно:
нежитловий об'єкт, що знаходиться в м.
Миколаєві, вул. Млинна, 21, заставною
вартістю, визначеною сторонами, в сумі 2
491 025,00 грн.;

- договір застави від 20.12.2005 р. (з
наступними змінами та доповненнями,
внесеними додатковим договором № 1 від
30.05.2007 р.), предметом якого є майно
(обладнання), заставною вартістю,
визначеною сторонами, в сумі 750 000,00 грн.

Таким чином, загальна вартість
заставного майна АТВТ "Фірма "АУРА"
перед ПАТ "Кредобанк" складає 6 608 270,00
грн.

Банк свої зобов'язання за кредитними
договорами № 62-2004 та № 63-2004 від 02.12.2004 р.
виконав у повному обсязі.

Боржником умови кредитних договорів не
виконано належним чином, внаслідок
чого утворилася заборгованість.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або до інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання.

Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України також
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки, а в силу вимог ч. 2 ст. 551 ЦК
України, якщо предметом неустойки
(пені) є грошова сума, її розмір
встановлюються договором або актом
цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 547 ЦК України передбачено,
що правочин щодо забезпечення
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

За приписами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Із змісту ст. 551 ЦК України вбачається,
що предметом неустойки може бути
грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства. Розмір неустойки,
встановлений законом, може бути
збільшений у договорі. Сторони можуть
домовитися про зменшення розміру
неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом. Розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Із змісту пп. 1 п. 2 ст. 258 ЦК України
вбачається, що позовна давність в один
рік застосовується, зокрема до
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно вимог ч. 4 ст. 12 Закону про
банкрутство протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону про банкрутство
кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються на задоволення
вимог кредиторів, у порядку,
встановленому цією статтею: зокрема, у
першу чергу задовольняються вимоги,
забезпечені заставою.

У відповідності до положень ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою стороною
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги) та
правонаступництва.

Відступлення права вимоги є договірною
передачею вимог первісного кредитора
новому кредиторові та відбувається на
підставі укладення між ними
відповідного договору.

Згідно зі ст. 510 ЦК України сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор. У
зобов'язанні на стороні боржника або
кредитора можуть бути одна або
одночасно кілька осіб.

Такий статус сторін у правовідносинах
існує до моменту виконання боржником
зобов'язань перед кредитором, які
відповідно до ст. 599 ЦК України
припиняються, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином.

Отже, заміна кредитора у зобов'язанні
допускається шляхом відступлення
права вимоги на підставі правочину
протягом усього часу існування
зобов'язання, якщо це не суперечить
договору та не заборонено законом.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав.

При цьому, суд враховує положення п. 51
постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику в справах
про банкрутство" № 15 від 18.12.2009 р. та
норми ст. 512 ЦК України, згідно яких
визначені підстави заміни кредитора у
зобов'язанні, в тому числі й грошовому.
Законом не передбачено заборони на
перехід прав кредиторів за грошовими
зобов'язаннями до іншої особи у
провадженні у справі про банкрутство.
Особа, до якої перейшли права кредитора
під час провадження у справі про
банкрутство, отримує статус учасника
провадження відповідно до абзацу
двадцять другого статті 1 Закону.
Заміна кредитора у зобов'язанні не
впливає на права та обов'язки боржника
і не потребує його згоди, якщо така
згода не передбачена договором або
законом.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставі
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З матеріалів справи вбачається, що
29.11.2011 р. між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" укладено договір
факторингу, за умовами якого Банк (ПАТ
"Кредобанк") продає та відступає Новому
кредитору (ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції"), а Новий кредитор
купує та приймає від Банку Права
вимоги, визначені у Додатку №1 (п. 3.1
договору).

Право вимоги означає повний обсяг прав
грошової вимоги до позичальників за
кредитними договорами та повний обсяг
прав вимоги до сторін забезпечення за
забезпечувальними документами, строк
виконання за якими настав на дату
відступлення Прав вимоги за цим
договором, а також які виникнуть у
майбутньому, зокрема, право на основну
суму кредиту, на проценти, нараховані
на неї, на комісії та будь-які штрафні
санкції (за наявності), що підлягають
сплаті у відповідності до умов
кредитних договорів.

У відповідності до п. 3.2 договору,
сторони зобов'язані підписати на дату
надходження ціни відступлення на
рахунок Банку акт прийому-передачі
Портфеля Заборгованостей. Даний акт є
фактичним підтвердженням переходу
прав вимоги за Портфелем
Заборгованості відповідно до умов
цього договору. Договір набирає
чинності з моменту підписання даного
акту.

Зазначений акт було підписано
сторонами договору 14.12.2011 р. Як слідує з
вказаного акта, відповідно до п. п. 3.1, 3.2
договору факторингу шляхом купівлі
права грошової вимоги від 29.11.2011 р.
(Договір), ПАТ "Кредобанк" передає
Портфель Заборгованостей, а ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" приймає його, згідно
Додатку №1 до Договору.

Портфель Заборгованості означає
сукупність невиконаних (несплачених)
позичальниками грошових зобов'язань
перед Банком, нарахованих відповідно
до умов кредитних договорів і ще не
сплачених на день підписання цього
Договору, зокрема, пов'язаних із сумою
основного боргу по кредиту, процентами,
комісіями, штрафними санкціями тощо.

Згідно витягу з Додатку №1 до Договору
застави майнових прав від 29.11.2011 р.
"Перелік Заборгованостей, відповідно
до Договору факторингу шляхом продажу",
а також витягу з Додатку №1 до Договору
факторингу № 1 від 29.11.2011 р. ("База
даних"), загальна заборгованість АТВТ
"Фірма "АУРА" перед ПАТ "Кредобанк", яку
останній передає ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції"
становить:

- за кредитним договором № 62-2004 у сумі 580
732,09 грн., з яких: основна сума боргу - 528
080,06 грн., відсотки - 52 652,03 грн.;

- за кредитним договором № 63-2004 у сумі 2
384 964,85 грн., з яких: основна сума боргу - 1
410 000,00 грн., відсотки - 974 964,85 грн.

Отже, загальна сума Права Вимоги до
АТВТ "Фірма "АУРА", яку ПАТ "Кредобанк"
передав ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" складає 2 965 696,94
грн.

Із вищенаведеного витікає, що Права
Вимоги до АТВТ "Фірма "АУРА" сум
нарахованої пені за кредитними
договорами від 03.12.2004 р. № 62-2004 та № 63-2004
від ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" не
передавались.

За загальним правилом, викладеним у ст.
180 ГК України, господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
всіх істотних умов. Істотними є умови,
визначені такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну і строк дії
договору. Окрім цього, ст. 517 ЦК України
передбачено, що укладаючи між собою
правочин про заміну кредитора у
зобов'язанні первісний кредитор у
зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення. Таким
чином, закон в імперативному порядку
визначає, що укладаючи договір про
заміну кредитора в зобов'язанні
сторони в будь-якому разі повинні
погодити умову про перелік документів,
які засвідчують права, що передаються
та відповідно - порядок їх передачі, а
отже робить таку умову істотною умовою
правочинів про заміну кредитора в
зобов'язанні, яка в обов'язковому
порядку повинна бути погоджена
сторонами та відображена в змісті
укладеної між ними угоди. У разі ж
недосягнення згоди щодо вказаної умови
про перелік документів, які
передаються первісним кредитором
новому кредиторові, у останнього,
будуть відсутні докази переходу до
нього прав нового кредитора в
зобов'язанні, а відтак, він не зможе
підтвердити своє правове становище
перед третіми особами й вимагати від
боржника належного виконання на свою
користь.

Частиною 8 статті 181 ГК України
визначено, що в разі недосягнення
сторонами згоди щодо всіх істотних
умов господарського договору, такий
договір вважається неукладеним (таким,
що не відбувався). А якщо одна із сторін
здійснила фактичні дії щодо його
виконання, то правові наслідки таких
дій визначаються нормами ЦК України.

З огляду на вищевикладене, ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" позбавлений права вимоги
сум нарахованої пені по кредитам та
відсотках в загальній сумі 54 454,90 грн.
(за кредитним договором № 62-2004 від
02.12.2004 р. - 32 794,84 грн. та за кредитним
договором № 63-2004 від 02.12.2004 р. - 21 660,06
грн.), у зв'язку з чим суд відхиляє
заявлені вимоги в цій частині.

Як вбачається із Витягу з державного
реєстру обтяжень рухомого майна № 41310281
від 22.07.2013 р. щодо майна АТВТ "Фірма
"АУРА", 19.12.2011 р., 20.12.2011 р. та 26.12.2012 р.
державним реєстратором вносились
зміни до реєстру, а саме вилучено
обтяжувача по договорам застави від
03.12.2004 р., 14.01.2005 р. і 20.12.2005 р. та
додатковим договорам від 30.11.2005 р. до
договору застави майнових прав від
10.12.2004 р. - ПАТ "Кредобанк" та додано
нового обтяжувача - ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції".

Крім того, за даними Інформаційної
довідки з Державного реєстру іпотек №
7636518 від 07.08.2013 р., іпотекодержателем
нерухомого майна АТВТ "Фірма "АУРА"
(майнового комплексу, розташованого за
адресою: м. Миколаїв, вул.
Севастопольська, буд. 136 та нежитлового
об'єкта, розташованого у м. Миколаєва по
вул. Млинній, 21) є також ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції", і
відповідні відомості були внесені
державним реєстратором до реєстру
23.12.2011 р.

За змістом ст. 1 Закону про банкрутство,
конкурсними кредиторами є кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону про
банкрутство вимоги конкурсних
кредиторів, що заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
розглядаються і вважаються погашеними,
про що господарський суд зазначає в
ухвалі, якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Разом з тим, частиною 6 цієї статті
визначений обов'язок розпорядника
майна окремо внести до реєстру вимоги
кредиторів, які забезпечені заставою
майна боржника, згідно з їх заявами, а
за їх відсутності, - згідно з даними
обліку боржника, а також внести окремо
до реєстру відомості про майно
боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

Законодавством, що регулює
правовідносини банкрутства, вимоги
заставних кредиторів віднесені до
привілейованих, обов'язок включення їх
до реєстру вимог кредиторів покладено
на розпорядника майна незалежно від
того чи звертався заставний кредитор
із заявою про визнання його грошових
вимог, оскільки такі вимоги випливають
з встановлення обставин наявності у
боржника заставного майна.

Із матеріалів справи вбачається, що
боржником було частково погашено
заборгованість перед ПАТ "Кредобанк" по
кредитному договору № 62-2004 від 02.12.2004 р.,
що підтверджується копіями
відповідних платіжних доручень (Т. 12, а.
с. 182-200), Додатком № 1 до договору
факторингу ("База даних"), в якому
зазначено, що прострочена кредитна
заборгованість по договору № 62-2004 від
02.12.2004 р. складає саме 528 080,06 грн., а також
листами ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" № 578 від 26.11.2012 р.
та № 10-120112 від 12.01.2012 р. на адресу АТВТ
"Фірма "АУРА".

Таким чином, як станом на 29.11.2011 р. (дату
укладання договору факторингу), так і
станом на дату звернення ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції" до
господарського суду з заявою про
визнання кредиторських вимог до АТВТ
"Фірма "АУРА" загальна сума
заборгованості по кредитним договорам
№ 62-2004 та № 63-2004 від 02.12.2004 р. складала 2
965 696,94 грн., право вимоги якої було
передано від ПАТ "Кредобанк" до ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України "Про іпотеку" іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, частиною 6 статті 3 Закону
України "Про іпотеку" передбачено, що у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

У разі порушення провадження у справі
про відновлення платоспроможності
іпотекодавця або визнання його
банкрутом або при ліквідації юридичної
особи - іпотекодавця іпотекодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет іпотеки незалежно від настання
строку виконання основного
зобов'язання, якщо іпотекодержатель і
правонаступник іпотекодавця не
досягнуть згоди про інше.

Частинами 1, 2 статті 1, частиною 2 статті
11 Закону України "Про заставу"
визначено, що застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань. Кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави). Заставодавцем може бути як
сам боржник, так і третя особа (майновий
поручитель).

Таким чином, якщо боржник не виконав
або неналежно виконав основне
зобов'язання, грошові вимоги ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції", забезпечені заставою
майна боржника, відповідно до частини 6
статті 14 та підпункту "а" пункту 1
частини 1 статті 31 Закону про
банкрутство включаються до реєстру
вимог кредиторів окремо і
задовольняються у першу чергу.

Майно банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя згідно з положеннями
абзацу 2 частини 2 статті 26 Закону
України про банкрутство.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1
частини 1 статті 31 Закону про
банкрутство кошти, одержані від
продажу майна банкрута, спрямовуються
у першу чергу на задоволення вимог,
забезпечених заставою.

Отже, законодавець зобов'язав
розпорядника майна, незалежно від
наявності чи відсутності заяв за
даними обліку боржника, внести вимоги
кредиторів, забезпечені заставою майна
боржника, окремо до реєстру вимог
кредиторів, які забезпечені заставою
боржника, та окремо внести до реєстру
відомості про майно боржника, що є
предметом застави, яке
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Вартість заставного майна була
визначена сторонами при укладенні
відповідних договорів застави та
іпотеки, що також узгоджується з
приписами чинного законодавства,
зокрема ч. 6 ст. 5 Закону України "Про
іпотеку", ст. 582 ЦК України.

Так, загальна вартість заставного
майна АТВТ "Фірма "АУРА" відповідно до
договорів іпотеки та застави складає 6
608 270,00 грн.

Кредитор у своїй заяві (з урахуванням
клопотання б/н від 12.06.2014 р.) просить,
зокрема, визнати його вимоги за
кредитним договором № 62-2004 від 02.12.2004 р.
у сумі 528 080,34 грн. - заборгованість за
кредитом з урахуванням проведених
боржником після 15.05.2006 р. погашень, 18 237,08
грн. - заборгованість за відсотками
станом на 15.05.2006 р. (порушення
провадження у даній справі); за
кредитним договором № 63-2004 від 02.12.2004 р.
у сумі 1 410 000,00 грн. - заборгованість за
кредитом, 27 025,00 грн. - заборгованість за
відсотками станом на 15.05.2006 р.
(порушення провадження у даній справі).

Розрахунки сум нарахованих відсотків
неодноразово подавалися до
господарського суду як первісним
кредитором, так і його
правонаступником.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що сума
нарахованих відсотків підлягає
визнанню у заявлених сумах.

Що ж стосується сум основної
заборгованості за кредитами, то судом
встановлено, що у наданих ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" розрахунках наявні
арифметичні помилки, в зв'язку з чим,
невірною являється сума основного
боргу за кредитним договором № 62-2004 від
02.12.2004 р., а саме: замість суми 528 080,06 грн.,
яка визначена в Додатку № 1 до договору
факторингу від 29.11.2011 р. ("База даних"),
вказано суму 528 080,34 грн.

При визначенні сум основної
заборгованості за кредитами, суд
виходить саме з тих сум, які були
передані від ПАТ ПАТ "Кредобанк" до ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" згідно Додатку № 1 до
договору факторингу від 29.11.2011 р. ("База
даних").

Таким чином, суд визнає вимоги ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" до АТВТ "Фірма "АУРА"
частково в сумі 1 983 342,14 грн. [за
кредитним договором № 62-2004 від 02.12.2004 р.:
528 080,06 грн. - заборгованість за кредитом
з урахуванням проведених боржником
погашень (згідно Додатку № 1 до
договору факторингу від 29.11.2011 р. ("База
даних")), 18 237,08 грн. - заборгованість за
відсотками станом на 15.05.2006 р.
(порушення провадження у даній справі);
за кредитним договором № 63-2004 від 02.12.2004
р.: 410 000,00 грн. - заборгованість за
кредитом (згідно Додатку № 1 до
договору факторингу від 29.11.2011 р. ("База
даних")), 27 025,00 грн. - заборгованість за
відсотками станом на 15.05.2006 р.
(порушення провадження у даній справі)],
які забезпечені заставою майна
боржника.

Керуючись ст. ст. 14, 53 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції чинній до 18.01.2013 р. включно),
ст. ст. 82-86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні
клопотання Акціонерного товариства
відкритого типу "Фірма "АУРА" за вих. №
5/192/06-9/2 від 05.12.2013 р. про залишення без
розгляду заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції" про визнання
кредиторських вимог.

2. Визнати кредиторські вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції"
(ідентифікаційний код 37356981) до
Акціонерного товариства відкритого
типу "Фірма "АУРА" (ідентифікаційний код
00307402) частково в сумі 1 983 342,14 грн., які
забезпечені заставою майна боржника, з
включенням їх до першої черги реєстру
вимог кредиторів Акціонерного
товариства відкритого типу "Фірма
"АУРА" (ідентифікаційний код 00307402)
окремо, як вимоги, забезпечені заставою
майна боржника.

3. Зобов'язати розпорядника майна
Акціонерного товариства відкритого
типу "Фірма "АУРА" - арбітражного
керуючого Тимофєєву Тетяна Петрівна
внести відповідні відомості до реєстру
вимог кредиторів Акціонерного
товариства відкритого типу "Фірма
"АУРА".

4. В іншій частині кредиторські
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції"
(ідентифікаційний код 37356981) до
Акціонерного товариства відкритого
типу "Фірма "АУРА" (ідентифікаційний код
00307402) відхилити.

Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку згідно ст. ст. 91,
93, 106 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
В.С. Адаховська

Ухвала оформлена у відповідності

до ст. 86 ГПК України та

підписана суддею 06.10.2014 р.