ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 вересня 2014 року Справа № 910/17223/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Грейц К.В.,суддів:Вовка І.В.,
Волковицької Н.О., Добролюбової Т.В.,
Мачульського Г.М.,

розглянувши заявуПриватного
акціонерного товариства "Українська
страхова група"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 01.07.2014у
справі№ 910/17223/13за позовомПриватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група"до
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія"про відшкодування шкоди у
розмірі 27470,83 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.11.2013 відмовлено у
задоволенні позову про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 рішення
господарського суду міста Києва від
11.11.2013 скасовано частково, позов
задоволено частково, стягнуто з
відповідача 26 960,83 грн страхового
відшкодування, 1 688,56 грн витрат по
сплаті судового збору за подання
позовної заяви, 896,54 грн витрат по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги, в іншій частині
рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.07.2014 постанову Київського
апеляційного господарського суду від
19.03.2014 у справі №910/17223/13 скасовано,
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.11.2013 у справі №910/17223/13
залишено в силі.

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" звернулось із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 01.07.2014 у справі № 910/17223/13, в
якій просить зазначену постанову
скасувати, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача суми 27470,83 грн,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах. В
обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанову Вищого
господарського суду України від 14.11.2012
у справі №5028/17/22/2012.

Підстави для висновку про пропуск
заявником строку, встановленого
статтею 11117 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), відсутні.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, подану у межах
строку, передбаченого статтею 11117 ГПК
України, колегія суддів дійшла
висновку про наявність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України, враховуючи
таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом

У постанові від 01.07.2014 у справі №910/17223/13
суд касаційної інстанції залишив без
змін судове рішення першої інстанції,
яким відмовлено у задоволенні позову
щодо стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу. При
цьому, суд касаційної інстанції
виходив з того, що при виплаті
страхового відшкодування страховою
компанією до неї переходить право
вимоги потерпілого, тобто відбувається
заміна кредитора у зобов'язанні, а не
виникає право регресу; строк виконання
одним страховиком зобов'язання по
відшкодуванню іншому страховику шкоди
не встановлений, а пов'язаний з
моментом пред'явлення відповідною
особою (в даному випадку страховиком)
відповідної вимоги про отримання
страхового відшкодування в прядку
статті 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів"; позивач не звертався з
відповідною заявою до відповідача,
отже, строк виплати страхового
відшкодування не настав. При цьому, суд
касаційної інстанції зазначив про
помилковість висновків судів
попередніх інстанцій про набуття
позивачем право вимоги в порядку
регресу.

У постанові від 14.11.2012 у справі
№5028/17/22/2012, на яку посилається заявник,
вирішуючи спір у подібних
правовідносинах, за подібних предмета
і підстав позову, за аналогічного
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин, суд касаційної
інстанції дійшов протилежного
правового висновку про задоволення
вимог щодо стягнення суми страхового
відшкодування в порядку регресу. При
цьому, суд касаційної інстанції
виходив з того, що позивач (страховик)
отримав право вимоги потерпілої особи
(страхувальника) після виплати
останній страхового відшкодування та
не зобов'язаний звертатися
безпосередньо до особи, відповідальної
за заподіяний збиток, або до особи, у
якої застраховано її цивільно-правову
відповідальність з вимогою виплатити
матеріального відшкодування; позивач
може реалізувати своє право шляхом
подачі позову про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу до
суду.

З огляду на викладене колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що зі змісту доданих до заяви
судових рішень Вищого господарського
суду України вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме статті 993
Цивільного кодексу України та статті 27
Закону України "Про страхування"
внаслідок чого ухвалені різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 86, 11116-11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 910/17223/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяК.Грейц Судді: І.Вовк
Н.Волковицька Т.Добролюбова
Г.Мачульський