м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом ICON PRIVATE EQUITY FUND I LP [Обмежене
партнерство "Айкон Прайвет Еквіті Фанд
До Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
Про тлумачення змісту правочину
Суддя Ващенко
Представники сторін:
Від позивача: Лукашенко М.В.
представник за довіреністю № б/н від
Від відповідача: Суденко Р.В.
представник за довіреністю № б/н від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги ICON PRIVATE
EQUITY FUND I LP [Обмежене партнерство "Айкон
Прайвет Еквіті Фанд І"] (далі - позивач)
до Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (далі -
відповідач) про тлумачення змісту
правочину між позивачем та
відповідачем у частині, що є предметом
спору, а саме шляхом роз'яснення, що по
відношенню до будь-якого арбітражу на
підставі пункту 4.2 Договору поруки від
19.09.11. порушеного в період починаючи з
дати укладення зазначеного договору:
- арбітражний суд має складатися із
трьох арбітрів, при чому арбітрами
можуть бути в тому числі й особи, що не
включені до Рекомендаційного списку
арбітрі Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України;
- не відповідатиме угоді сторін склад
арбітражного суду, що не включатиме
особу, яку сторона призначила у
передбачений Регламентом Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
строк, незалежно від того, чи включена
така особа до Рекомендаційного списку
арбітрів Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, чи
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
листах від 03.02.14., 18.03.14., 04.04.14.
Міжнародний комерційний арбітражний
суд при Торгово-промисловій палаті
України заявив про неможливість
призначення позивачем особи, що не
включена до Рекомендаційного списку
арбітрів Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, а
також про те, що у разі не призначення
позивачем арбітра саме з
Рекомендаційного списку арбітрів
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України,
арбітр за позивача буде призначений
Президентом Торгово-промислової
палати України. При цьому, за
твердженням позивача, оскільки
відповідач не заперечував проти
варіанту тлумачення угоди між
позивачем та відповідачем, на якому
наполягає Міжнародний комерційний
арбітражний суд при
Торгово-промисловій палаті України, то
така поведінка відповідача сприяє
порушенню права позивача та свідчить
про наявність спору щодо тлумачення
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.14. порушено провадження у
розгляду на 19.06.14.
17.06.14. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому він проти позову заперечує з
підстав, викладених в відзиві.
В судовому засіданні 19.06.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 22.07.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
В судовому засіданні 22.07.14.
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги.
Представник відповідача в судовому
засіданні 22.07.14. проти позову
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
В судовому засіданні 22.07.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
19.09.11. між позивачем (як Поручителем),
відповідачем (як Кредитором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вішва Ананда (як
Позичальником) було укладено Договір №
б/н поруки (далі - Договір).
На адресу позивача надійшли листи від
03.02.14., 18.03.14., 04.04.14. від Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
(далі - МКАС при ТПП), в яких позивач
повідомлявся про те, що Поручителю
необхідно у 30-ти денний термін з часу
отримання листів повідомити МКАС при
ТПП ім'я та прізвище призначеного
позивачем арбітра з рекомендаційного
списку. Крім того, позивачу було
відмовлено в призначенні визначеного
ним арбітра у зв'язку з відсутністю
останнього в рекомендаційному списку
та з огляду на те, що визначений
позивачем арбітр не є арбітром МКАС при
Позивач у своїх відповідях на вказані
листи з позицією МКАС при ТПП не
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
листах від 03.02.14., 18.03.14., 04.04.14.
Міжнародний комерційний арбітражний
суд при Торгово-промисловій палаті
України заявив про неможливість
призначення позивачем особи, що не
включена до Рекомендаційного списку
арбітрів Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, а
також про те, що у разі не призначення
позивачем арбітра саме з
Рекомендаційного списку арбітрів
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України,
арбітр за позивача буде призначений
Президентом Торгово-промислової
При цьому, за твердженням позивача,
оскільки відповідач не заперечував
проти варіанту тлумачення угоди між
позивачем та відповідачем, на якому
наполягає Міжнародний комерційний
арбітражний суд при
Торгово-промисловій палаті України, то
така поведінка відповідача сприяє
порушенню права позивача та свідчить
про наявність спору щодо тлумачення
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 637 ЦК України тлумачення
умов договору здійснюється відповідно
до статті 213 цього Кодексу. У разі
тлумачення умов договору можуть
враховуватися також типові умови
(типові договори), навіть якщо в
договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст
правочину може бути витлумачений
стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту правочину.

Так, при тлумаченні змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

У розумінні наведених приписів, на
вимогу однієї або двох сторін договору
суд може постановити рішення про
тлумачення змісту цього договору без
зміни його умов.

В пункті 4.2 Договору «Вирішення спорів»
встановлено, що Всі спори, протиріччя
або вимоги, що виникають з цього
Договору або у зв'язку з ним, у тому
числі, ті, що стосуються його виконання,
порушення, припинення або недійсності,
підлягають вирішенню в Міжнародному
Комерційному арбітражному суді при
Торгово-промисловій палаті України
відповідно до його Регламенту. Правом,
що регулює цей Договір, є матеріальне
право України. Арбітражний суд
складатиметься з трьох арбітрів. Місце
проведення арбітражного засідання -
Київ, Україна. Мова арбітражного
провадження - українська.

Позивач просить суд розтлумачити зміст
правочину шляхом роз'яснення, що по
відношенню до будь-якого арбітражу на
підставі пункту 4.2 Договору поруки від
19.09.11. порушеного в період починаючи з
дати укладення зазначеного договору:

- арбітражний суд має складатися із
трьох арбітрів, при чому арбітрами
можуть бути в тому числі й особи, що не
включені до Рекомендаційного списку
арбітрі Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України;

- не відповідатиме угоді сторін склад
арбітражного суду, що не включатиме
особу, яку сторона призначила у
передбачений Регламентом Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
строк, незалежно від того, чи включена
така особа до Рекомендаційного списку
арбітрів Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, чи
ні.

Разом з тим, позивач просить здійснити
тлумачення п. 4.2 Договору фактично
створивши нові умови, які відсутні в
змісті спірного пункту, не врахувавши
того, що тлумачення не може створювати,
а лише роз'яснює існуючі умови угоди.

Позивач не згоден саме з позицією
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
щодо неможливості призначення
позивачем особи, що не включена до
Рекомендаційного списку арбітрів
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України, а
тому суд дійшов висновку, що позивач
фактично оскаржує дії МКАС при ТПП, а не
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк». Крім
того, позивач фактично оспорює порядок
призначення суддів МКАС при ТПП, що
визначений регламентом останнього.

При цьому судом враховано, що МКАС при
ТПП є самостійною постійно діючою
арбітражною установою (третейським
судом), що здійснює свою діяльність у
відповідності до ЗУ «Про міжнародний
комерційний арбітраж», на підставі
Положення про Міжнародний комерційний
арбітражний суд при
Торгово-промисловій палаті України та
Регламенту Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України
(параграф 1 вказаного Регламенту,
затвердженого рішенням президії ТПП
України від 17.04.07. № 18).

Обґрунтовуючи підстави для тлумачення
умов Договору позивач вказує на те, що
відповідач не заперечував проти
варіанту тлумачення угоди між
позивачем та відповідачем, на якому
наполягає Міжнародний комерційний
арбітражний суд при
Торгово-промисловій палаті України, то
така поведінка відповідача сприяє
порушенню права позивача та свідчить
про наявність спору щодо тлумачення
змісту правочину.

Суд відзначає, що підставою для
тлумачення судом угоди є наявність
спору між сторонами угоди щодо її
змісту, невизначеність і
незрозумілість буквального значення
слів, понять і термінів тексту всієї
угоди або її частини, що не дає змогу
з'ясувати дійсним зміст угоди або її
частини, а волевиявлення сторони
правочину не дозволяє однозначно
встановити її намір.

Отже, тлумачення змісту правочину
господарським судом можливе за
наявності спору та наявності різних
оцінок змісту його умов, тобто, коли
сторони мають різне уявлення щодо
свого волевиявлення або волевиявлення
іншої сторони (сторін) правочину.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічні
положення містяться у ч. 2 ст. 20
Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст.20 Господарського кодексу
України визначено основні способи
захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до
господарського суду, позивач вказує у
позовній заяві предмет та підстави
позову, тобто, самостійно визначає, яке
його право, на його суб'єктивну думку, є
порушеним, та в який спосіб належить
здійснити судовий захист порушеного
права.

Натомість, вирішуючи спір, судам
належить з'ясувати наявність
порушеного права позивача та
відповідність обраного ним способу
захисту порушеного права способам,
визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає,
що під порушенням права слід розуміти
такий стан суб'єктивного права, при
якому воно зазнавало протиправного
впливу з боку правопорушника,
внаслідок якого суб'єктивне право
уповноваженої особи зазнало зменшення
або ліквідації як такого. Порушення
права пов'язане з позбавленням його
носія можливості здійснити,
реалізувати своє право повністю або
частково.

Проте, обставини, на які посилається
позивач, не свідчать про наявність у
нього порушеного суб'єктивного права з
боку відповідача.

Судом встановлено, що на момент
звернення позивача до суду з боку
відповідача не було висловлено незгоди
або будь-яких заперечень з приводу умов
Договору поруки, а зокрема, положень п.
4.2 Договору.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

З наведеного вбачається, що до
господарського суду вправі звернутися
кожна особа, яка вважає, що її право чи
охоронюваний законом інтерес порушено
чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення невизнання або
оспорювання.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів особи - позивача у справі, в
даному випадку - ICON PRIVATE EQUITY FUND I LP
[Обмежене партнерство "Айкон Прайвет
Еквіті Фанд І"].

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними засобами
доказування не доведено суду порушення
з боку відповідача законних та
охоронюваних інтересів позивача, отже
між сторонами у справі відсутній спір
щодо змісту та умов зазначеного
Договору, позивач самостійно, за
власною ініціативою звернувся до
господарського суду з позовом про
тлумачення змісту правочину, а відтак,
позов не ґрунтується на чинному
законодавстві та є безпідставним.

З урахуванням зазначеного, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 28.07.14.

Суддя
Т.М. Ващенко