ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

13 жовтня 2014 р.

Справа № 902/1249/14

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західгазтех" (76018, м.
Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 4А, оф.
402)

до:Публічного акціонерного товариства
"Південьзахідшляхбуд" (21036, м. Вінниця,
вул. 40-річчя Перемоги,27 )

про розірвання договору субпідряду та
стягнення 1369415,33 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

При секретарі судового засідання
Головаченко Т.В.

За участю представників:

позивача - Борщов В.М.( довіреність № б/н
від 10.10.14, паспорт серії НОМЕР_1), Сохан
В.Є. (довіреність № б/н від 07.11.13,
паспорт серії НОМЕР_2 та директор
Катрич В.В. згідно довідки з ЄДРПОУ АА
№794561, паспорт серії НОМЕР_3);

представник відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Західгазтех" подано
позов до Публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд" про
розірвання договору субпідряду на
виконання робіт №4-1"б"/14 від 18.02.2013 року
та стягнення 1369415,33 грн. заборгованості
за вказаним договором.

Ухвалою суду від 26.08.2014 року за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/1249/14 з призначенням судового
засідання на 13.10.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 13.10.2014 року не з'явився,
витребуваних ухвалою суду від 26.08.2014
року документів не надав, причини
неявки та неподання доказів не
повідомив, хоча про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
підписом уповноваженої особи від 02.09.2014
року на рекомендованому повідомленні
про вручення поштового відправлення
№21 9.

При цьому суд констатує, що
відповідачем не подано жодного
клопотання, заяви, телеграми, в тому
рахунку і щодо перенесення розгляду
справи, її відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору та той факт, що
неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, відповідно до приписів
ст.75 Господарського процесуального
кодексу України.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

Присутні в судовому засіданні
представники позивача підтримали
позовні вимоги в частині стягнення
суми основного боргу в розмірі 1369415,33
грн.

Разом з тим, керівником позивача -
директором Катрич В.В. в судовому
засіданні подано заяву від 13.10.2014 року
про відмову від позову в частині
розірвання договору субпідряду на
виконання робіт №4-1"б"/14 від 18.02.2013 року,
яка прийнята судом до розгляду, як така,
що не суперечить приписам ст.22 ГПК
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

18.02.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Південьзахідшляхбуд"
(Генпідрядник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Західгазтех" (Субпідрядник) укладено
договір субпідряду № 4-1"б"/14 (а.с.15-23).

За умовами п. 2.1. Договору Субпідрядник
зобов'язався своїми силами і засобами
на замовлення Генпідрядника виконати
та здати в установлений даним
договором строк закінчені роботи,
передбачені договором, а Генпідрядник
зобов'язується прийняти закінчені
роботи і оплатити роботи по об'єкту в
строки на умовах, визначених цим
Договором, та умовами ПКД.

Роботи, які зобов'язався виконати
Субпідрядник за цим Договором:
"Реконструкція автомобільної дороги
"Київ-Харків-Довжанський 1-ї категорії в
місцях перетину МГ ШПК, Ду-700 на км 319,416;
МГ ЄДК, Ду-1000 на км 314,466; МГ ШДК, Ду-1200 на
км 346,190; газопроводу-відводу до ГРС
"Майорщина" Ду-150 на км 0,96".
Перевлаштування газопроводів.

Пунктом 3.1 Договору сторони домовились,
що договірна ціна робіт (Додаток №1)
складає 12335374,80 грн. Генпідрядник
утримує з сум фінансування
Субпідрядника вартість генпідрядних
послуг в розмірі 1% від вартості
пред'явлених в сертифікаті виконаних
робіт та перераховує Субпідряднику по
завершенню робіт суму в розмірі 10176684,21
грн., крім того ПДВ 20%: 2035336,84 грн.
Загальна сума договору складає 12212021,05
грн. (Протокол погодження договірної
ціни).

Розділом шостим сторони передбачили
порядок здійснення оплати.

Так, відповідно до п. 6.1. договору
платежі здійснюються в порядку згідно
умов тендерної документації. Вартість
виконаних робіт, що підлягають оплаті,
визначаються поетапно із урахуванням
обсягів фактично виконаних робіт на
підставі "Довідок про вартість
виконаних будівельних робіт та витрати
КБ-3 та "Актів приймання виконаних
будівельних робіт КБ-2в", підписаних
уповноваженими представниками сторін.

Генпідрядник утримує з сум
фінансування Субпідрядника вартість
генпідрядних послуг в розмірі 1% від
вартості пред'явлених виконаних робіт
(п. 6.4. договору).

Оплата за виконані роботи
Субпідряднику здійснюється
Генпідрядником по даному договору в
термін не пізніше 70 календарних днів
після підписання Проміжного
Платіжного Сертифікату Генпідрядника,
в який включено виконані роботи
Субпідрядником, згідно умов тендерної
документації (п. 6.5. договору).

11.07.2013 року сторони підписали Додаткову
угоду №1 про внесення змін до Договору,
згідно п. 2 якої ними було погоджено
вартість додаткових робіт на загальну
суму 2575777,20 грн. (разом з ПДВ) (а.с. 26).

Разом з підписанням сторонами договору
№ 4-1"б"/14 від 18.02.2013 року сторонами
узгоджено та підписано договірну ціну,
локальний кошторис, розрахунок
вартості виконаних робіт.

Протягом травня-грудня 2013 року
Генпідрядником прийнято від
Субпідрядника робіт за договором на
загальну суму 9529415,33 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
Актами приймання виконаних
будівельних робіт, довідками про
вартість виконаних будівельних
робіт/та витрат/, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Відповідач сплатив позивачу 8160000,00 грн.,
що підтверджується виписками банку,
копії яких містяться в матеріалах
справи (а.с. 142-148).

Таким чином, станом на 01.06.2014 року за
відповідачем утворилась
заборгованість в сумі 1369415,33 грн.

03.06.2014 року позивачем направлено
відповідачу претензію №13-14 від 02.06.2014
року про сплату 1369415,33 грн. - решти
вартості виконаних робіт, яка останнім
залишена без відповіді та задоволення
(а.с.154-160).

Не проведення розрахунку відповідачем
за отримані роботи в добровільному
порядку спонукало позивача звернутись
із відповідним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

З моменту укладення сторонами договору
субпідряду № 4-1"б"/14 від 18.02.2013 року між
ними виникли зобов'язання, які
регулюються параграфом 1 глави 61
Цивільного кодексу України "Підряд".

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не
встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник (ч. 1,2 ст. 838
ЦК України) Генеральний підрядник
відповідає перед субпідрядником за
невиконання або неналежне виконання
замовником своїх обов'язків за
договором підряду, а перед замовником -
за порушення субпідрядником свого
обов'язку.

Статтею 843 ЦК України визначено ціну за
договором підряду.

Так, відповідно до ч. 1 даної статті у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено
ціну роботи або способи її визначення,
ціна встановлюється за рішенням суду
на основі цін, що звичайно
застосовуються за аналогічні роботи з
урахуванням необхідних витрат,
визначених сторонами (ч. 2 ст. 843 ЦК
України).

Ціна роботи у договорі підряду включає
відшкодування витрат підрядника та
плату за виконану ним роботу (ч. 3 ст. 843
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Беручи до уваги викладене, а також те,
що доказів щодо погашення боргу в сумі
1369415,33 грн. на день розгляду справи
відповідач не надав, позовні вимоги в
цій частині є обґрунтованими та
правомірними, а отже підлягають
задоволенню.

Разом з цим, в судовому засіданні
розглянуто заяву від 13.10.2014 року
керівника позивача про відмову від
позовних вимог в частині розірвання
договору субпідряду на виконання робіт
№4-1"б"/14 від 18.02.2013 року.

Давши оцінку даній заяві, суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, крім іншого, відмовитись від
позову.

Частина 6 названої статті вказує, що
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Згідно п.4 ч.1 ст.80 ГПК України -
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Заява позивача про відмову від позову в
частині розірвання договору
субпідряду на виконання робіт №4-1"б"/14
від 18.02.2013 року приймається судом,
оскільки відмова позивача від позову
не суперечить чинному законодавству,
не порушує прав і охоронюваних
законом інтересів інших осіб,
відповідає обставинам і матеріалам
справи.

При цьому суд враховує, що заяву про
відмову від позову подано
безпосередньо директором позивача
Катрич В.В., у якого наявні повноваження
на здійснення вказаної процесуальної
дії в силу свого посадового становища.

В зв'язку з цим провадження у справі в
частині розірвання договору
субпідряду на виконання робіт №4-1"б"/14
від 18.02.2013 року підлягає припиненню на
підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвал суду відповідач не подав
до суду належних та допустимих доказів
в спростування позовних вимог позивача
щодо стягнення боргу, в тому рахунку
доказів проведення остаточних
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів тощо).

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст.49 ГПК України.

13.10.2014 року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Керуючись ст.ст.4-3,4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
п.4 ч.1 ст.80, ст.ст.82, 84, 85, 87, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд",
(вул.40-річчя Перемоги, 27, м.Вінниця, 21016;
ідентифікаційний код - 03449841) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Західгазтех" (76018, м.
Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 4А, оф.
402; ідентифікаційний код 33162102) - 1369415,33
грн. боргу, 27388,30 грн. - відшкодування
витрат, пов'язаних зі сплатою судового
збору.

3. Прийняти відмову позивача від
позовних вимог в частині розірвання
договору субпідряду на виконання робіт
№4-1"б"/14 від 18.02.2013 року.

4. Провадження в частині розірвання
договору субпідряду на виконання робіт
№4-1"б"/14 від 18.02.2013 року припинити згідно
п.4ч.1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України.

5. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

6. Копію рішення надіслати відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштової кореспонденції.

Повне рішення складено 16 жовтня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (21036, м. Вінниця, вул.
40-річчя Перемоги,27 )