КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 925/791/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

За участю представників сторін:

Прокурор Пилипенко Т.А.- посвідчення;

Від відповідача-1 не з'явився;

Від відповідача -2 не з'явився;

Від відповідача-3 Скачкова В.Г. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Заступника прокурора Черкаської
області на рішення господарського суду
Черкаської області від 10.07.2014 у справі
№ 925/791/14 (суддя: Анісімов І.А.)

за позовом Золотоніського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави

до 1. Золотоніської міської ради,

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

3. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс-Лайн"

про визнання незаконним та скасування
рішення, визнання договору оренди,
суборенди земельної ділянки
недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 10.07.2014 у справі
№ 925/791/14, повний текст якого складено
15.07.2014, у клопотанні Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сервіс-Лайн" від 12.06.2014 про припинення
провадження у справі в частині
визнання незаконними та скасування
рішення Золотоніської міської ради за
№30-48/V від 24.07.2008 "Про надання в оренду
земельної ділянки по АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_3
для комерційного використання» -
відмовлено. У позові прокурора
Золотоніського міжрайонної прокурора
в інтересах держави - відмовлено.

Рішення суду щодо відмови у
задоволенні позовних вимог мотивовано
тим, що земельна ділянка передана
Золотоніською міською радою у орендне
користування ФОП ОСОБА_3 на підставі
рішення №30-48/V від 24.07.2008, за адресою:
АДРЕСА_1, площею 0,2200 га, у відповідності
до норм чинного законодавства, а саме
ст.123 Земельного кодексу України,
оскільки земельна ділянка має
встановлені межі, її цільове
призначення не змінювалось та
процедура оформлення орендних
відносин порушено не було, у зв'язку із
чим надання у користування земельної
ділянки здійснено на підставі
технічної документації. Крім того,
щодо надання спірної земельної ділянки
в оренду на замовлення відповідача-3
було виготовлено Проект землеустрою, а
дозвіл на його виготовлення надала
Золотоніська міська рада шляхом
прийняття відповідного рішення від
22.05.2008№27-33/V «Про надання дозволу на
проведення інвентаризації земельної
ділянки п/п ОСОБА_3 для комерційного
використання по АДРЕСА_1 в
м.Золотоноша».

Також, судом першої інстанції
враховано і те, що Рішенням
Золотоніської міської ради №27-33/VI від
25.04.2013 надано згоду ФОП ОСОБА_3 на
передачу земельної ділянки в
суборенду, вказане рішення приймалось
виключно за зверненням ФОП ОСОБА_3 щодо
надання їй дозволу на передачу в
суборенду ТОВ "Сервіс-Лайн" земельних
ділянок площею 0,2200 га та 0,296 га по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі.
Зазначене у п.1 вирішальної частини
рішення ТОВ "Буд основа-2007" є технічною
помилкою - опискою.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції заступник
Прокурора Черкаської області
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського Черкаської області від
10.07.2014 у справі № 925/791/14 - скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити,
а саме:

- визнати незаконним та скасувати
рішення Золотоніської міської ради за
№30-48/V від 24.07.2008 "Про надання в оренду
земельної ділянки по АДРЕСА_1 ПП. ОСОБА_3
для комерційного використання";

- визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 0,22 га по
АДРЕСА_1 (під розміщення бізнес-центру
для комерційного використання) від
30.07.2008, укладений між Золотоніською
міською радою та ПП. ОСОБА_3 та
зареєстрований у Золотоніському
міському відділі Центру ДЗК від 01.10.2008
за №66;

- визнати недійсним договір про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки площею 0,22 га по
АДРЕСА_1 від 30.07.2008, укладений між
Золотоніською міською радою та ПП.
ОСОБА_3 та зареєстрований у
Золотоніському міському відділі ЦРФ
Центру ДЗК від 29.12.2009 за №25;

- визнати недійсною угоду про
поновлення договору оренди земельної
ділянки №66 від 01.10.2008, укладену
між Золотоніською міською радою та ПП.
ОСОБА_3 та зареєстровану у Державному
реєстрі земель від 21.12.2012 за №00150;

- визнати недійсним договір суборенди
земельної ділянки площею 0,22 га по
АДРЕСА_1 від 29.04.2013, укладений між ПП.
ОСОБА_3 та ТОВ "Сервіс-Лайн" та
зареєстрований у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за №1129635
від 31.05.2013;

- зобов'язати ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
"Сервіс-Лайн" повернути Золотоніській
міській раді земельну ділянку площею
0,22 га (кадастровий номер :01:005:0018)
по АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
наступного:

- рішення Золотоніської міської ради за
№30-48/V від 24.07.2008 "Про надання в оренду
земельної ділянки по АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_3
для комерційного використання»
прийнято всупереч ст. ст. 123. 124
Земельного кодексу України, оскільки
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею саме 0,22 га органом місцевого
самоврядування - не виносилось, проект
землеустрою щодо вказаної земельної
ділянки - не розроблявся і відповідна
експертиза згідно вимог Закону України
«Про державну експертизу
землевпорядної документації» - не
проводилась;

- всупереч ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу
України Золотоніська міська рада без
винесення відповідного рішення уклала
угоду від 21.12.2012 про поновлення
договору оренди земельної ділянки
площею 0,22 га строком на 5 років за
рахунок земель житлової та громадської
забудови (землі комерційного
використання) Золотоніської міської
ради;

- договір суборенди земельної ділянки
площею 0,22 га по АДРЕСА_1 від 29.04.2013
суперечить рішенню Золотоніської
міської ради №27-33/VI від 25.04.2013, адже
пунктом 1 вказаного рішення надано
дозвіл ФОП ОСОБА_3 на передачу
орендованої нею земельної ділянки в
суборенду ТОВ «Будоснова-2007», тобто
іншій юридичній особі;

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
заступника Прокурора Черкаської
області на рішення господарського суду
Черкаської області від 10.07.2014 у справі
№ 925/791/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.08.2014
апеляційну скаргу заступника
Прокурора Черкаської області на
рішення господарського Черкаської
області від 10.07.2014 у справі № 925/791/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
№ 925/791/14 призначено на 24.09.2014.

18.09.2014 до Київського апеляційного
господарського суду від відповідачів-2,
-3 надійшли заперечення на апеляційну
скаргу.

В судовому засіданні 24.09.2014 прокурор
апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач -1, -3 своїх представників в
судове засідання 24.09.2104 не направили,
про день, час та місце проведення
судового засідання були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Відповідач -2 в судове засідання 24.09.2014
не з'явився, однак, в поданих 18.09.2014 до
Київського апеляційного
господарського суду запереченнях на
апеляційну скаргу просив розгляд
справи здійснювати у відсутності
відповідача -2.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014 розгляд
справи відкладено до 01.10.2014.

В судовому засіданні 01.10.2014 прокурор
(апелянт) підтримав доводи апеляційної
скарги, просив суд рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-3 - ТОВ
«Сервіс-Лайн» - в судовому засіданні
01.10.2014 проти доводів апеляційної скарги
заперечував, вказував на те, що рішення
суду першої інстанції винесено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування - відсутні.

Відповідач-2 в судове засідання 01.10.2014
представників не направив, проте, через
канцелярію Київського апеляційного
господарського суду подав заперечення
на апеляційну скаргу, в яких вказував
на те, що рішення суду першої інстанції
винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування -
відсутні. Крім того, відповідач-2 просив
суд апеляційної інстанції проводити
апеляційний розгляд справи без участі
відповідача-2.

Відповідач-1 в судове засідання 01.10.2014
представників не направив, причин
неявки представника - суд не повідомив.
Про розгляд справи відповідач-1 був
повідомлений належним чином.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи,
враховуючи, що ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
01.08.2014 у справі №925/791/14 про прийняття
апеляційної скарги до провадження та
призначення справи до розгляду, у
встановленому законодавством порядку,
апеляційним судом надіслано на адресу
місцезнаходження відповідача-1 та
вручено останньому, що підтверджується
повідомленням про вручення
рекомендованого поштового
відправлення (№719), судова колегія
вважає можливим розглянути справу у
відсутності представника
відповідача-1, за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 14 Конституції
України, ст. 1 Земельного кодексу
України, земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Використання
власності на землю не може завдавати
шкоди правам і свободам громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до ст. 60 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Частиною 5 статті 16 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що від імені та в
інтересах територіальних громад права
субєкта комунальної власності
здійснюють відповідні ради.

Статтею 144 Конституції України
встановлено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно статті 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оренду землі" відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України визначено
договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 6 вказаної статті передбачено,
що відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України
"Про оренду землі" договором оренди
землі є договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, ПП ОСОБА_3
у 2007 році на підставі погодженого у
встановленому порядку та узгодженого
відповідними службами Проекту
відведення земельної ділянки площею
0,296 га по АДРЕСА_1 в м.Золотоноша (який
пройшов державну експертизу згідно
позитивного висновку державної
землевпорядної експертизи від 25.10.2007 №
686) було отримано в оренду строком на 1
рік земельну ділянку площею 0,296 га по
АДРЕСА_1 в м.Золотоноша на підставі
відповідного рішення та укладено
відповідний договір оренди.

22.05.2008 Золотоніською міською радою
прийнято рішення №27-33/V «Про надання
дозволу на проведення інвентаризації
земельної ділянки п/п ОСОБА_3 для
комерційного використання по АДРЕСА_1»,
яким надано дозвіл ПП ОСОБА_3 на
проведення інвентаризації земельної
ділянки в м. Золотоноша по АДРЕСА_1 для
комерційного використання за рахунок
земель житлової та громадської
забудови Золотоніської міської ради.

Згідно статті 20 Закону України «Про
землеустрій», землеустрій проводиться
в обов'язковому порядку на землях усіх
категорій незалежно від форми
власності в разі: а) розробки
документації із землеустрою щодо
організації раціонального
використання та охорони земель; б)
встановлення та зміни меж об'єктів
землеустрою, у тому числі визначення та
встановлення в натурі (на місцевості)
державного кордону України; в) надання,
вилучення (викупу), відчуження
земельних ділянок; г) встановлення в
натурі (на місцевості) меж земель,
обмежених у використанні і обмежених
(обтяжених) правами інших осіб
(земельні сервітути); ґ) організації
нових і впорядкування існуючих
об'єктів землеустрою; д) виявлення
порушених земель і земель, що зазнають
впливу негативних процесів, та
проведення заходів щодо їх відновлення
чи консервації, рекультивації
порушених земель, землювання
малопродуктивних угідь, захисту земель
від ерозії, підтоплення, заболочення,
вторинного засолення, висушення,
ущільнення, забруднення промисловими
відходами, радіоактивними і хімічними
речовинами та інших видів деградації,
консервації деградованих і
малопродуктивних земель. Заходи,
передбачені затвердженою в
установленому порядку документацією
із землеустрою, є обов'язковими для
виконання органами державної влади та
органами місцевого самоврядування,
власниками землі, землекористувачами,
у тому числі орендарями. Власники
землі, землекористувачі, у тому числі
орендарі, при здійсненні землеустрою
зобов'язані забезпечити доступ
розробникам документації із
землеустрою до своїх земельних
ділянок, що підлягають землеустрою.

Ч. 1 статті 25 Закону України «Про
землеустрій» визначеного, що
документація із землеустрою
розробляється у вигляді програм, схем,
проектів, спеціальних тематичних карт,
атласів, технічної документації (п.п. е)
проекти землеустрою щодо створення
нових та впорядкування існуючих
землеволодінь і землекористувань).

На виконання вищенаведеного рішення
№27-33/V від 22.05.2008, за замовленням ФОП
ОСОБА_3 було розроблено проект
землеустрою щодо інвентаризації
земельної ділянки для комерційного
використання земельної ділянки в м.
Золотоноша по АДРЕСА_1, який містить
зокрема наступні документи:

- вихідна земельно - кадастрова
документація;

- акт обстеження місця розташування
земельної ділянки ПП ОСОБА_3 в АДРЕСА_1
для комерційного використання;

- висновок Золотоніського міського
відділу земельних ресурсів від 11.08.2008
№1077/8-2, яким погоджено передачу в
оренду ПП ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2200 га в АДРЕСА_1;

- висновок відділу архітектури
виконавчого комітету Золотоніської
міської ради від 11.08.2008 №645, яким
погоджено передачу в оренду ПП ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,2200 га в
АДРЕСА_1;

- висновок Золотоніської районної СЕС
від 13.08.2008 №151, яким погоджено передачу
в оренду ПП ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2200 га в АДРЕСА_1;

- висновок державного управління
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області від
19.08.2008 №1446, яким погоджено проект
землеустрою щодо інвентаризації
земельної ділянки площею 0,22 га під
будівництво та погоджено передачу в
оренду ПП ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2200 га в АДРЕСА_1;

- висновок Служби охорони культурної
спадщини від 17.09.2008 № 1791, яким погоджено
передачу в оренду ПП ОСОБА_3 земельної
ділянки площею 0,2200 га в АДРЕСА_1;

- витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки від 10.11.2009 №107;

- акт встановлення (відновлення) та
погодження меж землекористування ПП
ОСОБА_3 від 11.08.2008, підписаний та
посвідчений начальником відділу
земресурсів у м.Золотоноша, виконавцем
робіт з встановлення меж
землекористування, ПП ОСОБА_3,
представниками суміжних
землекористувань;

- висновок відділу земельних ресурсів у
м.Золотоноша Черкаської області № 798
від 02.06.2008 щодо обстеження місця
розташування земельної ділянки.

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" об'єктами державної
експертизи є документація із
землеустрою та документація з оцінки
земель, види яких визначені законом, а
також матеріали і документація
державного земельного кадастру.

Відповідно до ст.9 ЗУ "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" у редакції від 17.06.2004, №
1808-IV встановлений перелік проектів
землеустрою, які підлягають
обов'язковій державній експертизі, а
саме: Обов'язковій державній
експертизі підлягають:

- загальнодержавні й регіональні
(республіканські) програми
використання та охорони земель;

- схеми землеустрою і
техніко-економічні обґрунтування
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень;

- проекти землеустрою щодо
встановлення і зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень;

- проекти землеустрою щодо організації
і встановлення меж територій
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення;

- проекти землеустрою щодо формування
земель комунальної власності
територіальних громад і проекти
розмежування земель державної та
комунальної власності населених
пунктів;

- проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок;

- проекти землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь;

- проекти землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів;

- проекти землеустрою щодо створення
нових та впорядкування існуючих
землеволодінь і землекористувань;

- технічна документація з бонітування
ґрунтів, економічної оцінки земель,
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, а також звіти з експертної
грошової оцінки земельних ділянок
державної та комунальної власності у
разі їх продажу.

Таким чином, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що проект землеустрою
щодо інвентаризації земельної ділянки
для комерційного використання
земельної ділянки в м. Золотоноша по
АДРЕСА_1, розроблений за замовленням
ФОП ОСОБА_3, не підлягав обов'язковій
державній експертизі згідно приписів
ст.9 ЗУ "Про державну експертизу
землевпорядної документації", адже він
не відносився до переліків проектів
землеустрою, наведених у вказаній
статті Закону.

Крім того, суд апеляційної інстанції
враховує і ту обставину, що первинно за
замовленням ПП ОСОБА_3 було розроблено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки

24.07.2008 Золотоніською міською радою
прийнято рішення №30-48/V «Про надання в
оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 в
м.Золотоноша пп. ОСОБА_3 для
комерційного використання», згідно
якого затверджено технічну
документацію щодо інвентаризації
земельної ділянки пп ОСОБА_3 під
будівництво бізнес-центру для
комерційного використання,
розроблений ТОВ «УКрЗемСервіс» (п. 1),
надано пп ОСОБА_3 в оренду терміном на 5
років земельну ділянку площею 0,2200 га
під будівництво бізнес-центру для
комерційного використання по АДРЕСА_1,
за рахунок земель Золотоніської
міської ради (п. 2).

Як встановлено судовою колегією,
статтею 124 Земельного кодексу України
(в редакції, чинній на момент прийняття
Золотоніською міською радою рішення
№30-48/V від 24.07.2008) визначено, що передача
в оренду земельних ділянок громадянам
і юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель
запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього
Кодексу.

Ч. 1-6 статті 123 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
прийняття Золотоніською міською радою
рішення №30-48/V від 24.07.2008) визначено, що
надання земельних ділянок юридичним
особам у постійне користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування за проектами
відведення цих ділянок. Умови і строки
розроблення проектів відведення
земельних ділянок визначаються
договором, укладеним замовником з
виконавцем цих робіт відповідно до
типового договору. Форма типового
договору, нормативи та строки розробки
проектів відведення земельних ділянок
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Юридична особа, зацікавлена в
одержанні земельної ділянки у постійне
користування із земель державної або
комунальної власності, звертається з
відповідним клопотанням до районної,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій або сільської,
селищної, міської ради. До клопотання
про відведення земельної ділянки
додаються матеріали, передбачені
частиною п'ятнадцятою статті 151 цього
Кодексу, документи, що обґрунтовують її
розмір, призначення та місце
розташування. Відповідна районна
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає згоду
на розроблення проекту відведення
земельної ділянки. Проект відведення
земельної ділянки погоджується із
землекористувачем, органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй
підлягають, подається до відповідної
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради, які розглядають
його у місячний строк і, в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене, колегією
суддів Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
рішенням Золотоніської міської ради
№30-48/V від 24.07.2008, ПП ОСОБА_3 передано в
оренду земельну ділянку площею 0,2200 га
по АДРЕСА_1 з земель житлової та
громадської забудови (відомості про що
містяться зокрема у висновку
державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Черкаській області від 19.08.2008 №1446, який
міститься у проекті землеустрою), межі
її були визначені (акт встановлення
(відновлення) та погодження меж
землекористування ПП ОСОБА_3 від 11.08.2008,
підписаний та посвідчений начальником
відділу земресурсів у м.Золотоноша,
виконавцем робіт з встановлення меж
землекористування, ПП ОСОБА_3,
представниками суміжних
землекористувань, який також міститься
у проекті землеустрою), вказана
земельна ділянка при передачі її в
оренду цільове призначення - не
змінювала.

Таким чином, посилання прокурора на те,
що передача ПП ОСОБА_3 земельної
ділянки в оренду згідно рішення
Золотоніської міської ради №30-48/V від
24.07.2008 відбулось з порушенням вимог ст.9
ЗУ "Про державну експертизу
землевпорядної документації" та ст. ст.
20, 25 Закону України «Про землеустрій», у
зв'язку з чим вказане рішення є
незаконним та підлягає скасуванню -
судом апеляційної інстанції
відхиляється, як таке, що не було
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні вимог ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, у зв'язку з чим судом першої
інстанції обґрунтовано було
відмовлено прокурору у задоволенні
позову в цій частині.

30.07.2008 між Золотоніською міською радою,
як орендодавцем, та ПП ОСОБА_3, як
орендарем, на підставі рішення
Золотоніської міської ради від 24.07.2008
№30-48/V «Про надання в оренду земельної
ділянки по АДРЕСА_1 пп. ОСОБА_3 для
комерційного використання» укладено
договір оренди №б/н, зареєстрований у
Золотоніському міському відділі
Центру ДЗК від 01.10.2008, реєстраційний
№66.

Згідно п.1 даного договору оренди
Золотоніська міська рада на підставі
рішення від 24.07.2008 №30-48/V "Про надання в
оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 пп.
ОСОБА_3 для комерційного використання"
надає, а приватний підприємець ОСОБА_3
приймає в короткострокову оренду
терміном на 5 (п'ять) років земельну
ділянку в м. Золотоноша, площею 0,2200 га
по АДРЕСА_1 (під розміщення бізнес
центру, для комерційного використання).

Пунктом 8.4 п.п.3 договору оренди від
30.07.2008 визначено, що орендар
зобов'язаний:- не менше ніж за три
місяці до закінчення терміну дії
договору звернутись до орендодавця з
клопотанням про поновлення терміну
його дії без зміни цільового
призначення використання земельної
ділянки.

Згідно п. 11.1 договору оренди від 30.07.2008,
зміна умов договору оренди можлива
лише за взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди, спір вирішується в
судовому порядку.

22.12.2009 між Золотоніською міською радою
та ПП. ОСОБА_3 укладено договір про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки, який зареєстрований
в Золотоніському міському відділі ЦРФ
Центру ДЗК від 29.12.2009 за №25.

Вказані договір оренди від 30.07.2008 та
договір від 22.12.2009 оскаржуються
прокурором з тих підстав, що на думку
прокурора, рішення Золотоніської
міської ради №30-48/V від 24.07.2008, на
підставі якого було укладено вказаний
правочин, є таким, що прийнято всупереч
вимог ст.9 ЗУ "Про державну експертизу
землевпорядної документації" та ст. ст.
20, 25 Закону України «Про землеустрій», у
зв'язку з чим вказане рішення є
незаконним, а тому і укладені на його
підставі договори - є недійсними.

27.09.2012 Золотоніською міською радою
прийнято рішення № 21-47/VI «Про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1 з ФОП ОСОБА_3 площею
0,2960 га», яким зобов'язано орендаря
укласти угоду щодо внесення змін до
договору оренди земельної ділянки по
АДРЕСА_1 у м. Золотоноша щодо
продовження терміну користування на 5
років та провести її державну
реєстрацію в міськрайонному
управлінні Держкомзему у м. Золотоноша
та Золотоніському районі Черкаської
області (п. 2).

Проте, як зазначала Золотоніська
міська рада у письмовому відзиві на
позов, у вказаному рішенні
Золотоніською міською радою допущено
технічну описку щодо розміру земельної
ділянки, а саме помилково вказано 0,2960
га, коли мало б бути вказано 0,2200 га.
Вказана технічна помилка сталася
внаслідок того, що ФОП ОСОБА_3
попередньо орендувалась земельна
ділянка у м.Золотоноша вказаної площі.

Таким чином, довод прокурора про те, що
Золотоніською міською радою не
приймалось рішення про поновлення
договору оренди земельної ділянки саме
площею 0,2200 га по АДРЕСА_1 -
спростовується наявними матеріалами
справи, а також поясненнями органу
місцевого самоврядування -
Золотоніської міської ради.

21.12.2012 у міськрайонному управлінні
Держкомзему у м. Золотоноша за №
00150 було зареєстровано угоду про
поновлення договору оренди земельної
ділянки від 01.10.2008 № 66, за умовами
якої внесено зміни в договір оренди
земельної ділянки №б/н, зареєстрований
у Золотоніському міському відділі
Центру ДЗК від 01.10.2008, реєстраційний
№66, зокрема встановлено, що
Золотоніська міська рада передає в
оренду ФОП ОСОБА_3 в оренду терміном на 5
років земельну ділянку площею 0,2200 га по
АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової та
громадської забудови (землі
комерційного призначення), кадастровий
номер - :01:005:0018 (п. 1.1, п. 2.1).

Відповідно до п. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України,
зокрема передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

В свою чергу, судом апеляційної
інстанції встановлено, що оскільки
підстав для визнання нечинним та
скасування рішення Золотоніської
міської ради №30-48/V від 24.07.2008 - судом
першої, як і судом апеляційної
інстанції під час розгляду справи не
встановлено, а тому і законні підстави
для визнання недійсними укладених на
підставі вказаного рішення договору
оренди від 30.07.2008 та договору від 22.12.2009 -
також відсутні.

Крім того, прокурором не доведено
належними та допустимими доказами в
розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
наявність правових підстав для
визнання недійсною угоди про
поновлення договору оренди земельної
ділянки №66 від 01.10.2008, укладену
між Золотоніською міською радою та ПП.
ОСОБА_3, оскільки Золотоніською міською
радою риймалось рішення про
поновлення договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1, проте у вказаному
рішенні допущено описку щодо її
розміру, що зокрема підтверджується
поясненнями Золотоніської міської
ради.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що обумовлені законом підстави згідно
ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України
для визнання недійсними договору
оренди земельної ділянки площею 0,22 га
по АДРЕСА_1 (під розміщення
бізнес-центру для комерційного
використання) від 30.07.2008, укладений між
Золотоніською міською радою та ПП.
ОСОБА_3 та зареєстрований у
Золотоніському міському відділі
Центру ДЗК від 01.10.2008 за №66,
договору про внесення змін до договору
оренди земельної ділянки площею 0,22 га
по АДРЕСА_1 від 30.07.2008, укладений між
Золотоніською міською радою та ПП.
ОСОБА_3 і зареєстрований у
Золотоніському міському відділі ЦРФ
Центру ДЗК від 29.12.2009 за №25, угоди
про поновлення договору оренди
земельної ділянки №66 від 01.10.2008,
укладену між Золотоніською міською
радою та ПП. ОСОБА_3 та зареєстровану у
Державному реєстрі земель від 21.12.2012 за
№00150 - відсутні, а тому судом
першої інстанції обґрунтовано
відмовлено заступнику прокурора у
задоволенні позову в цій частині.

25.04.2013 рішенням Золотоніської міської
ради №27-33/VI «Про надання згоди ФОП
ОСОБА_3 на передачу земельної ділянки в
суборенду», після розгляду звернення
ФОП ОСОБА_3 щодо надання їй дозволу на
передачу в суборенду ТОВ «Сервіс-Лайн»
земельних ділянок площею 0,2200 га та 0,2960
га по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі,
згідно якого надано згоду ФОП ОСОБА_3 на
передачу земельної ділянки площею 0,2200
га по АДРЕСА_1 в суборенду.

Судом встановлено, що пункт 1 згаданого
рішення Золотоніської міської ради
№27-33/VI від 25.04.2013 викладено в наступній
редакції : «Погодити ФОП ОСОБА_3
передачу земельних ділянок в суборенду
ТОВ «Будоснова-2007», які знаходяться по
АДРЕСА_1, площею 0,220 га та 0,2960 га для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі».

Пункт 2 Золотоніської міської ради
№27-33/VI від 25.04.2013 викладено в наступній
редакції: «ФОП ОСОБА_3 укласти договір
суборенди земельних ділянок з ТОВ
«Сервіс-Лайн» та зареєструвати його
згідно вимог чинного законодавства».

29.04.2013 між ФОП ОСОБА_3, як орендарем, та
ТОВ "Сервіс-Лайн", як суборендарем, на
підставі рішення Золотоніської
міської ради від 25.04.2013 №27-33/VI укладено
договір суборенди земельної ділянки,
який зареєстровано в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
за №1129635 від 31.05.2013, і згідно умов якого
орендар надав, а суборендар прийняв в
суборенду терміном на 5 років земельну
ділянку площею 0,2200 га , кадастровий
номер - :01:005:0018 в м. Золотоноша,
АДРЕСА_1 для комерційного використання
(п.1.1), земельна ділянка передається в
суборенду на підставі рішення
Золотоніської міської ради №27-33/VI від
25.04.2013 (п. 1.4).

В свою чергу, прокурор в обґрунтування
позовних вимог в частині визнання
недійсним договору суборенди
земельної ділянки площею 0,22 га по
АДРЕСА_1 від 29.04.2013, який укладений між
ПП. ОСОБА_3 та ТОВ "Сервіс-Лайн", і
зареєстрований у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно за №1129635
від 31.05.2013, посилався на те, що вказана
угода суперечить рішенню
Золотоніської міської ради №27-33/VI від
25.04.2013, адже пунктом 1 вказаного рішення
надано дозвіл ФОП ОСОБА_3 на передачу
орендованої нею земельної ділянки в
суборенду ТОВ «Будоснова-2007», тобто
іншій юридичній особі.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
дослідивши в сукупності наявні
матеріали справи, встановила, що
рішення Золотоніської міської ради
№27-33/VI від 25.04.2013 приймалось виключно
за зверненням ФОП ОСОБА_3 щодо надання
їй дозволу на передачу в суборенду ТОВ
«Сервіс-Лайн» земельних ділянок площею
0,2200 га та 0,2960 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі, а зазначене в пункті
1 вирішальної частини рішення іншої
юридичної особи - ТОВ "Буд основа-2007" - є
технічною помилкою - опискою, що
зокрема підтверджувалось і
Золотоніською міською радою у поданому
до суду першої інстанції відзиві.

Крім того, в договорі суборенди від
29.04.2013 чітко зазначено, що його укладено
між ФОП ОСОБА_3, як орендарем, та ТОВ
"Сервіс-Лайн", як суборендарем, на
підставі рішення Золотоніської
міської ради №27-33/VI від 25.04.2013 (пункт 1.4),
у вказаному догові сторонами узгоджено
усі істотні умови договору.

З огляду на викладене, колегія судів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
прокурора Золотоніської міжрайонної
прокуратури щодо визнання недійсним
договору суборенди земельної ділянки
площею 0,22 га по АДРЕСА_1 від 29.04.2013, а
також зобов'язання ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
"Сервіс-Лайн" повернути Золотоніській
міській раді земельну ділянку площею
0,22 га (кадастровий номер :01:005:0018)
по АДРЕСА_1, оскільки обумовлені як
законом, так і укладеним договорами
підстави для поверненян вказаними
особами земельної ділянки - відсутні.

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
клопотання ТОВ "Сервіс-Лайн" від 12.06.2014
про припинення провадження у справі на
підставі п. 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України в
частині визнання незаконними та
скасування рішення Золотоніської
міської ради за №30-48/V від 24.07.2008 "Про
надання в оренду земельної ділянки по
АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_3 для комерційного
використання.

Наведене клопотання ТОВ "Сервіс-Лайн"
було мотивовано тим, що спір у справі в
частині визнання незаконними та
скасування рішення Золотоніської
міської ради за №30-48/V від 24.07.2008 "Про
надання в оренду земельної ділянки по
АДРЕСА_1 ПП ОСОБА_3.» не підлягає
вирішенню в порядку господарського
судочинства, оскільки спір в цій
частині є публічно - правовим, а тому
підлягає вирішенню в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№10 "Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам"
у вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір -
господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3
Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на
загальних підставах вирішують усі
спори між суб'єктами господарської
діяльності, а також спори, пов'язані з
приватизацією державного та
комунального майна (крім спорів про
приватизацію державного житлового
фонду), в тому числі спори про визнання
недійсними відповідних актів органів
місцевого самоврядування та органів
приватизації, а також спори зі справ, що
виникають з корпоративних відносин (п.
3.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№10).

З аналізу ст.ст. 3,17 Кодексу
адміністративного судочинства України
виходить, що до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб)
відповідно прийнятих або вчинених ними
при здійсненні владних управлінських
функцій та зазначає, що оспорюване
рішення Золотоніської міської ради не
є рішенням суб'єкта владних
повноважень у сфері реалізації
управлінських функцій, перегляд яких
віднесено до компетенції
адміністративних судів. Прийняття
Золотоніською міською радою
зазначеного рішення не змінює правову
природу спірних відносин і не
перетворює цей спір у
публічно-правовий. Предметом спору в
даній справі є визнання незаконним та
скасування рішення Золотоніської
міської ради, який не пов'язаний із
захистом прав, свобод чи інтересів у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади і місцевого самоврядування.

Також, згідно п. 1.2.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин» від 17 травня 2011
року N 6, з положень статей 13, 14, 140, 142, 143
Конституції України, статей 11, 16, 167, 169,
374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК
України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України) випливає, що органи виконавчої
влади або органи місцевого
самоврядування у правовідносинах щодо
розпорядження земельними ділянками
державної та комунальної власності
(наданні земельних ділянок громадянам
та юридичним особам у власність або в
користування, відчуженні земельних
ділянок державної або комунальної
власності, укладенні, зміні, розірванні
договорів купівлі-продажу, ренти,
оренди земельної ділянки та інших
договорів щодо земельних ділянок,
встановленні сервітуту, суперфіцію,
емфітевзису, в тому числі прийнятті
державними органами та органами
місцевого самоврядування відповідних
рішень) діють як органи, через які
держава або територіальна громада
реалізують повноваження власника
земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження,
державні органи або органи місцевого
самоврядування вступають з юридичними
та фізичними особами у цивільні та
господарські правовідносини. Отже, у
таких відносинах держава або
територіальні громади є рівними
учасниками земельних відносин з іншими
юридичними та фізичними особами, у тому
числі з суб'єктами підприємницької
діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю
державних органів та органів місцевого
самоврядування, що виникають з
правовідносин, у яких державні органи
та органи місцевого самоврядування
реалізують повноваження власника
землі, а також в інших спорах, які
виникають із земельних відносин
приватноправового характеру, за
відповідності складу сторін спору
статті 1 ГПК підвідомчі господарським
судам.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Тобто,
обов'язок доказування покладається на
сторони.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків господарського
суду першої інстанції, викладених в
оскаржуваному рішенні, господарський
суд першої інстанції під час вирішення
спору вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, а тому, рішення
місцевого господарського суду
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" від сплати судового збору
звільняються органи прокуратури - при
здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягує з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор. З
огляду на викладене, судовий збір у
випадку, коли прокурор є позивачем у
справі - не стягується.

Таким чином, судовий збір за подачу
апеляційної скарги, у відповідності до
вимог статті 49 Господарського
процесуального кодексу України та
вищезазначених приписів п. 4.6.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", не
стягується.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Черкаської області на
рішення господарського суду
Черкаської області від 10.07.2014 у справі
№ 925/791/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 10.07.2014 у справі
№ 925/791/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/791/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття. Постанову
апеляційного господарського суду може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала