КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Справа№ 910/8219/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Кобець
М.О.

за участю представників:

від позивача: Патова А.І. -
представник за довіреністю від 19.09.2014
року;

від відповідача: Шевчук А.В. -
представник за довіреністю від 21.05.2014
року;

Стилик О.Ю. - представник
за довіреністю від 01.04.2014 року,

розглянувши апеляційну скаргу у
відкритому засіданні Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вітряний
парк Керченський»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 02.07.2014 року

у справі № 910/8219/14 (суддя Балац
С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вітряний парк
Керченський»

до Державного підприємства
«Енергоринок»

про стягнення 12 864 619, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вітряний парк
Керченський» звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
«Енергоринок» про стягнення 12 864 619, 60
грн. за договором № 10247/09 від 27.12.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№ 10247/09 від 27.12.2013 року в частині оплати
відпущеної електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 року у справі № 910/8219/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції помилково при
вирішенні справи по суті не врахував
приписи ст.ст. 15, 17- Закону України «Про
електроенергетику», які є нормами
спеціального права, що регулюють
специфічну сферу взаємовідносин в ОРЕ
з такими суб'єктами господарювання, які
виробляють електричну енергію з
використанням альтернативних джерел
енергії.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.08.2014 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вітряний
парк Керченський" прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі:
Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко
Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до
розгляду на 23.09.2014 року.

У судове засідання 23.09.2014 року
представник позивача не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив.

Представник відповідача у судовому
засіданні 23.09.2014 року заперечував
доводи апеляційної скарги, просив суд
відмовити у її задоволенні.

Крім того, представник відповідача
подав клопотання про продовження
строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів
задовольнила клопотання відповідача
про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014 року
відкладено розгляд справи до 07.10.2014
року.

Представник позивача у судовому
засіданні 07.10.2014 року підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні 07.10.2014 року заперечував
доводи викладені в апеляційній скарзі,
просив суд рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
27.12.2013 року між Державним підприємством
«Енергоринок», як покупцем, яке діє на
підставі ліцензії на право здійснення
підприємницької діяльності з оптового
постачання електричної енергії від
18.01.2012 № 579645 (надалі - відповідач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вітряний парк
Керченський», як продавцем, яке діє на
підставі ліцензії на право здійснення
підприємницької діяльності з
виробництва електричної енергії від
18.02.2013 № 194738, (надалі - позивач) було
укладено договір № 10247/09 (надалі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору позивач
зобов'язується продавати, а відповідач
зобов'язується купувати
електроенергію, вироблену позивачем,
та здійснювати її оплату відповідно до
умов договору.

Сторони визнають свої зобов'язання
згідно з договором між Членами
Оптового ринку електричної енергії
(далі - ДЧОРЕ) України, чинними
додатками до нього та керуються його
положеннями та положеннями
законодавства України при виконанні
договору (п. 2.1 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що
обсяг фактично проданої та купленої
електроенергії визначається згідно з
інструкцією про порядок здійснення
розрахунків на ОРЕ України з
використанням погодинних даних,
отриманих з автоматизованої системи
комерційного обліку електроенергії,
яка охоплює точки обліку згідно з
Інструкцією про порядок комерційного
обліку електричної енергії.

Згідно із п. 2.5 договору вартість
електричної енергії, купленої
відповідачем у позивача в
розрахунковому місяці, визначається на
підставі тарифу відповідно до п. 2.3 та
фактичних обсягів електроенергії,
купленої відповідачем у позивача.

Відповідно до пунктів 3.6, 3.7, 3.9, 3.10
договору позивач до 5 (п'ятого) числа
місяця, наступного за розрахунковим,
надає відповідачеві факсом звітні дані
фізичного балансу електроенергії за
місяць у формі акта про виробіток,
відпуск в мережу електроенергії,
виробленої позивачем, і протягом 3
(трьох) днів оригінал вищевказаного
акта надсилає до відповідача поштою
або надає через уповноваженого
представника. Відповідач до 6 (шостого)
числа місяця, наступного за
розрахунковим, надає позивачеві
електронною поштою акт купівлі-продажу
електроенергії між відповідачем та
позивачем (далі - акт). До 15
(п'ятнадцятого) числа (включно) місяця,
наступного за розрахунковим,
відповідач надає позивачеві поштою
підписаний зі свого боку акт у двох
примірниках. Позивач в триденний
термін після отримання актів, підписує
їх зі свого боку у двох примірниках та
надає відповідачеві один примірник
поштою.

Як визначено у п. 4.2 договору, платежі за
отриману відповідачем у позивача
електроенергію здійснюються кожного
банківського дня з точного рахунку зі
спеціальним режимом використання
відповідача відповідно до алгоритму
оптового ринку електричної енергії
України (далі - ОРЕ України), який
затверджується Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики (далі - НКРЕ).
Остаточний розрахунок за куплену
відповідачем у позивача
електроенергію в розрахунковому
місяці здійснюється до 15
(п'ятнадцятого) числа (включно) місяця,
наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору, позивачем
вироблено і відпущено електричну
енергію в розмірі 8 597 510 кВ-год
загальною вартістю 14 294 220,13 грн., що
підтверджується актом № 3/14 про
виробіток та відпуск в мережу
електроенергії виробленої позивачем у
березні 2014 року та актом
купівлі-продажу електроенергії між
відповідачем і позивачем за березень
2014 року від 31.03.2014, який підписаний
сторонами спору і скріплений
відбитками їх печаток.

Звертаючись до суду першої інстанції,
позивач зазначив, що відповідач
розрахувався за поставлену енергію
частково у сумі 1 429 600, 40 грн. Водночас,
починаючи з 21 березня 2014 року
відповідачем не було здійснено жодного
платежу за відпущену електричну
енергію, що призвело до виникнення у
відповідач перед позивачем
заборгованості за договором в сумі 12 864
619,60 грн.

Відповідно до ст. 92 Конституції України
засади організації та експлуатації
енергосистем визначаються виключно
законом, яким є Закон України "Про
електроенергетику".

Згідно з преамбулою Закону України "Про
електроенергетику", закон визначає
правові, економічні та організаційні
засади діяльності в електроенергетиці
і регулює відносини, пов'язані з
виробництвом, передачею, розподілом,
постачанням і використанням енергії,
забезпеченням енергетичної безпеки
України, конкуренцією та захистом прав
споживачів і працівників галузі.

У ст. 1 Закону закріплені визначення
таких термінів: енергогенеруючі
компанії - учасники оптового ринку
електричної енергії України, які
володіють чи користуються генеруючими
потужностями, виробляють та продають
електричну енергію;
енергопостачальники - учасники
оптового ринку електричної енергії
України, які купують електричну
енергію на цьому ринку з метою її
продажу та/або постачання споживачам
або з метою її експорту та/або імпорту;
оптовий ринок електричної енергії
України - ринок, що створюється
суб'єктами господарської діяльності
для купівлі-продажу електричної
енергії на підставі договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
електроенергетику", купівля всієї
електричної енергії, виробленої на
електростанціях, потужність чи обсяг
відпуску яких більші за граничні
показники, а також на електростанціях,
незалежно від величини встановлено
потужності чи обсягів відпуску
електричної енергії (крім електричної
енергії, виробленої на
теплоелектроцентралях, які входять до
складу електропостачальників, для
споживання на території здійснення
ліцензованої діяльності), та весь її
оптовий продаж здійснюється на
оптовому ринку електричної енергії
України. Функціонування інших оптових
ринків електричної енергії в Україні
забороняється.

Частиною 1 ст. 151 Закону встановлено
порядок проведення розрахунків на
оптовому ринку електричної енергії.
Цей порядок передбачає, що для
проведення розрахунків за закуплену на
оптовому ринку електричну енергію
України та спожиту електричну енергію
енергопостачальними організаціями, що
здійснюють підприємницьку діяльність
з постачання електричної енергії, яким
є позивач, на закріпленій території, їх
відокремлені підрозділи та оптовий
постачальник електричної енергії, яким
є відповідач, відкривають в установах
уповноваженого банку поточні рахунки
із спеціальним режимом використання.
Для проведення розрахунків з погашення
заборгованості за спожиту електричну
енергію з використанням механізмів
погашення заборгованості, визначених
Законом України "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу",
енергопостачальники, що здійснюють
господарську діяльність з постачання
електричної енергії на закріпленій
території, і оптовий постачальник
електричної енергії відкривають в
установі уповноваженого банку поточні
рахунки із спеціальним режимом
використання для погашення
заборгованості. Перелік поточних
рахунків із спеціальним режимом
використання в уповноваженому банку
для зарахування коштів за електричну
енергію затверджується та доводиться
до відома споживачів національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики.

З поточного рахунку із спеціальним
режимом використання оптового
постачальника електричної енергії
зазначені кошти спрямовуються
виключно енергогенеруючим компаніям
та іншим суб'єктам господарської
діяльності, які провадять продаж
електричної енергії оптовому
постачальнику електричної енергії (ч. 5
ст. 151 Закону).

Виходячи зі ст. 1 Закону, алгоритмом
оптового ринку електричної енергії - є
порядок розподілу уповноваженим
банком коштів з поточних рахунків із
спеціальним режимом використання без
платіжних доручень, який
встановлюється національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики; поточні рахунки із
спеціальним режимом використання
оптового ринку електричної енергії -
рахунки суб'єктів господарської
діяльності, що здійснюють постачання
електричної енергії на закріпленій
території та оптове постачання
електричної енергії, відкриті в
уповноваженому банку і призначені
виключно для накопичення коштів,
отриманих за електричну енергію від
споживачів, та розрахунків з
учасниками оптового ринку електричної
енергії; уповноважений банк - визначена
Кабінетом Міністрів України разом з
Національним банком України
банківська установа, яка обслуговує
поточні рахунки із спеціальним режимом
використання учасників оптового ринку
електричної енергії.

Відповідно до п. 1.7.2 постанови НКРЕ "Про
алгоритм розподілу коштів з поточного
рахунка із спеціальним режимом
використання оптового постачальника
електричної енергії" від 21.12.2011 № 2 на
відповідача покладено обов'язок
здійснити остаточний розрахунок з
виробниками електричної енергії з
альтернативних джерел енергії, яким є
позивач, забезпечивши їх 100 % оплату
фактичної товарної продукції
попереднього розрахункового періоду з
урахуванням авансових платежів.

Однак, 26.03.2014 року НКРЕ прийнято
постанову № 319 "Про алгоритм
перерахування коштів", якою у пункті 1
останньої визначено, що розпоряднику
коштів Оптового ринку електричної
енергії України кошти, нараховані 21, 24
та 25 березня 2014 року, але не
перераховані виробникам електричної
енергії, що здійснюють діяльність з
виробництва електричної енергії на
території Автономної Республіки Крим
та у місті Севастополь, розподілити між
учасниками розподілу коштів Оптового
ринку електричної енергії України
(крім виробників електричної енергії,
визначених у додатку до постанови НКРЕ
від 21 грудня 2011 року № 2 "Про алгоритм
розподілу коштів з поточного рахунка
із спеціальним режимом використання
оптового постачальника електричної
енергії", виробників електричної
енергії з альтернативних джерел
енергії, ПАТ "Укргазвидобування")
пропорційно товарній продукції
березня 2014 року.

Крім того, 09.04.2014 року НКРЕ прийнято
постанову № 442 "Про внесення зміни до
постанови НКРЕ від 21.12.2011 № 2", якою
доповнено постанову НКРЕ від 21.12.2011 № 2
пунктом 11 такого змісту: "11. Дія пункту 1
цієї постанови не поширюється на
виробників електричної енергії,
зокрема, на позивача - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вітряний
парк Керченський» що здійснює
ліцензійну діяльність на території АР
Крим та міста Севастополь та щодо яких
відповідач - Державне підприємство
«Енергоринок», на період дії обставин
непереборної сили, підтверджених
Торгово-промисловою палатою України
листами, зокрема, від 28.03.2014 № 744/05-4,
зупинено виконання зобов'язань за
двосторонніми договорами
купівлі-продажу електричної енергії".
Відповідно до п. 2 резолютивної частини
вказаної постанови НКРЕ, остання діє на
період дії обставин непереборної сили,
підтверджених Торгово-промисловою
палатою України у листах, зазначених у
пункті 1 цієї постанови.

Згідно із п. 6.1. договору обставинами
непереборної сила є стихія, страйк,
локаут, інший промисловий розлад, дія
суспільного ворога, оголошена та
неоголошена війна, загроза війни,
терористичний акт, блокада, революція,
заколот, повстання, масові заворушення,
громадська демонстрація, саботаж, акт
вандалізму, блискавка, пожежа, бура,
повінь, землетрус, нагромадження снігу
або ожеледь, нестача води через погодні
чи довкільні умови, вибух, ситуації, що
створюють загрозу сталості ОEC України
та енергетичній безпеці України, або її
окремих регіонів, що спричиняють
неможливість виконаний однією із
сторін зобов'язань за договором.

При настанні обставин непереборної
сили сторони звільняються від
виконання зобов'язань за договором на
термін дії обставин непереборної сили
і усунення їх наслідків (п. 6.2 договору).

Наявність обставин непереборної сили
підтверджується відповідною довідкою
Торгово-промисловою палатою України (п.
6.3 договору).

Потерпіла сторона негайно дає
повідомлення другій стороні про подію,
що оголошується обставиною
непереборної сили, і, якомога швидше,
подає інформацію про вжиті заходи щодо
усунення наслідків цієї події (п. 6.4
договору).

У відповідності до листа
Торгово-промисловою палатою України
від 28.03.2014 № 744/05-4, остання підтвердила,
що події на території АР Крим є
обставинами непереборної сили,
передбаченими договором. Початок дії
обставин непереборної сили - 27 лютого
2014 року, які продовжують діяти по
теперішній час. Дату закінчення
терміну дії обставин непереборної сили
на момент видачі даного висновку
встановити неможливо.

Отже, враховуючи умови договору та
вищенаведені норми законодавства,
сторони даного спору є учасниками
оптового ринку електричної енергії
України і розподіл їх коштів
здійснюється уповноваженим банком з
поточних рахунків із спеціальним
режимом використання, а тому з огляду
на пряму заборону НКРЕ, викладеної у
постанові від 09.04.2014 року № 442,
відповідач не вправі здійснювати із
позивачем будь-які розрахунки за
договором в період дії обставин
непереборної сили.

Крім того, відповідно до п. 10
розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" статтю 23 Закону
України "Про електроенергетику"
доповнено частиною четвертою такого
змісту: "Особливості регулювання
правових, економічних та
організаційних відносин, пов'язаних з
продажем електричної енергії з
оптового ринку електричної енергії
України на тимчасово окуповану
територію, а також відносин, пов'язаних
з виробництвом, передачею, розподілом,
постачанням, купівлею, продажем і
використанням електричної енергії на
тимчасово окупованій території,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України".

07.05.2014 року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 148 "Про
особливості регулювання відносин у
сфері електроенергетики на тимчасово
окупованій території Автономної
Республіки Крим та м. Севастополя".

У пункті 3 постанови КМУ від 07.05.2014 року
№ 148 встановлено, що оптовий
постачальник, яким є відповідач, не
здійснює закупівлі електричної
енергії в її виробників, які
розташовані на тимчасово окупованій
території, та не проводить розрахунків
з такими виробниками, зокрема з
погашення заборгованості минулих
періодів.

Отже, постанова КМУ від 07.05.2014 року № 148
містить пряму заборону на здійснення
відповідачем погашення перед
позивачем заборгованості, яка виникла
внаслідок часткової оплати загальної
вартості відпущеної електричної
енергії за березень 2014 року, а тому суд
першої прийшов до правильного
висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
твердження апелянта про те, що згідно
із п. 5 ч. 1 ст. 92 Конституції України
засади організації та експлуатації
енергосистеми визначаються виключно
законами України, а тому в даних
правовідносинах повинні
застосовуватися тільки положення ст. 15
Закону України «Про
електроенергетику» є безпідставними
враховуючи наступне.

Так, відповідно до п. 10 розділу II
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про забезпечення прав
і свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» від 15.04.2014 року статтю 23 Закону
України «Про електроенергетику»
доповнено частиною четвертою
наступного змісту: «Особливості
регулювання правових, економічних та
організаційних відносин, пов'язаних з
продажем електричної енергії з
оптового ринку електричної енергії
України на тимчасово окуповану
територію, а також відносин, пов'язаних
з виробництвом, передачею, розподілом,
постачанням купівлею, продажем і
використання електричної енергії на
тимчасово окупованій території,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Отже, чинним законодавством України, а
саме статтею 23 Закону України «Про
електроенергетику» чітко визначено, що
відносини, які пов'язані з
виробництвом, передачею, розподілом,
постачанням купівлею, продажем і
використання електричної енергії на
тимчасово окупованій території
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Як зазначалося вище, постановою КМУ від
07.05.2014 року № 148 встановлено, що оптовий
постачальник, не здійснює закупівлі
електричної енергії в її виробників,
які розташовані на тимчасово
окупованій території, та не проводить
розрахунків з такими виробниками,
зокрема з погашення заборгованості
минулих періодів.

Господарський суд не вправі
здійснювати оцінку конституційності
(відповідності Конституції України)
актів Кабінету Міністрів України,
оскільки вирішення такого питання
віднесено до повноважень
Конституційного Суду України
(Роз'яснення Вищого арбітражного суду,
від 26.01.2000 року № 02-5/35 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів").

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
правових підстав, які б свідчили про
незаконність застосування норм права
передбачених постановою КМУ від 07.05.2014
року № 148.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
Господарського суду міста Києва від
02.07.2014 року у справі № 910/8219/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вітряний
парк Керченський» на рішення
Господарського суду міста Києва від
02.07.2014 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 02.07.2014 року у справі № 910/8219/14 -
без змін.

3. Матеріали справи № 910/8219/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко