Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
======================
РІШЕННЯ

"25" вересня 2014 р.
Справа № 927/1188/14

Позивач: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Відповідач: Ніжинська міська рада, пл.
Івана Франка 1, м. Ніжин, Ніжинський
район, Чернігівська область,16600

про зобов'язання повернути
безпідставно набуте майно (грошові
кошти) 9202,82 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н
від 11.08.2014р., паспорт серії НОМЕР_1,
виданий 06.03.1996р. Ніжинським МВ УМВС
України в Чернігівської області.

від відповідача: не з'явився.

Позивачем - Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов
до Ніжинської міської ради про
зобов'язання повернути безпідставно
набуте майно (грошові кошти) 9202,82 грн.

Розгляд справи відкладався.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
у позовній заяві посилається, зокрема,
на те, що у 2009р. ніж Ніжинською міською
радою та позивачем, на підставі рішення
відповідача, було укладено Договір
оренди землі.

Таким чином, вказує позивач, у січні 2014
року він дізнався, що Договір не
проходив державну реєстрацію, і,
взагалі, укладення цього Договору
суперечить нормам земельного
законодавства.

Позивач вважає, що рішення міської
ради, на підставі якого було укладено
цей Договір, прийняте з порушенням
вимог земельного законодавства, тому є
незаконним, а сам Договір неукладеним.

Рішенням Ніжинської міської ради від
14.05.2014р. право позивача тимчасового
користування земельною ділянкою за
Договором припинено.

Отже, позивач, посилаючись на ст. 1212 ЦК
України, просить суд зобов'язати
Ніжинську міську раду повернути йому
безпідставно набуте відповідачем
майно - грошові кошти в сумі 9202,82 грн.,
сплачені за Договором орендної плати.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
їх обґрунтування, викладені у позовній
заяві.

Відповідач відзиву на позов не надав,
представника в судове засідання не
направив. Причини неявки не відомі. Про
дату, час і місце судового засідання
відповідача було повідомлено належним
чином. Заяв та клопотань від
відповідача до суду не надходило.

Суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
та оцінивши надані докази, заслухавши в
судовому засіданні пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

20 серпня 2009р. між Ніжинською міською
радою (Орендодавцем) та позивачем
(Орендарем), на підставі рішення
п'ятдесятої сесії п'ятого скликання
Ніжинської міської ради від 20.08.2009р.
(а.с. 14), було укладено договір оренди
землі (а.с. 15) (далі - Договір), відповідно
до умов якого Орендодавцем було надано
в строкове платне користування
Орендареві земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- для комерційного використання, під
будівлею, загальною площею 0,0085 га (без
реального виділення) у АДРЕСА_2. Договір
укладено на 5 років. Договір
зареєстрований у Ніжинській міській
раді, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 01.09.2009р.за №
04-К.

За період з 01.09.2009р. по 31.12.2013р. Ніжинська
міська рада отримала від позивача 9202,82
грн., що були сплачені в якості орендної
плати за Договором (а.с. 18).

На початку 2014 року позивач звернувся з
запитом до Управління Держземагенства
у Ніжинському районі про надання
витягу із Державного земельного
кадастру на орендовану за Договором
земельну ділянку.

У відповіді на цей запит, листом від
17.01.14р. вих. № 04-09/200 (а.с. 19),
Держземагенство повідомило, що чинним
Земельним законодавством не
передбачено реєстрації права оренди на
земельну ділянку без її реального
виділення. В державному реєстрі земель
запис про державну реєстрацію договору
оренди, укладеного між позивачем та
Ніжинською міською радою не вчинявся.

Крім того, Держземагенство в листі
повідомило, що орендована земельна
ділянка, на якій розташований
багатоквартирний жилий будинок, а
відповідно до частин 1,2 статті 42
Земельного кодексу України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибуткові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управлінням цими будинками;
у разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватися у користування
об'єднанню власників.

23.04.2014р. позивач звернувся з письмовою
заявою до Ніжинського міжрайонного
прокурора (а.с.25), в якій, у зв'язку з
нанесенням фінансових збитків у
вигляді орендної плати за неіснуючу
землю, просив прокурора, зокрема:
зобов'язати осіб, які причетні до
порушення законів України при
оформленні договору оренди землі
відшкодувати позивачу витрачені ним
кошти у вигляді орендної плати; визнати
договір оренди землі від 20.08.2009р.
недійсним і розірвати його.

Цю заяву позивача, листом від 28.04.2014р. №
64р-14 (а.с. 27), прокурор направив
секретарю Ніжинської міської ради.

Листом виконавчого комітету
Ніжинської міської ради від 12.05.2014р.
вих. 06-04/с-374 (а.с. 28) позивача був
надісланий витяг із рішення міської
ради 53 сесії 6 скликання від 14.03.2014р. №
8-53/2014 (а.с. 29), згідно п. 5.4 якого
припинено право тимчасового
користування земельною ділянкою
площею 0,0085 га, (пропорційно площі
нерухомого майна) по АДРЕСА_2, у зв'язку
з відмовою заявника, що надана у
користування на умовах оренди ОСОБА_1
для розміщення магазину та вважати
договір оренди № 04-К від 20.08.2009р.
таким, що витратив чинність.

Отже, як вбачається із позовної заяви,
підставою поданого позову є
невідповідність рішення Ніжинської
міської ради і укладеного на підставі
цього рішення Договору оренди землі
чинному законодавству і, як наслідок,
відшкодування позивачу шкоди
(фінансових збитків) у сумі 9202,82 грн.
сплаченої позивачем орендної плати
(ст.20 ГК України, ст.ст. 1166, 1173, 1174 ЦК
України)., про що позивач і зазначає у
вищевказаній письмовій заяві
прокурору (а.с. 25).

Разом з тим, а ні рішення п'ятдесятої
сесії п'ятого скликання Ніжинської
міської ради від 20.08.2009р. недійсним, а ні
Договір оренди землі від 20.08.2009р.,
укладений на підставі цього рішення,
недійсним (неукладеним) не визнавалися
(ст. 152 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
плату за землю» від 03.07.1992р. № 2535-ХІІ,
який був чинним на час виникнення
спірних правовідносин між сторонами,
ви користування землі в Україні є
платним. Плата за землю справляється у
вигляді орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

Згідно із ст. 5 цього Закону об'єктом
плати за землю є, зокрема, земельна
ділянка, яка перебуває в користуванні
(в оренді).

Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України
«Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-ХІV у
разі визнання у судовому порядку
договору оренди землі недійсним
отримана орендодавцем орендна плата за
фактичний строк оренди землі не
повертається.

Отже, визначальною підставою для
відмови в поверненні коштів за оренду
землі, є отриманні орендодавцем
орендної плати, яка сплачена за
фактичний строк оренди землі
(володіння і користування ст. 1 Закону
України «Про плату за землю»).

Разом з тим, згідно п. 8 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ, який діяв до
01.01.2011р., плата за землю (земельний
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності) належав до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових) платежів.

З 01 січня 2011 року набув чинності
Податковий кодекс України (далі - ПК
України), згідно п.п. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 якого
до загальнодержавних податків і зборів
належить плата за землю.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки (п. 288.2 ПК України).

Платники єдиного податку, яким є
позивач, у разі використання ними
земельної ділянки у підприємницькій
діяльності, звільняються від
земельного податку на такі ділянки. На
орендну плату звільнення не
розповсюджується. Такий підприємець
подає декларацію з плати за щемлю та
сплачує орендну плату на загальних
підставах.

Згідно п. 290.1 ст. 290 ПК України плата за
землю зараховується до відповідних
місцевих бюджетів у порядку,
визначеному Бюджетним кодексом
України для плати за землю.

Отже, повернення (стягнення) сплаченої
орендної плати за земельну ділянку
повинно здійснюватися не з
відповідача, а саме з місцевого
бюджету.

За таких обставин, враховуючи все
наведене вище, суд вважає, що позивачем
неправильно обрано спосіб захисту його
прав та законних інтересів, тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

В судовому засіданні 25.09.2014р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено тільки вступну та
резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 29.09.2014р.

Суддя
Ю.М. Бобров

.