ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" жовтня 2014 р.Справа № 916/2543/14

За позовом: Державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії.

до відповідача: Одеської регіональної
служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті

про стягнення 1345,60 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Іванова І.Ю.,
довіреність від 31.12.2013р.

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга
Одеської регіональної служби
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті про визнання дій
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
незаконними та визнання постанови про
відкриття виконавчого провадження
недійсною в порядку ст.1212 ГПК України.

22.09.2014р. Одеська регіональна служба
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті звернулась до
господарського суду Одеської області
із скаргою (вх.№2-4062/14) про визнання дій
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
незаконними та визнання постанови про
відкриття виконавчого провадження
недійсною.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 30.09.2014р. скарга Одеської
регіональної служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті була прийнята до
провадження та призначена до розгляду
в судовому засіданні.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 09.10.2014р. не
з'явився, хоча про час та місце його
проведення був повідомлений належним
чином, свої позицію щодо скарги
відповідача в порядку ст.121-2 ГПК
України до суду не подав.

Представник відповідача (скаржника)
скаргу підтримує та просить її
задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
встановив:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 17 липня 2014р. позов
державного підприємства
"Адміністрація портів України" в особі
Миколаївської філії державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
Миколаївського морського порту)
задоволено повністю, стягнуто з
Одеської регіональної служби
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті (65063, Одеська обл.,
м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 7,
код ЄДРЮОФОП 00485993) на користь
державного підприємства
"Адміністрація портів України" (01135,
Київська обл., м. Київ, пр-т. Перемоги,
буд. 14, код ЄДРЮООФОП 38727770) в особі
Миколаївської філії державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
Миколаївського морського порту) (54020,
Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул.
Заводська, 23, код ЄДРЮОФОП 38728444) 1 125
(одна тисяча сто двадцять п'ять) грн. 25
коп. - основного боргу, 74 (сімдесят
чотири) грн. 66 коп. - пені, 124 (сто
двадцять чотири) грн. 92 коп. - інфляції, 20
(двадцять) грн. 77 коп. - трьох процентів
річних, 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору.

На виконання рішення господарського
суду Одеської області 04.08.2014 судом було
видано відповідний наказ.

Постановою державного виконавця
першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції Сокол Ю.Є.
від 02.09.2014р. було відкрито виконавче
провадження №44564667.

В обґрунтування поданої скарги
відповідач зазначає, що відповідно до
п.1 Типового Положення про регіональну
службу державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №801 від
23.07.2009р. регіональна служба державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та є
державним органом ветеринарної
медицини, що здійснює державний
ветеринарно-санітарний контроль та
нагляд на відповідній території.

Пунктом 11 приведеного Типового
положення визначено, що фінансування
та матеріально-технічне забезпечення
регіональної ветслужби здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно довідки Головного управління
державної казначейської служби
України в Одеській області №05-08/4-455 від
17.01.2014р. Одеська регіональна служба
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті у 2014 році отримує
фінансування з загального фонду
державного бюджету та обслуговується в
Головному управлінні державної
казначейської служби України в
Одеській області, власні надходження
установи є доходами спеціального фонду
державного бюджету.

Отже, Одеська регіональна служба
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті є бюджетною
установою.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами визначений Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженим постановою
кабінету Міністрів України №845 від
03.08.2013р.

Пункт 3 наведеного Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників
встановлює, що рішення про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

На думку скаржника постанова
державного виконавця першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Сокол Ю.Є. від
02.09.2014р. про відкриття виконавчого
провадження №44564667 є незаконною, а дії
щодо її винесення протиправними з
підстав того, що боржник є державним
підприємством, але ніщо не заважало
державному виконавцю провести
примусове виконання рішення суду від
17.07.2014р. у спосіб та порядок, визначені
положеннями Закону України „Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", що і стало підставою
для Одеської регіональної служби
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду на державному
кордоні та транспорті звернутись до
суду із даною скаргою.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку, що скарга не підлягає
задоволенню, з наступних правових
підстав.

У відповідності до ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ст.115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст.19 названого закону
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа: 1) за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення, 2) за
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; 4) в інших
передбачених законом випадках.

Відповідно до цього Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню, зокрема, такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду,
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті України та
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті України (п.1
ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче
провадження").

Згідно ч.1 ст.25 вказаного закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Відповідно до ч.2
цієї статті державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" прийняття органами Державної
виконавчої служби, їх посадовими
особами будь-яких рішень (постанов
тощо) в процесі здійснення виконання
судових рішень господарських судів
підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під
ознаки дій цих органів та осіб, тому
відповідні рішення також підлягають
оскарженню до названих судів. За
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Згідно ч.4 ст.82 Закону України "Про
виконавче провадження", рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
„Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Стаття 4 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
виконання рішень суду про стягнення
коштів з державного підприємства або
юридичної особи здійснюється в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження", з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Законом. У разі якщо
рішення суду про стягнення коштів з
державного підприємства або юридичної
особи не виконано протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження,
його виконання здійснюється за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Протягом десяти днів з дня
встановлення державним виконавцем
факту наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до пунктів 2-4, 9 частини
першої статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження", крім випадків,
коли стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, але не пізніше строку,
встановленого частиною другою цієї
статті, керівник відповідного органу
державної виконавчої служби подає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
стягувачу коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, про що повідомляє в
установленому порядку стягувача. У
разі відсутності необхідних
документів та відомостей кошти
перераховуються на відповідний
рахунок органу державної виконавчої
служби, про порядок виплати коштів з
якого державний виконавець повідомляє
в установленому порядку стягувача не
пізніше наступного дня після
перерахування коштів.

Кошти, що надійшли на відповідний
рахунок органу державної виконавчої
служби, перераховуються стягувачу
протягом десяти днів з дня надходження
всіх необхідних для цього документів
та відомостей. Перерахування коштів за
рішенням суду здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у тримісячний строк з
дня надходження документів та
відомостей, необхідних для цього, з
одночасним направленням повідомлення
про виплату коштів державному
виконавцю, державному підприємству або
юридичній особі. Державний виконавець
протягом десяти днів з дня отримання
такого повідомлення виносить
постанову про заміну стягувача на
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, з одночасним
направленням повідомлення такому
органу. Державне підприємство або
юридична особа, які визнані боржниками
за рішеннями суду, зобов'язані протягом
десяти днів з дня перерахування коштів
відкрити рахунки в органах
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, та проводити
розрахунки виключно з цих рахунків.
Положення цієї частини не поширюються
на банки, сто відсотків або частка
статутного капіталу яких належить
державі.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, судом встановлено, що
матеріали скарги не містять доказів
того, що виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 17.07.2014р. у справі №916/2543/14 в порядку,
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження" є неможливим,
отже й підстав для виконання рішення
суду за рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду матеріали скарги
також не містять.

З урахуванням встановлених обставин
справи, господарський суд Одеської
області визнає доводи скаржника, щодо
оскарження постанови ВП №44564667 про
відкриття виконавчого провадження від
05.09.2014р. яка була винесена державним
виконавцем першого Приморського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
Сокол Ю.Є. незаконними, оскільки вони
спростовуються наявними в матеріалах
справи документами, та суд доходить
висновку, що постанова ВП№44564667 про
відкриття виконавчого провадження,
прийнята не з порушенням норм чинного
законодавства, оскільки у державного
виконавця були правові підстави для
винесення вищезазначеної постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Одеської регіональної
служби державного
ветеринарно-санітарного контролю та
нагляду на державному кордоні та
транспорті про визнання дій Першого
Приморського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції незаконними та
визнання постанови про відкриття
виконавчого провадження недійсною -
відхилити.

Суддя
О.В. Цісельський