РІШЕННЯ

"02" жовтня 2014 р.Справа № 921/651/14-г/6

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Прокурора Підгаєцького
району (вул. Шевченка, 28, м. Підгайці,
Підгаєцький район, Тернопільська
область, 48000) в інтересах держави в
особі Вербівської сільської ради (вул.
Центральна, 96, с. Вербів, Підгаєцький
район, Тернопільська область, 48022)

до відповідача №1 Підгаєцької районної
державної адміністрації (вул. Шевченка,
39, м. Підгайці, Підгаєцький район,
Тернопільська область, 48000)

відповідача №2 фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Відділ
Держземагенства у Підгаєцькому районі
(вул. Шевченка, 32, м. Підгайці,
Підгаєцький район, Тернопільська
область 48000)

про визнання незаконним і скасування
розпорядження голови Підгаєцької
районної державної адміністрації №339
від 17.08.2006 р.

За участі представників:

прокурор - Свачій М.І.;

позивача - не з'явився;

відповідача №1 - Жидовський Н.Я.;

відповідача №2 - ОСОБА_3;

третьої особи - Оленяк В.Я.

Суть справи:

Прокурор Підгаєцького району
звернувся в господарський суд
Тернопільської області з позовом в
інтересах держави в особі Вербівської
сільської ради до Підгаєцької районної
державної адміністрації, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_1 про визнання незаконним і
скасування розпорядження голови
Підгаєцької районної державної
адміністрації №339 від 17 серпня 2006 року.

Вимоги прокурора мотивовано тим, що
оспорюваним розпорядженням погоджено
проект землеустрою щодо передачі в
оренду земельної ділянки, частина якої
знаходиться у віданні Вербівської
сільської ради.

З огляду на те, що оскаржуване
розпорядження безпосередньо зачіпає
майнові права ОСОБА_1, процесі
розгляду, підприємця було залучено до
участі у справі в якості відповідача №2

Крім того, до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача залучено Відділ
Держземагенства у Підгаєцькому районі.

Розгляд справи, призначений вперше на 17
липня 2014 року неодноразово
відкладався, востаннє на 02 жовтня 2014
року

У зв'язку з залученням до участі у
справі відповідача №2, в порядку ст. 24
ГПК України, розгляд справи
розпочинався заново.

В подальшому, відповідно до ст. 69 ГПК
України, строк розгляду справи було
подовжено.

Відповідач №2 в усних та письмових
поясненнях проти позову заперечив,
посилаючись на їх безпідставність.

У відзиві на позов та усних поясненнях
представника відповідач №1 позовні
вимоги визнав повністю.

В засіданні 02 жовтня 2014 року судом
роз'яснено відповідачу №1 наслідки
визнання позову, а також звернуто увагу
на подання заперечень проти позову
відповідачем №2 щодо якого спірне
розпорядження прийнято. А від-так, про
неможливість припинення провадження у
справі за п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Оскільки, відповідно до змісту ст.ст.
22,78,80 ГПК України, рішення про
задоволення позову (у разі його
визнання відповідачем) приймається
судом за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб. А як зазначалось
раніше, оскаржуване розпорядження
безпосередньо зачіпає майнові права
відповідача №2.

Уповноваженим представником третьої
особи надано витребувані документи, а
також усні та письмові пояснення щодо
предмету спору.

Представник позивача, участь якого не
визнавалась обов'язковою, в судове
засідання жодного разу не з'явився,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, в
порядку, передбаченому ст.64,87 ГПК
України, пунктом 2.6.7 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації № 28
від 20.02.2013 року, пунктом 19
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 13.08.2008
р. N 01-8/482 та пунктом 32 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 29.09.2009р. №01-08/530. При даних
обставинах, суд прийшов до висновку про
можливість розгляду справи без його
участі.

В засіданні учасникам процесу
роз'яснено належні їм права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,27,29,81-1
ГПК України.

За відсутності відповідного
клопотання, аудіозапис судового
засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, у т.ч. дані ними у попередніх
засіданнях, суд встановив наступне:

- рішенням сесії Вербіської сільської
ради №20 від 22 червня 2006 року погоджено
проект землеустрою щодо передачі
підприємцю ОСОБА_1 в оренду на 15 років
земельної ділянки загальною площею 28,7
га із земель резервного фонду села
Вербів для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва та
серед іншого, на підприємця покладено
обов'язок укласти в місячний строк
договір оренди землі.

17 серпня 2006 року, із врахуванням
рішенням сесії Вербіської сільської
ради №20 від 22 червня 2006 року, голова
Підгаєцької районної державної
адміністрації прийняв розпорядження
№339 про погодження проекту землеустрою
та передачу підприємцю ОСОБА_1 в оренду
на 15 років земельної ділянки загальною
площею 28,7 га із земель резервного фонду
села Вербів для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За даними статистичної звітності по
формі 6-ЗЕМ, станом на 01 січня 2006 року
дана земельна ділянка належала до
земель сільськогосподарського
призначення (сільськогосподарські
угіддя - рілля) на території
Вербівської сільської ради.

На представлених матеріалах проекту
землеустрою, який затверджено
розпорядженням голови Підгаєцької
райдержадміністрації №339 від 17 серпня
2006 року, ділянка площею 28,7 га зображена
єдиним масивом без позначення меж села.

На час прийняття цього розпорядження,
розмежування земель державної і
комунальної власності (в розумінні п. 4
Прикінцевих положень та п. 10 Перехідних
положень тодішньої редакції ЗК
України) проведено не було.

Тому, для визначення орендодавця
необхідно було виходити з
місцезнаходження ділянки в межах чи за
межами села (пояснення представника
відділу Держземагенства у
Підгаєцькому районі, дані в засіданні 25
вересня 2014 року).

Законність розпорядження голови
Підгаєцької райдержадміністрації №339
від 17 серпня 2006 року і є предметом
розгляду у даній справі.

На підставі розпорядження №339 від 17
серпня 2006 року, між Підгаєцькою
районною державною адміністрацією та
підприємцем ОСОБА_1 укладено договір
оренди землі від 02 жовтня 2006 року.

Відповідно до змісту договору,
підприємець ОСОБА_1 (орендар) отримав у
тимчасове оплатне користування
терміном на 15 років згадану земельну
ділянку загальною площею 28,7 га.

У п. 9 договору сторони погодили, що
орендна плата вноситься орендарем на
рахунок Вербівської сільської ради.

Договір зареєстровано в Підгаєцькому
реєстраційному відділі Тернопільської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 12 жовтня 2006 року за №52.

В той же час, окремо договір оренди
землі між підприємцем ОСОБА_1 та
Вербівською сільською радою не
укладався.

Згідно листа відділу Держземагенства у
Підгаєцькому районі Тернопільської
області №1-2-16/689 від 21 травня 2014 року, у
2013 році була проведена інвентаризація
земель сільськогосподарського
призначення державної власності за
межами населених пунктів.

В результаті інвентаризації було
встановлено, що частина земельної
ділянки, яка перебуває у користуванні
ОСОБА_1 площею 17,8421 га зареєстрована в
національно-кадастровій системі
(згідно розпорядження РДА №220-од від
23.08.2013р., кадастровий №:01:001:1050).
Інша частина земельної ділянки площею
10,8579 га, знаходиться в межах населеного
пункту.

Зазначене підтверджено і наданими
відділом Держземагенства у
Підгаєцькому районі викопіюванням з
карти формування території і
встановлення границь Вербівської
сільської ради 1992 року та
викопіюванням з карти із технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель в межах населеного
пункту Вербівської сільської ради 2013
року.

В засіданні представники відділу
Держземагенства у Підгаєцькому районі
та Підгаєцької райдержадміністрації
зазначили, що помилка в розпорядженні
Підгаєцької районної державної
адміністрації була допущена через те,
що земельна ділянка 28,7 га в проектній
документації зазначалась одним
масивом, без відображення меж села.

Оскільки частина переданої в оренду
земельної ділянки знаходиться в межах
населеного пункту с. Вербів (у віданні
Вербівської сільської ради), в голови
Підгаєцької районної державної
адміністрації не було повноважень
розпоряджатись вказаною частиною
земельної ділянки. А тому, за
твердженням прокурора, розпорядження
№339 від 17 серпня 2006 року слід визнати
незаконним та скасувати.

З посиланням на правову позицію
Конституційного Суду України,
викладену у рішенні від 16 квітня 2009
року та Верховного Суду України,
наведену у постанові від 06.06.2011 року,
згідно з якою ненормативні правові
акти органу місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання,
відповідач №2 вказує на відсутність
правових підстав для скасування
оспорюваного розпорядження.

У відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", постанов пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
24.10.2011 року, № 18 від 26 грудня 2011 року, №12
від 29 травня 2013 року з наступними
змінами, а також судової практики, що
склалась, розгляд заявлених
прокурором вимог підвідомчий
господарському суду.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи сторін, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи, суд прийшов до висновку про
необхідність часткового задоволення
позову, з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3
статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3,
33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести належними і допустимими
доказами ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими суду доказами, відповідачами
не доведено обґрунтованості та
законності прийнятого розпорядження
№339 від 17 серпня 2006 року в частині
погодження Підгаєцькою районною
державною адміністрацією проекту
землеустрою та передачі в оренду
земельної ділянки площею 10,8579 га, що
знаходиться у віданні Вербівської
сільської ради (в межах села).

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
(Рішення Конституційного Суду України
№ 1-рп/99 від 09.02.1999р.).

Тому, до спірних правовідносин слід
застосовувати норми законодавства, що
діяли на час їх виникнення.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації",
місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади.

Стаття 19 Конституції України покладає
на органи державної влади та їх
посадових осіб обов'язок діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією і
законами України.

Виконання Конституції, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України, інших
органів виконавчої влади вищого рівня,
згідно з ст. 2 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації", є
одним із основних завдань місцевих
державних адміністрацій

Приписами ст. 6 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"
визначено, що на виконання Конституції
України, законів України, актів
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України, міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, які відповідно до закону
забезпечують нормативно-правове
регулювання, власних і делегованих
повноважень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження.

Місцеві державні адміністрації у своїй
діяльності керуються Конституцією
України, законами України, актами
Президента України та постановами
Верховної Ради України, прийнятими
відповідно до Конституції та законів
України, актами Кабінету Міністрів
України, органів виконавчої влади
вищого рівня (ч. 2 ст. 7 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації").

Суд визнає незаконним (недійсним) та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
якщо він суперечить законодавству і
порушує цивільні права або інтереси
(ст.21 ЦК України, ст.50 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації").

Згідно з ст. 80 ЗК України, територіальні
громади реалізують право комунальної
власності на землю безпосередньо або
через органи місцевого самоврядування,
а реалізація права державної власності
на землю належить відповідним органам
державної влади.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

За статтею 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу.

В порядку ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські,
селищні, міські ради надають земельні
ділянки у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до змісту ч.3 ст.122 ЗК
України районні державні
адміністрації наділені повноваженнями
розпоряджатись землями на відповідній
території (у т.ч. і в межах населених
пунктів), але виключно ті, які віднесені
до державної власності.

Підпунктом "в" п.4 Прикінцевих положень
ЗК України в редакції, що діяла на
момент прийняття спірного
розпорядження, Кабінету Міністрів
України було доручено розробити
нормативно-правові акти, передбачені
цим Кодексом, у тому числі проекти
законів про землеустрій, про державний
земельний кадастр, про оцінку земель,
про охорону земель, про розмежування
земель права державної та комунальної
власності, про державний земельний
(іпотечний) банк, про ринок землі, про
визначення правових засад вилучення
земель права приватної власності тощо.

А за п. 10 Перехідних положень цього
Кодексу, рішення про розмежування
земель державної і комунальної
власності в межах населених пунктів
повинні були приймати відповідні
сільські, селищні, міські ради за
погодженням з органами виконавчої
влади, а за межами населених пунктів -
органи виконавчої влади за погодженням
з відповідними органами місцевого
самоврядування.

Як зазначалось вище, станом на 17 серпня
2006 року розмежування земель
комунальної і державної власності у
встановленому законом порядку на
території Підгаєцького району
Тернопільської області здійснено не
було.

Доказів на підтвердження протилежного
відповідачами не представлено.

Згідно з п. 12 Перехідних положень ЗК
України, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, до розмежування
земель державної і комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Як в 2006 році, так і станом на момент
вирішення спору, земельна ділянка
площею 10,8579 га знаходиться в межах
населеного пункту в с. Вербів, решта
землі, площею17,8421 га перебуває за його
територією.

З огляду на приписи згаданих норм ЗК
України та розташування ділянки, 17
серпня 2006 року у відповідача №1 були
відсутні законодавчі підстави для
розпорядження землею площею 10,8579 га.

Відповідні повноваження Підгаєцькій
райдержадміністрації (в т.ч. за
рішенням Вербівської сільської ради
№20 від 22 червня 2006 року) не
делегувались.

З врахуванням наведеного,
розпорядження голови Підгаєцької
районної державної адміністрації №339
від 17 серпня 2006 року в частині
погодження проекту землеустрою та
передачі в оренду частини земельної
ділянки розміром 10,8579 га, яка
знаходиться в межах населеного пункту,
відання якою належить Вербівській
сільській раді, видано незаконно та
підлягає скасуванню.

Оскільки оспорюване розпорядження в
частині погодження проекту
землеустрою та передання підприємцю
ОСОБА_1 земельної ділянки площею 17,8421
га, яка знаходиться за межами
населеного пункту і перебуває у
державній власності, прийнято головою
Підгаєцької районної державної
адміністрації в межах повноважень,
підстав для його скасування із
зазначених прокурором підстав у суду
немає.

Щодо заперечень відповідача №2, то
зазначені ним посилання на рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року та постанову Верховного
Суду України у від 06.06.2011 року
роз'яснюють норми Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" та
стосуються повноважень органів
місцевого самоврядування, а не органів
виконавчої влади (районних державних
адміністрацій).

Крім того, у зазначеній судовій
практиці йдеться про можливість
скасування чи зміни самим органом
місцевого самоврядування власних
рішень, а не їх перевірки на
відповідність закону в судовому
порядку.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України,
Закону України "Про судовий збір",
враховуючи предмет спору та обставини
виникнення спірних правовідносин,
обов'язок по сплаті судового збору
покладається на відповідача №1
пропорційно до задоволених вимог.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.
ст. 1,2,12,4-3,33,34,43,44,49,78,82-85 ГПК України -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Визнати незаконним і скасувати
розпорядження голови Підгаєцької
районної державної адміністрації №339
від 17 серпня 2006 року в частині
погодження проекту землеустрою та
надання підприємцю ОСОБА_1 в оренду
земельної ділянки площею 10,8579 га (із
загальної 28,7 га), яка знаходиться в
межах населеного пункту с.Вербів,
Підгаєцького району, Тернопільської
області.

2. В задоволенні решти вимог відмовити.

3. Стягнути з Підгаєцької районної
державної адміністрації (вул. Шевченка,
39, м. Підгайці, Підгаєцький район,
Тернопільська область, 48000, код 21152047) в
дохід державного бюджету судовий збір
в сумі 460 (чотириста шістдесят) грн., 40
коп.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони,
прокурор, треті особи та особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення , через місцевий
господарський суд.

Дата підписання: 10 жовтня 2014 року.

Суддя
І.П. Шумський