ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.10.14р. Справа № 904/7957/14

Суддя Панна С.П., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк", 01004, м. Київ,
бул.Т.Шевченко/вул. Пушкінська, б. 8/26;
п/а: 49094, м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 36-а

до Приватного підприємства "Сучасні
будівельні матеріали", 49057, м.
Дніпропетровськ, вул.Героїв
Сталінграду, 162

Третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю Промислова
компанія "Лідер", 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Червона, 14

про стягнення 10 904 543,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Приватного підприємства
"Сучасні Будівельні Матеріали" за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю Промислова компанія
"Лідер" про солідарне стягнення боргу
за кредитом в сумі 741 975,02 доларів США, що
еквівалентно 9612448,13 грн.,
заборгованості зі сплати процентів в
сумі 76076,83 доларів США, що еквівалентно
985591,92 грн., пені за несвоєчасну сплату
процентів в сумі 90490,67 грн., пені за
несвоєчасно повернутий кредит в сумі
212408,38 грн., судового збору.

Позов підлягає поверненню виходячи з
наступного:

За приписами ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України
сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Отже, позивачем невірно визначено коло
сторін у даному позові, оскільки
заявлені позовні вимоги спрямовані як
до відповідача - Приватного
підприємства "Сучасні Будівельні
Матеріали", так і третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю Промислова компанія
"Лідер".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву
і додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Сплата судового збору здійснюється в
порядку і розмірі, встановленому
Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 2.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року за № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено наступне: Законом
передбачено сплату судового збору за
місцем розгляду справи із зарахуванням
його до спеціального фонду державного
бюджету України (частина перша статті
9).

Згідно п. 2.22 вищевказаної постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року за № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" судовий збір
сплачується до територіальних органів
Державної казначейської служби
України; платники судового збору у
платіжних документах на перерахування
судового збору повинні в рядку
"одержувач" зазначити найменування
територіального органу казначейської
служби за місцем знаходження
господарського суду, який розглядає
справу.

Якщо заявником не подано належних
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі або
(за необхідності) документів, що
підтверджують звільнення від його
сплати, заява (скарга) повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, а саме статтею 435,
пунктом 4 частини першої статті 63,
пунктом 3 частини першої статті 97,
пунктом 4 частини першої статті 1113,
частиною другою і пунктом 1 частини
четвертої статті 11120, пунктом 3 частини
шостої статті 113, частиною п'ятою статті
1222, частиною п'ятою статті 1228.

За відсутності у відповідному
платіжному документі належних
платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду. При
цьому в ухвалі, що виноситься
господарським судом з даного приводу,
має бути зазначено правильні платіжні
реквізити для перерахування сум
судового збору.

При цьому, відповідно до п. 2.21 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року за № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором. Відповідні
документи подаються до господарського
суду тільки в оригіналі; копії, у тому
числі виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Позивачем до позову додано копію
платіжного доручення № 38014 від 08.10.2014
року, з якого вбачається, що судовий
збір в сумі 73080,00 грн. сплачений за
реквізитами - р/р 1074, МФО 321767, тоді
як відповідно до листа Управління
Державної казначейської служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області від 06.02.2012 року № 02-12/162
реквізити для зарахування надходжень
судового збору при зверненні з позовом
до господарського суду
Дніпропетровської області з 06.02.2012 року
наступні:

одержувач - Управління Державної
казначейської служби України у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області; код за
ЄДРПОУ - 37989269; банк - ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області (Головне
управління Державної казначейської
служби у Дніпропетровській області,
код банку за ); МФО банку -
805012; рахунок судового збору
(господарський суд Дніпропетровської
області) - № 3005, код
бюджетної класифікації доходів - 22030001.

Додатково суд звертає увагу позивача
на те, що платіжні документи про сплату
судового збору подаються до
господарського суду Дніпропетровської
області в оригіналі.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Однак, з доданого до позову опису
вкладення до цінного листа від 11.10.2014
року вбачається, що на адресу
відповідача та третьої особи
направлені не всі додані до позову
матеріали.

Пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
разі, коли до позовної заяви додано
докази надсилання відповідачеві копії
позовної заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Отже, за змістом наведених положень
законодавства позивач при подачі
позову зобов'язаний надіслати
відповідачу додані до позову документи
в незалежності від того, чи має їх
відповідач.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.
6 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод від 04.11.1950 року
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. Згідно практики Європейського
суду з прав людини, яка є джерелом права
згідно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", - право на справедливий суд
охоплює не лише стадію розгляду справи
по суті, але також дотримання всіх
процедур, що передбачені національним
законодавством і повинні відбуватися
до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України
(ст. 56 Господарського процесуального
кодексу України) передбачено
забезпечення права відповідача на
інформацію про подану позовну заяву та
ознайомлення з її змістом і доданими
документами, а також передбачено
механізм реалізації такого права -
шляхом встановлення обов'язку позивача
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів до
порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд,
передбачене ст. 6 Конвенції, включає в
себе обов'язок позивача належним чином
інформувати відповідача про подання
позову до суду шляхом направлення на
його адресу копії позовної заяви з
додатками. При чому, таке інформування
повинно бути здійснене позивачем до
порушення судом провадження по справі.
Отже, порушення провадження у справі до
виконання позивачем вказаного
обов'язку, не буде відповідати ст. 6
Конвенції.

Також суд зазначає, що згідно правової
позиції Вищого господарського суду
України, викладеної, зокрема, у
постанові від 04.12.2012 року по справі №
5/5005/7237/2012, оцінка судом виконання
позивачем вимог процесуального
законодавства, які він зобов'язаний
вчиняти до подання позову, не може
здійснюватися після порушення
провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти
позовну заяву до розгляду, а потім
зобов'язувати позивача усувати вказані
недоліки.

Додатково звертаємо вашу увагу на
наступне: відповідно до описів
вкладення у цінний лист від 11.10.2014 року
відповідачу та третій особі
направлялась копія позову без номеру
та дати, тоді як до позову подано
позовну заяву від 10.10.2014 року.

Отже, позовна заява підлягає
поверненню для усунення виявлених
недоліків.

Керуючись п. п. 4, 6 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Додаток для позивача:

- позовна заява б/н від 10.10.2014 року з
додатками на 59-ти аркушах.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Суддя С.П. Панна