м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/9393/14 29.09.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кохан
Трейд"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Укіо Банк Лізинг"за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Відкритого
акціонерного товариства "Озерянський
комбінат залізобетонних
гідротехнічних
конструкцій"простягнення 371 526,13
грн.Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:Підлісний В.О. Від
відповідача: Петруня А.В. Від третьої
особи:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кохан Трейд" (надалі -
"ТОВ "Кохан Трейд") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укіо Банк Лізинг"
(надалі - "ТОВ "Укіо Банк Лізинг") про
стягнення 371 526,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач безпідставно набув та
утримує грошові кошти у розмірі 300 000,00
грн., що належать позивачу, у зв'язку з
чим позивач вказує на наявність
підстав для стягнення з відповідача
таких коштів. Крім того, позивачем
заявлено вимоги про стягнення з
відповідача процентів за користування
чужими коштами у розмірі 71 526,13 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 р. порушено провадження
у справі №910/9393/14 та призначено її до
розгляду на 05.06.2014 р.

Розгляд справи відкладався.

23.06.2014 р. до канцелярії суду надійшов
відзив від ТОВ "Укіо Банк Лізинг" на
позовну заяву, в якому відповідач
вказує, що ТОВ "Кохан Трейд" було
перераховані кошти на виконання
договору поруки №04-04 від 01.06.2010 р., а
тому у задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити.

08.08.2014 р. позивачем подано до канцелярії
суду клопотання про призначення
судової технічної експертизи договору
поруки №04-04 від 01.06.2010 р., оскільки, на
думку ТОВ "Кохан Трейд", даний договір є
підробленим.

11.08.2014 р. відповідачем було подано до
суду заяву про застосування строків
позовної давності до заявлених ТОВ
"Кохан Трейд" позовних вимог.

17.09.2014 р. було надано ТОВ "Укіо Банк
Лізинг" суду пояснення, в яких
відповідач заперечує проти
призначення судової технічної
експертизи та вказує, що факт укладення
договору поруки №04-04 від 01.06.2010 р.
підтверджується сплатою позивачем
коштів на виконання вказаного договору
у загальному розмірі 300 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 р. залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Відкрите акціонерне товариство
"Озерянський комбінат залізобетонних
гідротехнічних конструкцій" (надалі -
"ВАТ "Озерянський КЗГК") та відкладено
розгляд справи на 29.09.2014 р.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх
повністю.

В судове засідання представник
відповідача з'явився, проти позову
заперечував, в його задоволенні просив
відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча третя
особа про час та місце судового
розгляду була повідомлена належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №789, яке було
отримане 25.09.2014 р.

Суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні клопотання позивача про
призначення у справі судової технічної
експертизи, оскільки у зв'язку з
ненаданням відповідачем оригіналу
договору поруки №04-04 від 01.06.2010 р. є
неможливим проведення такої
експертизи.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до виписок з
банківського рахунку та довідки
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" №56-3-1-00/790 від
04.07.2012 р. ТОВ "Кохан Трейд" 12.08.2010 р.
перерахувало на користь ТОВ "Укіо Банк
Лізинг" кошти у розмірі 60 000,00 грн., 12.10.2010
р. - кошти у розмірі 20 000,00 грн., 30.11.2010 р. -
кошти у розмірі 120 000,00 грн. та 05.08.2011 р. -
кошти у розмірі 100 000,00 грн. в якості
щомісячної проплати за фінансовий
лізинг згідно договору поруки №04-04 від
01.06.2010 р.

У зв'язку з виявленням помилки,
допущеної працівником бухгалтерії
позивача в частині перерахування
вказаних коштів відповідачу, ТОВ "Кохан
Трейд" звернулось до ТОВ "Укіо Банк
Лізинг" з листом №04-01/2013 від 04.01.2013 р., в
якому просило повернути безпідставно
отримані кошти у загальному розмірі 300
000,00 грн. та сплатити проценти за
користування даними коштами у розмірі
52 336,74 грн. протягом 7 днів від дня
отримання цієї вимоги. Даний лист був
отриманий відповідачем 28.01.2013 р., що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист від 04.01.2013 р., фіскальним
чеком від 04.01.2013 р. та повідомленням про
вручення поштового відправлення
№252.

Відповідачем у відповідь на звернення
позивача було надіслано ТОВ "Кохан
Трейд" лист №57/02 від 19.02.2013 р., в якому
повідомлялось, що ТОВ "Укіо Банк Лізинг"
було зараховано спірні кошти в рахунок
погашення заборгованості третьої
особи, поручителем якої є позивач, за
договорами фінансового лізингу №KL071094
та №KL071096 від 04.10.2007 р.

27.02.2013 р. позивач надіслав відповідачу
лист №06-02/2013 від 26.02.2013 р., в якому
вказував, що заперечує проти
зарахування коштів у розмірі 300 000,00 грн.
в рахунок погашення заборгованості
третьої особи за вказаними договорами
лізингу, оскільки договори поруки
№Р071093/1, №Р071094/1, №Р0710954/1, №Р071096/1,
№Р071097/1 від 04.10.2007 р., у відповідності до
яких ТОВ "Кохан Трейд" був поручителем
ВАТ "Озерянський КЗГК" перед ТОВ "Укіо
Банк Лізинг", припинили свою дію ще до
12.08.2010 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
набуттям, на думку позивача,
відповідачем грошових коштів на
загальну суму 300 000,00 грн. без достатньої
правової підстави. Крім того, позивачем
заявлено вимоги про стягнення з
відповідача процентів за користування
чужими коштами у розмірі 71 526,13 грн.

Набуття, збереження майна без
достатньої правової підстави
регулюється Главою 83 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Положення глави 83 Цивільного кодексу
України застосовуються незалежно від
того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події. Таким
чином, обов'язковою умовою, з якою
законодавець пов'язує виникнення
даного виду зобов'язань, є відсутність
правової підстави для набуття майна
однією особою за рахунок іншої особи.

Статтею 177 Цивільного кодексу України
унормовано, що об'єктами цивільних прав
є речі, у тому числі гроші. Майном, як
особливим об'єктом згідно зі статтею 190
цього Кодексу вважаються окрема річ,
сукупність речей, а також майнові права
та обов'язки.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
положення про зобов'язання у зв'язку з
набуттям, збереженням майна без
достатньої правової підстави
поширюються і на безпідставно набуті
грошові суми.

Відтак, в силу юридичного факту
володіння грошовими коштами без
достатньої правової підстави у
володільця згідно ст.ст. 11, 1212
Цивільного кодексу України виникає
зобов'язання повернути такі кошти на
користь особи, яка має відповідні права
на такі кошти.

Позивач вказує, що ним було
перераховано на рахунок відповідача
12.08.2010 р. кошти у розмірі 60 000,00 грн.,
12.10.2010 р. - у розмірі 20 000,00 грн., 30.11.2010 р. -
у розмірі 120 000,00 грн., 05.08.2011 р. - у
розмірі 100 000,00 грн., що разом складають
суму 300 000,00 грн., внаслідок
помилки працівника бухгалтерії, яка
була виявлена під час проведення
перевірки роботи бухгалтерії ТОВ
"Кохан Трейд" у листопаді 2012 р.

Відтак, на думку позивача, кошти у
розмірі 300 000,00 грн. є такими, що
безпідставно отримані ТОВ "Укіо Банк
Лізинг".

У своєму відзиві відповідач вказує, що
дані кошти були перераховані позивачем
на виконання договору поруки №04-04 від
01.06.2010 р., укладення якого
підтверджується самим фактом сплати
спірних коштів ТОВ "Кохан Трейд" з
призначенням платежу - щомісячна
проплата за фінансовий лізинг згідно
вказаного договору, а тому спірні кошти
набуті ТОВ "Укіо Банк Лізинг"
правомірно.

На думку суду, така правова позиція
відповідача спростовується наступним.

У своєму відзиві на дану позовну заяву
від 23.06.2014 р. ТОВ "Укіо Банк Лізинг"
вказує, що спірні кошти були
перераховані позивачем на підставі
укладеного між сторонами 01.06.2010 р.
договору поруки №04-04, копію якого
додано до відзиву.

Позивач заперечує укладення вказаного
договору, вказує, що його не підписував
та просив суд призначити судову
технічну експертизу для встановлення
дійсності даного договору.

Суд відзначає, що не зважаючи на вимогу
ухвали суду від 18.09.2014 р. у даній справі,
ТОВ "Укіо Банк Лізинг" не надано суду
оригінал договору поруки №04-04 від
01.06.2010 р.

Представник позивача в судовому
засіданні стверджував, що про факт не
укладання даного договору учасниками
судового розгляду свідчить те, що
надана відповідачем копія спірного
договору підписана від імені третьої
особи Головою правління ОСОБА_5, який
згідно листа Головного
міжрегіонального управління
статистики у м. Києві №23-07/2086 від 25.09.2014
р. на дату укладення даного договору -
01.06.2010 р. не займав посаду Голови
правління ВАТ "Озерянський КЗГК".
Наведені обставини також
підтверджуються наявними в матеріалах
справи заявою ОСОБА_5 №33 від 29.10.2009 р.
про звільнення з роботи за згодою
сторін, а також протоколом засідання
Наглядової ради третьої особи №8/2009 від
17.12.2009 р., згідно якого ОСОБА_5 звільнено
з посади Голови правління ВАТ
"Озерянський КЗГК" та виведено зі
складу правління.

До того ж, представником позивача було
висловлено припущення, що даний
договір підроблений шляхом приєднання
до нього останньої сторінки з іншого
договору поруки, що були укладені
сторонами 04.10.2007 р. На підтвердження
своїх припущень представник
відповідача посилався на те, що
договори поруки №Р071093/1, №Р071094/1,
№Р0710954/1, №Р071096/1 та №Р071097/1 від 04.10.2007 р.
були укладені в одній стилістиці -
шляхом підписання учасниками судового
розгляду кожної сторінки даних
договорів в нижній її частині, зокрема,
на тій сторінці, де містяться
реквізити, підписи представників та
відтиски печаток сторін, в той час як у
договорі поруки №04-04 від 01.06.2014 р.
оформлена таким чином лише остання
сторінка договору.

Судом неодноразово витребовувались у
відповідача для ознайомлення
оригінали договорів поруки №Р071093/1,
№Р071094/1, №Р0710954/1, №Р071096/1, №Р071097/1,
№Р071093/2, №Р071094/2, №Р0710954/2, №Р071096/2 та
№Р071097/2 від 04.10.2007 р. та договір поруки
№04-04 від 01.06.2014 р. Проте, вимоги суду
належним чином виконані не були, як в
частині надання договору поруки, на
який посилається відповідач як на
підставу набуття спірних грошових
коштів, так і в частині надання інших
договорів поруки, які витребовувались
судом з метою спростування доводів
позивача.

В той же час, представник відповідача
не зміг обґрунтувати ненадання ним
витребовуваного судом оригіналу
договору поруки №04-04 від 01.06.2010 р., як і
не зміг надати пояснення стосовно
підписання копії даного договору від
імені Голови правління ВАТ
"Озерянський КЗГК" особою, яка на дату
укладення договору не займала дану
посаду, а також не наведено пояснень
стосовно відсутності засвідчувальних
підписів учасників судового розгляду
на інших сторінках, крім останньої,
спірного договору.

У відповідності до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Наведені позивачем обґрунтування у
сукупності з ненаданням відповідачем
оригіналу договору поруки №04-04 від
01.06.2010 р. виключають у суду можливість
прийняти в якості доказу факту
укладання вказаного договору та
існування в ТОВ "Кохан Трейд" у період з
12.08.2010 р. по 05.08.2011 р. грошових
зобов'язань перед ТОВ "Укіо Банк Лізинг"
на підставі даного договору.

Варто зазначити, що у листі-відповіді
(№57/02 від 19.02.2013 р.) на звернення
позивача від 04.01.2013 р. відповідач
посилався на зарахування даних коштів
в рахунок погашення заборгованості
третьої особи за договорами лізингу
№KL071094 та №KL071096 від 04.10.2007 р.

При цьому, договори фінансового
лізингу №KL071094 від 04.10.2007 р. та №KL071096 від

04.10.2007 р. були розірвані відповідачем
шляхом надсилання на адресу ВАТ
"Озерянський КЗГК" повідомлення про
розірвання договору №132/06 від 29.06.2010 р.
та повідомлення про розірвання
договору №134/06 від 29.06.2010 р. відповідно.
У наведених повідомленнях ТОВ "Укіо
Банк Лізинг" зазначає, що вказані
договори лізингу є розірваними з 09.07.2010
р. у зв'язку з несвоєчасним виконанням
ВАТ "Озерянський КЗГК"
(лізингоодержувач за даними
договорами) зобов'язань з оплати
лізингових платежів.

Наведені обставини підтверджуються,
зокрема рішенням Апеляційного суду
міста Києва від 05.11.2013 р. у справі
№2605/11393/12, залишеним без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних справ від 09.01.2014 р. у
справі №6-50784св13.

Згідно пункту 1 статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору.

Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу
України передбачено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Таким чином, на дату здійснення
позивачем першого перерахування на
рахунок відповідача коштів у розмірі 60
000,00 грн. - 12.08.2010 р. зобов'язання ТОВ
"Кохан Трейд" за договорами поруки
№Р071094/2 та №Р071096/2 від 04.10.2010 р. були
припинені у зв'язку з припиненням
забезпечених ними зобов'язань
внаслідок розірвання договорів
фінансового лізингу №KL071094 та №KL071096
від 04.10.2007 р.

За таких обставин, суд, керуючись ст.ст.
33, 34 Господарського процесуального
кодексу України, приходить до висновку
про відсутність правових підстав у ТОВ
"Укіо Банк Лізинг" для набуття грошових
коштів у загальному розмірі 300 000,00 грн.,
які були помилково перераховані ТОВ
"Кохан Трейд" у період з 12.08.2010 р. по
05.08.2011 р.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до відповідача з
листом №04-01/2013 від 04.01.2013 р. в якому
пред'явив вимогу повернути помилково
сплачені кошти у розмірі 300 000,00 грн.
протягом 7 днів з дня отримання
вказаної вимоги.

Оскільки дана вимога була отримана ТОВ
"Укіо Банк Лізинг" 28.01.2013 р., що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист від 04.01.2013 р. та
повідомленням про вручення поштового
відправлення №252, то відповідач
повинен був виконати свій обов'язок з
повернення вказаних коштів до 04.02.2013 р.,
а з 05.02.2013 р. є таким, що прострочив
виконання свого обов'язку з повернення
коштів у розмірі 300 000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Матеріалами справи підтверджується
отримання відповідачем 300 000,00 грн.,
відсутність правової підстави для
володіння такими коштами та наявність
вимоги позивача про повернення коштів.
В той же час, відповідачем наведені
обставини не спростовані, доказів
повернення коштів не надано.

За таких обставин, вимоги ТОВ "Кохан
Трейд" про стягнення з ТОВ "Укіо Банк
Лізинг" безпідставно отриманих
грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн. є
правомірними та обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача процентів за
користування чужими коштами у розмірі
71 526,13 грн. посилаючись при цьому на
ст.ст. 536, 1048, 1214 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до частини 2 статті 1214
Цивільного кодексу України у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Частиною 2 статті 536 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів за користування чужими
грошовими коштами встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Як зазначено у п. 6.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 р.
підставами для застосування до
правовідносин сторін статті 536
Цивільного кодексу України є, по-перше,
факт користування чужими коштами,
по-друге - встановлення розміру
відповідних процентів договором або
чинним законодавством (наприклад,
статтями 1048, 1054, 1061 Цивільного кодексу
України).

Позивач посилається як на підставу для
стягнення з відповідача процентів у
розмірі 71 526,00 грн. (розрахованих у
відповідності до розміру облікової
ставки НБУ) на ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

На думку суду дана норма не може буди
підставою для стягнення процентів за
користування грошовими коштами з
відповідача, оскільки правовідносини,
що виникли у даній справі на підставі
ст. 1212 Цивільного кодексу України
(Глава 83 Цивільного кодексу України), не
підпадають під правове регулювання
Глави 71 Цивільного кодексу України в
цілому та договору позики, зокрема.

Таким чином у суду відсутні підстави
для стягнення з ТОВ "Укіо Банк Лізинг"
на користь ТОВ "Кохан Трейд" процентів
за користування чужими коштами у
розмірі 71 526,13 грн., обрахованих у
відповідності до облікової ставки НБУ,
на підставі статті 1048 Цивільного
кодексу України, а відтак дана вимога
позивача задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач є
таким, що прострочив виконання свого
зобов'язання з 05.02.2013 р., а тому
посилання відповідача на наявність
підстав для застосування наслідків
передбачених ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України (сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові) є безпідставними,
оскільки позивачем не було пропущено
строку позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кохан
Трейд" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укіо Банк Лізинг"
(04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 5;
ідентифікаційний код 34003114) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кохан Трейд" (01001, м.
Київ, вул. Хрещатик, 15/4, літ. А;
ідентифікаційний код 31111150) грошові
кошти у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.
00 коп. та судовий збір у розмірі 6 000
(шість тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 06.10.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко