ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Справа № 23/447-49/290-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіУдовиченка
О.С.,суддів:Міщенка П.К., Поліщука В.Ю.
(доповідач),розглянувшикасаційну
скаргу Голови Ради ВАТ "Київенергобуд"
ОСОБА_18,на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від 10
липня 2014 року,у справі № 23/447-49/290-2012
Господарського суду міста Києва,за
заявоюАкціонерного товариства "Перший
експедиційний загін підводних та
гідротехнічних робіт" (м.
Київ),доВідкритого акціонерного
товариства "Київенергобуд" (м.
Київ),про визнання банкрутом, -за участю
представників:від ОСОБА_18.: - особисто;
ОСОБА_21 - представник (довіреність від
07.08.2014 року);від ОСОБА_19: ОСОБА_20. -
представник (довіреність від 15.12.2011
року);представники інших учасників
судового провадження не з'явились;в с т
а н о в и в :

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 01.09.2000 року за заявою Акціонерного
товариства "Перший експедиційний загін
підводних та гідротехнічних робіт"
(далі за текстом - АТ "Перший
експедиційний загін підводних та
гідротехнічних робіт") порушено
провадження у справі № 23/447-49/290-2012 про
банкрутство Відкритого акціонерного
товариства "Київенергобуд" (далі за
текстом - ВАТ "Київенергобуд").

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.04.2014 року у справі №
23/447-49/290-2012 (суддя Івченко А.М.) визнано
кредитором ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18
на загальну суму 3 652 549 грн. 11 коп.;
розгляд справи № 23/447-49/290-2012 відкладено
на 23.04.2014 року.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року у
справі № 23/447-49/290-2012 (головуючий суддя -
Разіна Т.І., судді: Жук Г.А., Шипко В.В.)
апеляційну скаргу Голови комітету
кредиторів ОСОБА_19 задоволено;
скасовано ухвалу Господарського суду
міста Києва від 02.04.2014 року у справі №
23/447-49/290-2012 в частині визнання грошових
вимог ОСОБА_18. кредитором та включення
їх до Реєстру вимог кредиторів;
відхилено вимоги ОСОБА_18. до ВАТ
"Київенергобуд" на загальну суму 3 652 549
грн. 11 коп. При цьому, апеляційний
господарський суд вказав, що місцевим
господарським судом належним чином не
досліджено правового підґрунтя
виникнення заявлених вимог та неповно
досліджено обставини справи.

Не погоджуючись з прийнятою
господарським судом апеляційної
інстанції постановою, Голова Ради ВАТ
"Київенергобуд" ОСОБА_18. звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.07.2014 року у справі № 23/447-49/290-2012. При
цьому, скаржник посилається на
порушення господарським судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 20.08.2014 року у справі №
23/447-49/290-2012 (головуючий суддя - Поляков
Б.М., судді: Короткевич О.Є. (доповідач),
Погребняк В.Я.) прийнято касаційну
скаргу Голови Ради ВАТ "Київенергобуд"
ОСОБА_18. на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
10.07.2014 року у справі № 23/447-49/290-2012 до
провадження; призначено розгляд
касаційної скарги на 03.09.2014 року.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 03.09.2014 року у справі №
23/447-49/290-2012 розгляд касаційної скарги
Голови Ради ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18.
на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року у
справі № 23/447-49/290-2012 відкладено на 17.09.2014
року, в порядку ст. 77 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату
Вищого господарського суду України
Галівець І.В. № 08.03-04/1385 від 18.09.2014 року,
відповідно до пункту 3.1.11. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, призначено повторний
автоматичний розподіл справи №
23/447-49/290-2012, за результатами якого
справу передано судді Поліщук В.Ю.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 24.09.2014 року справу №
23/447-49/290-2012 прийнято до провадження
колегією суддів касаційної інстанції у
складі: головуючий суддя - Удовиченко
О.С., судді: Міщенко П.К., Поліщук В.Ю.
(доповідач) та призначено її до
розгляду у судовому засіданні за
участю уповноважених представників
учасників судового провадження.

В судовому засіданні касаційної
інстанції ОСОБА_18. та його представник
подану касаційну скаргу підтримали за
наведених у ній підстав, просили її
задовольнити та скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року у
справі № 23/447-49/290-2012.

Представник Голови Комітету
кредиторів ОСОБА_19 проти поданої
ОСОБА_18. касаційної скарги заперечила,
просила залишити її без задоволення,
спірну постанову апеляційного
господарського суду - без змін.

Інші учасники касаційного провадження
уповноважених представників в судове
засідання касаційної інстанції не
направили, хоча про дату, час та місце
розгляду касаційної скарги були
повідомлені належним чином.
Враховуючи, що учасників судового
провадження було повідомлено про те, що
не з'явлення їх представників в судове
засідання касаційної інстанції не
тягне за собою відкладення розгляду
справи, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла
висновку про можливість розгляду
касаційної скарги за відсутності в
судовому засіданні уповноважених
представників інших учасників
касаційного провадження, які не
з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука
В.Ю., обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши наявні матеріали
справи, проаналізувавши застосування
господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів касаційної інстанції
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково, з
наступних підстав.

Господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій під час розгляду
справи встановлено наступне.

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 01.09.2000 року за заявою АТ "Перший
експедиційний загін підводних та
гідротехнічних робіт" порушено
провадження у справі № 23/447-49/290-2012 про
банкрутство ВАТ "Київенергобуд".

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 24.11.2010 року провадження у справі №
23/447 було зупинено, в порядку ст. 79 АПК
України, у зв'язку з порушенням
кримінальної справи за фактами
розкрадання державного майна в
особливо великих розмірах посадовими
особами ВАТ "Київенергобуд".

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 21.07.2005 року провадження у справі №
23/477 поновлено.

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 27.07.2005 року у справі № 23/477, на
задоволення відповідного Клопотання
розпорядника майна, припинено
повноваження керівника ВАТ
"Київенергобуд", покладено обов'язки
керівника ВАТ "Київенергобуд" на
розпорядника майна - арбітражного
керуючого Ковезу А.І.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.04.2006 року у справі №
23/447, серед іншого, визнано кредиторами
ВАТ "Київенергобуд": АТ "Перший
експедиційний загін підводних та
гідротехнічних робіт" на суму 120 000 грн.
00 коп.; ТзОВ "Промбудкомплект" на суму 25
077 грн. 45 коп.; ТзОВ "Укрсервісмонтаж" на
суму 196 326 грн. 24 коп.; гр. ОСОБА_18. на суму
212 882 грн. 15 коп.; гр. ОСОБА_12 на суму 29 058
грн. 00 коп.; гр. ОСОБА_13 на суму 2 133 грн. 97
коп.; заборгованість по заробітній
платі на суму 134 545 грн. 43 грн.; інше.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.04.2006 року у справі №
23/447, на задоволення Клопотання
розпорядника майна ВАТ "Київенергобуд",
у зв'язку з відступленням права вимоги,
визнано ТзОВ "Промбудкомплект"
кредитором на загальну суму 145 077 грн. 45
коп. та гр. ОСОБА_18. на загальну суму 438 266
грн. 39 коп.; виключено з Реєстру вимог
кредиторів АТ "Перший експедиційний
загін підводних та гідротехнічних
робіт", ТзОВ "Укрсервісмонтаж" та
ОСОБА_12

Постановою Господарського суду міста
Києва від 25.02.2008 року у справі № 23/447
визнано ВАТ "Київенергобуд" банкрутом;
припинено процедуру розпорядження
майном та відкрито ліквідаційну
процедуру; припинено повноваження
розпорядника майна боржника
арбітражного керуючого Ковези А.І.;
призначено ліквідатором ВАТ
"Київенергобуд" арбітражного керуючого
Ковезу А.І.; інше.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.05.2008 року у справі №
23/447 здійснено заміну кредитора гр.
ОСОБА_14 на гр. ОСОБА_19 (на суму 377 572 грн. 00
коп.), кредитора гр. ОСОБА_15 на гр.
ОСОБА_18. (на суму 34 648 грн. 63 коп.),
кредитора гр. ОСОБА_18. на гр. ОСОБА_16 (на
суму 34 648 грн. 63 коп. та на суму 438 266 грн. 39
коп.); затверджено Рішення Зборів
кредиторів ВАТ "Київенергобуд" від
08.04.2008 року (оформленого Протоколом від
08.04.2008 року) в частині припинення
повноважень окремих членів Комітету
кредиторів ВАТ "Київенергобуд" - гр.
ОСОБА_14, гр. ОСОБА_15, гр. ОСОБА_17 і гр.
ОСОБА_18. та обрання Комітету кредиторів
ВАТ "Київенергобуд" у складі трьох осіб:
гр. ОСОБА_19, гр. ОСОБА_16 та ТзОВ
"Промбудкомплект".

У серпні 2008 року ОСОБА_18. звернувся до
Господарського суду міста Києва із
Заявою, у якій просив визнати його
кредитором ВАТ "Київенергобуд" з
поточними вимогами у сумі 1 191 051 грн. 43
коп. В обґрунтування поданої Заяви
ОСОБА_18. послався на заборгованість ВАТ
"Київенергобуд" перед ним із заробітної
плати за Контрактами від 26.12.1998 року та
від 01.11.2005 року. Зокрема, згідно з
наданим ОСОБА_18. Розрахунком,
заборгованість (з урахуванням індексів
інфляції) за 2001 рік складає 63 119 грн. 61
коп., за 2002 рік - 63 500 грн. 61 коп., за 2003 рік
- 58 688 грн. 18 коп., за 2004 рік - 52 260 грн. 18
коп., за 2005 рік - 44 966 грн. 13 коп., за 2006 рік
- 61 413 грн. 22 коп., за 2007 рік - 52 670 грн. 00
коп., за 2008 рік - 794 403 грн. 50 коп. Крім
того, у поданій Заяві, посилаючись на
невиконання ВАТ "Київенергобуд" умов п.
3.6. Контракту від 01.11.2005 року (згідно з
яким ВАТ "Київенергобуд" надає Голові
Ради у власність квартиру протягом 3-х
років його роботи на посаді), ОСОБА_18.
просив визнати його вимоги у сумі 762 403
грн. 50 коп., що складається з середньої
вартості житла станом на червень 2008
року.

30.09.2008 року до Господарського суду
міста Києва від ОСОБА_18. надійшла Заява
від 26.09.2008 року про уточнення
кредиторських вимог, у якій заявник
просив визнати його кредитором ВАТ
"Київенергобуд" на суму 2 202 809 грн. 99 коп.,
що складається з 342 343 грн. 96 коп. (212 882
грн. 15 коп. - конкурсних вимог, визнаних
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.04.2006 року та 129 461 грн. 81 коп. -
нарахованих на цю суму інфляційних
нарахувань та 3% річних (за період 2001-2007
років та 9 місяців 2008 року)),
заборгованості по заробітній платі (за
2001 рік - 75 921 грн. 32 коп.; за 2002 рік - 74 141
грн. 92 коп.; за 2003 рік - 66 674 грн. 39 коп.; за
2004 рік - 57 826 грн. 87 коп.; за 2005 рік - 48 470
грн. 00 коп.; за 2006 рік - 64 423 грн. 74 коп.; за
2007 рік - 53 866 грн. 00 коп.; за 2008 рік - 113 666
грн. 67 коп. (з урахуванням інфляційних
та 3% річних)) та 1 305 747 грн. 38 коп. -
вартість квартири, яку мало бути надано
ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18, згідно з п.
3.6. Контракту від 01.11.2005 року.

03.08.2009 року до Господарського суду
міста Києва від ОСОБА_18. надійшла Заява
від 04.08.2009 року про уточнення вимог до
ВАТ "Київенергобуд", у якій заявник
просив визнати його поточним
кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму
2 331 259 грн. 39 коп. (яка складається з 578
204 грн. 51 коп. - заборгованості за
Контрактами від 26.12.1998 року та від 01.11.2005
року, присудженої до стягнення заочним
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 06.02.2009 року у справі №
2-473/09 (за позовом ОСОБА_18. до ВАТ
"Київенергобуд" про сплату
заборгованості за Контрактами від
26.12.2008 року та від 01.11.2005 року,
зобов'язання передати у власність
квартиру, визнання незаконним Наказу №
02/08 від 20.02.2008 року про розірвання
Контракту за згодою сторін та про
визнання дійсними Контрактів з Головою
Ради від 28.12.1998 року та від 01.11.2005 року), 1
588 069 грн. 50 коп. - вартість квартири, яка
мала бути передана йому у власність,
згідно з п. 3.6. Контракту від 01.11.2005 року
та нарахованих на цю суму вимог (578 204
грн. 51 коп. + 1 588 069 грн. 50 коп. = 2 166 274 грн. 01
коп.) інфляційних за період у розмірі 164
985 грн. 38 коп.). Крім того, у поданій Заяві
ОСОБА_18. просив визнати його кредитором
ВАТ "Київенергобуд" на суму 435 032 грн. 00
коп. (а не на суму 212 882 грн. 15 коп., як це
було заявлено ним до визнання у Заяві
від 06.01.2001 року та визнано арбітражним
керуючим та Господарським судом міста
Києва в ухвалі від 18.04.2006 року),
посилаючись на ту обставину, що, у
поданій ним Заяві від 06.01.2001 року не
було враховано індекси інфляції за
2001-2008 року та за 7 місяців 2009 року.

16.09.2009 року до Господарського суду
міста Києва від ОСОБА_18. надійшло
Доповнення до Заяви від 04.08.2009 року, у
якому заявник, у зв'язку з тим, що
протягом серпня - вересня 2009 року йому
не сплачувалась заробітна плата,
просив визнати його кредитором ВАТ
"Київенергобуд" на суму 2 343 259 грн. 39 коп.
(що складається з 2 331 259 грн. 39 коп.
(заявлених до визнання Заявою від 04.08.2009
року) та 12 000 грн. 00 коп. (заробітної
плати за серпень - вересень 2009 року));
інші пункти (2-5) Заяви від 04.08.2009 року
ОСОБА_18. просив задовольнити у первісно
заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.01.2010 року у справі №
23/447 відмовлено ОСОБА_18 у визнанні його
кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму
435 032 грн. 00 коп.; розгляд інших
кредиторських вимог ОСОБА_18.
відкладено.

У жовтні 2011 року до Господарського суду
міста Києва від ОСОБА_18. надійшла Заява
від 02.04.2011 року, у якій заявник просив
визнати вимоги Заяви від 08.08.2008 року до
ВАТ "Київенергобуд" у сумі 1 191 051 грн. 43
коп., станом на дату прийняття
постанови від 25.02.2008 року про визнання
ВАТ "Київенергобуд" банкрутом. Крім
того, ОСОБА_18. у прохальній частині
поданої Заяви вказав, що обсяг решти
його вимог буде уточнено, відповідно з
рішеннями у цивільній справі № 2-473/09,
станом на відповідні подальші дати, а
тому просив розглянути пізніше у
розумні строки.

У листопаді 2013 року ОСОБА_18. надав до
Господарського суду міста Києва Заяву
про уточнення поточних кредиторських
вимог станом на 01.11.2013 року (заявлених
Заявою від 08.08.2008 року, з урахуванням
Заяв про уточнення кредиторських вимог
від 26.09.2008 року, від 04.08.2009 року та від
02.04.2010 року), у якій просив визнати його
кредитором ВАТ "Київенергобуд" на суму 3
652 549 грн. 11 коп. - заробітної плати за
Контрактами від 26.12.1998 року та від 01.11.2005
року (з урахуванням нарахованих на суму
основної заборгованості інфляційних).

Місцевим господарським судом, при
вирішенні питання щодо заявлених
ОСОБА_18. вимог до ВАТ "Київенергобуд"
встановлено, що, Рішенням Загальних
зборів акціонерів ВАТ "Київенергобуд",
ОСОБА_18. з 04.04.1998 року був обраний на
посаду Голови Ради ВАТ "Київенергобуд".

26.12.1998 року ВАТ "Київенергобуд" (в особі
Голови правління Дурова В.Т.) та Голова
Ради ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18. уклали
Контракт, за умов якого ОСОБА_18.
зобов'язався безпосередньо і через
очолювану ним Раду з метою захисту
інтересів акціонерів здійснювати
контроль за діяльністю правління
"Товариства", а "Товариство"
зобов'язалось створювати необхідні
умови для роботи "Голови Ради".

25.10.2005 року Загальними зборами
акціонерів ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18.
був переобраний на посаду Голови Ради
ВАТ "Київенергобуд".

01.11.2005 року ВАТ "Київенергобуд" (в особі
Голови правління Ковези А.І.) та Голова
Ради ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18. уклали
Контракт, за умов якого ОСОБА_18.
зобов'язався виконувати всі обов'язки
Голови Ради товариства, які випливають
із законодавства України, Статуту
товариства та Положення про Раду
Товариства, а Товариство зобов'язалось
створювати необхідні умови для роботи
та сприяти діяльності Голови Ради.

Відповідно до умов п. п. 3.1.-3.7. Контракту
від 26.12.1998 року, виплату заробітної
плати Голові Ради було передбачено у
розмірі 80% від посадового окладу Голови
правління товариства, що в грошовому
еквіваленті складає 1 500 грн. 00 коп., та
одноразові виплати за виконання
окремих завдань на підставі рішень
правління товариства; передбачалось
надання Голові Ради щорічної відпустки
строком 31 календарний день зі
збереженням середньомісячної
заробітної плати, та наданням при
виході у відпустку матеріальної
допомоги в розмірі середньомісячної
заробітної плати; Товариство
зобов'язалось надати у розпорядження
Голови Ради службовий автомобіль,
сплачувати кошти на представницькі
витрати, інші додаткові виплати та
надбавки, передбачені законодавством
та протягом трьох років передати
Голові Ради у власність квартиру.

Аналогічні положення про забезпечення
Голови Ради були передбачені і
Контрактом від 01.11.2005 року. За виконання
обов'язків по Контракту від 01.11.2005 року
було передбачено виплату ОСОБА_18.
посадового окладу в розмірі 5 000 грн. 00
коп. щомісячно.

У відповідності з п. 3.1 Контракту від
01.11.2005 року, Голові Ради був
встановлений посадовий оклад в розмірі
5 000 грн. 00 коп. на місяць без нарахувань,
передбачених законодавством.

Пунктом 3.2 Контракту від 01.11.2005 року
передбачено, що Голові Ради
виплачуються надбавки до посадового
окладу, додаткові виплати та інші
грошові заохочення, передбачені
Колективним договором ВАТ
"Київенергобуд", пункт 5.18 якого
(Колективного договору) передбачає
встановлення доплат для ІТП і
службовців, в тому числі за вчену
ступінь доктора наук (20% посадового
окладу).

Згідно Положення про порядок виплати
винагороди за загальні результаті
роботи за рік (додаток до Колективного
договору) була передбачена одноразова
(на рік) винагорода, при безперервному
стажі більше 10 років, в розмірі
дворазової заробітної плати; при
безперервному стажі роботи понад 20
років було передбачено одноразову
річну винагороду у розмірі двох
посадових окладів.

20.02.2008 року ОСОБА_18. звернувся з Заявою
до Голови правління ВАТ
"Київенергобуд", у якій просив скликати
Загальні збори акціонерів.

У цей же день ОСОБА_18. звернувся із
Заявою до Загальних зборів акціонерів
ВАТ "Київенергобуд" про усунення його
від виконання обов'язків Голови Ради.

Листом (за вих. № 127/08) від 10.06.2008 року,
ліквідатор ВАТ "Київенергобуд"
арбітражний керуючий Ковеза А.І.
повідомив ОСОБА_18. про те, що ОСОБА_18.
звільнений з займаної посади з 20.02.2008
року, на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу
законів України про працю, тобто, за
згодою сторін.

Встановивши наведені вище обставини,
місцевий господарський суд, в ухвалі
від 02.04.2014 року дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених ОСОБА_18.
вимог до ВАТ "Київенергобуд" (які
складаються з вимог по стягненню
заробітної плати (з урахуванням
нарахованих на цю заборгованість
інфляційних та 3% річних) та вартості
квартири, яка мала бути передана у
власність ОСОБА_18, згідно з п. 3.6.
Контракту від 01.11.2005 року) та визнання
ОСОБА_18. кредитором ВАТ "Київенергобуд"
на загальну суму 3 652 549 грн. 11 коп.

Апеляційний господарський суд, під час
апеляційного перегляду прийнятої
місцевим господарським судом ухвали
від 02.04.2014 року, з таким висновком
господарського суду першої інстанції
не погодився та дійшов висновку про
відмову у визнанні заявлених ОСОБА_18.
вимог до ВАТ "Київенергобуд" вимог,
встановивши, що рішенням Соснівського
районного суду міста Черкаси від 18.11.2011
року у справі № 2-453/11 (залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Черкаської області від 23.05.2012 у справі
№ 22ц/2390/808/12) за позовом ОСОБА_18. до ВАТ
"Київенергобуд" про поновлення на
роботі на посаді Голови Ради ВАТ
"Київенергобуд", сплату заборгованості
за трудовими контрактами від 26.12.1998
року та від 01.11.2005 року у сумі 1 197 051 грн.
43 коп., відшкодування моральної шкоди у
сумі 2 197 051 грн. 43 коп. та про
зобов'язання передати у власність
квартиру, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_18 було відмовлено повністю.

Відмовляючи у визнанні заявлених
ОСОБА_18. вимог у цій справі, апеляційний
господарський суд вказав, що, оскільки
за змістом Заяви ОСОБА_18. (поданої у
справі, що розглядається) заявлені ним
грошові вимоги у розмірі 1 197 051 грн. 43
коп. є аналогічними тим, що були
розглянуті у справі № 2-453/11 Соснівським
районним судом міста Черкаси та
Апеляційним судом Черкаської області
(з прийняттям рішення про відмову у їх
задоволенні), відповідно відсутні і
підстави для визнання цих вимог щодо
ВАТ "Київенергобуд" (у справі про
банкрутство ВАТ "Київенергобуд"),
згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України (у
редакції, яка діяла на момент прийняття
оскаржуваної ухвали).

Крім того, апеляційний господарський
суд встановив, що, у поданих Заявах про
уточнення кредиторських вимог, ОСОБА_18.
збільшував загальний розмір своїх
вимог до ВАТ "Київенергобуд" на суму
індексу інфляції та трьох відсотків
річних нарахованих на суму
заборгованості, а тому, оскільки такі
вимоги є похідними від основної вимоги
(про стягнення заборгованості по
заробітній платі), яка задоволенню не
підлягає, у визнанні цих вимог також
має бути відмовлено.

Відмовляючи у визнанні вимог ОСОБА_18. у
розмірі 435 032 грн. 00 коп., що складаються
з 212 882 грн. 15 коп. - заявлених до визнання
у Заяві від 06.01.2001 року, визнаних
арбітражним керуючим і Господарським
судом міста Києва в ухвалі від 18.04.2006
року та нарахованих на цю суму
інфляційних за 2001-2008 роки та за 7
місяців 2009 року (заявлених у Заяві від
04.08.2009 року про уточнення вимог до ВАТ
"Київенергобуд, поданій до
Господарського суду міста Києва 03.08.2009
року), апеляційний господарський суд
вказав про відсутність підстав для їх
визнання, оскільки вимоги (у розмірі 212
882 грн. 15 коп., які були визнані ухвалою
Господарського суду міста Києва від
18.04.2006 року) були відступлені ОСОБА_18.
ОСОБА_16 і у ОСОБА_18. підстави для
здійснення будь-яких нарахувань на ці
вимоги відсутні.

Не погоджуючись з такими висновками
апеляційного господарського суду,
ОСОБА_18. звернувся з касаційною
скаргою, у якій, посилаючись на
порушення апеляційним господарським
судом норм процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року у
справі № 23/447-49/290-2012.

Задовольняючи частково подану ОСОБА_18.
касаційну скаргу колегія суддів
касаційної інстанції виходить з
наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції (ст. 101 ГПК України).

В порушення вимог ст. ст. 99, 101 ГПК
України, апеляційний господарський
суд, під час апеляційного перегляду
прийнятої місцевим господарським
судом ухвали від 02.04.2014 року, не
здійснив повторного розгляду справи.

Зокрема, апеляційним господарським
судом не було встановлено достеменно,
які саме вимоги та у якому розмірі
заявлено ОСОБА_18. до ВАТ
"Київенергобуд", з урахуванням
неодноразового уточнення їх заявником
шляхом подання до Господарського суду
міста Києва відповідних Заяв.

Колегія суддів касаційної інстанції
відзначає, що таке порушення
апеляційного господарського суду
призвело до необґрунтованого розгляду
вимог ОСОБА_18. (заявлених у Заяві 04.08.2009
року, поданої заявником до
Господарського суду міста Києва 03.08.2009
року) до ВАТ "Київенергобуд" на суму 435 032
грн. 00 коп., (мотивованих нарахуванням
індексів інфляції за 2001-2008 року та за 7
місяців 2009 року на суму 212 882 грн. 15 коп.
конкурсних вимог (заявлену ним (суму) до
визнання у Заяві від 06.01.2001 року та
визнану арбітражним керуючим та
Господарським судом міста Києва в
ухвалі від 18.04.2006 року), які ним не було
враховано у Заяві від 06.01.2001 року),
оскільки ці вимоги були розглянуті
Господарським судом міста Києва з
прийняттям відповідної ухвали від
20.01.2010 року (яка набрала законної сили у
встановленому чинним законодавством
порядку), якою відмовлено ОСОБА_18 у
визнанні його кредитором ВАТ
"Київенергобуд" на суму 435 032 грн. 00 коп.;
розгляд інших кредиторських вимог
ОСОБА_18. відкладено.

Відтак, апеляційному господарському
суду необхідно належно встановити які
саме вимоги заявляє ОСОБА_18. до ВАТ
"Київенергобуд", їх розмір, правову
природу та порядок нарахування.

Водночас, колегія суддів касаційної
інстанції відзначає, що достеменне
з'ясування вимог ОСОБА_18. (їх розміру,
правової природи, тощо) є необхідним
для вирішення питання про те, які саме
норми матеріального та процесуального
права підлягають до застосування при
вирішенні питання щодо можливості їх
визнання.

Крім того, колегія суддів касаційної
інстанції вважає передчасним
застосування апеляційним
господарським судом ст. 35 ГПК України,
оскільки, у прийнятій (оскаржуваній)
постанові, апеляційний господарський
суд не встановив (окрім вказаного вище),
які саме обставини встановлені
рішенням Соснівського районного суду
міста Черкаси у справі № 2-453/11 та є
преюдиціальними при вирішенні спору у
цій справі.

Поряд з цим, колегія суддів касаційної
інстанції вважає за необхідне
зауважити, що поза увагою апеляційного
господарського суду залишилась та
обставина, що предметом спору у справі
№ 2-453/11, серед іншого, є вимога ОСОБА_18.
до ВАТ "Київенергобуд" передати у
власність квартиру, в той час як у
поданій Заяві з поточними
кредиторськими вимогами до ВАТ
"Київенергобуд" у цій справі ОСОБА_18.
просить стягнути на його користь
вартість квартири.

При вирішенні спору у цій частині
апеляційному господарському суду
необхідно встановити обставини щодо
підстав заявлення ОСОБА_18. такої вимоги
та наявності відповідних умов в
укладеному з ВАТ "Київенергобуд"
Контракті (враховуючи те, що, як
встановлено місцевим господарським
судом, п. 3.6. Контракту від 01.11.2005 року
передбачено обов'язок ВАТ
"Київенергобуд" передати ОСОБА_18.
протягом трьох років у власність
квартиру; умови Контракту, які б
передбачали можливість грошового
відшкодування ОСОБА_18 вартості
квартири господарським судом першої
інстанції не встановлені) та
можливість визнання таких вимог у
справі про банкрутство (оскільки,
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" передбачено
можливість визнання тільки грошових, а
не майнових вимог, та не передбачено
можливості визнання майнових вимог в
грошовому еквіваленті).

Вирішуючи питання щодо можливості
визнання інших вимог ОСОБА_18. до ВАТ
"Київенергобуд" (які складаються з
вимог по заробітній платі та
нарахованих на неї інфляційних та 3%
річних), апеляційному господарському
суду необхідно встановити точний
розмір кожної з цих вимог та підстави
їх заявлення, що саме встановлено по
кожній з цих вимог рішенням
Соснівського районного суду міста
Черкаси у справі № 2-453/11 (з можливістю
застосування у такому разі ст. 35 ГПК
України), та перевірити підставність
нарахування інфляційних та 3% річних (на
заявлену ОСОБА_18. до визнання
заборгованість перед ним ВАТ
"Київенергобуд" по заробітній платі),
враховуючи, що передбачена ст. 625 ЦК
України відповідальність не
застосовується до правовідносин, які
регулюються спеціальним
законодавством (зокрема, дія ст. 625 ЦК
України не поширюється на трудові
правовідносини (з приводу
заборгованості із заробітної плати)).

Статтею 1117 ГПК України встановлено, що
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не зв'язаний
доводами касаційної скарги щодо
порушення чи неправильного
застосування нижчими судовими
інстанціями норм матеріального і
процесуального права та може
встановлювати порушення чи
неправильне застосування відповідних
норм, на які не було посилання в такій
скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ГПК України,
судове рішення приймається за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а ч. 1 ст. 43 названого
Кодексу передбачено всебічний, повний
і об'єктивний розгляд в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності. Недодержання судом першої
або апеляційної інстанції цих норм
процесуального права, якщо воно
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного розгляду справи, також є
підставою для скасування судового
рішення з передачею справи на новий
розгляд до відповідного суду (п. 3) ч. 1
ст. 1119 ГПК України), оскільки касаційна
інстанція не має права сама
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові місцевого чи
апеляційного господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази. При цьому, питання
про те, до якого саме господарського
суду - місцевого або апеляційного -
передати справу на повторний розгляд
необхідно вирішувати з урахуванням
того, ким із них допущено зазначене
порушення, а також і визначені ст. 106 ГПК
України межі перегляду справи в
апеляційній інстанції (у тому числі в
частині обмеження можливості
прийняття нею додаткових доказів) та
інші процесуальні обмеження щодо
застосування судом апеляційної
інстанції певних норм ГПК України, про
які зазначено, зокрема, в абз. 4 п. 8
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України" № 7 від 17.05.2011 року
(Постанова Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України" № 11 від 24.10.2011 року).

Згідно з п. 3) ч. 1 ст. 1119 ГПК України,
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право,
зокрема, скасувати рішення першої
інстанції або постанову апеляційної
інстанції і передати справу на новий
розгляд, якщо суд припустився порушень
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи. Справа
направляється на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, якщо порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, допущені
тільки цим судом. У всіх інших випадках
справа направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції дійшла висновку
про скасування прийнятої апеляційним
господарським судом постанови від
10.07.2014 року та направлення справи (у цій
частині) на новий розгляд до
апеляційного господарського суду.

Доводи касаційної скарги про
відсутність у гр. ОСОБА_19 права на
апеляційне оскарження судових рішень у
справі про банкрутство ВАТ
"Київенергобуд" не приймаються
колегією суддів касаційної інстанції,
оскільки, як свідчать матеріали та
встановлено господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій, гр.
ОСОБА_19. у встановленому законом
порядку набув статусу кредитора ВАТ
"Київенергобуд", та, відповідно, усіх
прав кредитора у справі про
банкрутство ВАТ "Київенергобуд", у т. ч.
і право оскарження прийнятих у цій
справі судових рішень.

Щодо доводів касаційної скарги про те,
що апеляційну скаргу на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
02.04.2014 року було підписано
неуповноваженою особою, оскільки, на
думку ОСОБА_18., підпис представника
ОСОБА_19 - ОСОБА_20. у паспорті не
співпадає з її підписом у апеляційній
скарзі, колегія суддів касаційної
інстанції, з огляду на положення ст. ст.
32, 33, 43 ГПК України, відзначає, що такі
доводи мають бути підтверджені
належними доказами (зокрема,
відповідним висновком експертизи) і,
згідно зі ст. 43 ГПК України, такі докази
мають бути надані саме тією особою, яка
вказує про наявність таких обставин.
Оскільки ОСОБА_18. не надано належних
доказів на підтвердження обставин щодо
підписання апеляційної скарги
неуповноваженою особою, колегія суддів
касаційної інстанції не приймає їх до
уваги.

При новому розгляді справи,
апеляційному господарському суду
необхідно врахувати наведене, всебічно
і повно з'ясувати та перевірити всі
фактичні обставини справи, надати
об'єктивну оцінку доказам, які мають
юридичне значення для її розгляду,
правильно застосувати норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Голови Ради
ВАТ "Київенергобуд" ОСОБА_18
задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10 липня 2014 року
у справі 23/447-49/290-2012 скасувати.

3. Справу 23/447-49/290-2012 передати на новий
розгляд до Київського апеляційного
господарського суду.

Головуючий суддяО.С. Удовиченко
судді:П.К. Міщенко В.Ю. Поліщук