ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.
Справа № 911/3257/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"Аква-Холдинг",

49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Комсомольська, 5

до Комунального підприємства
"Управління житлово-комунального
господарства",

07100, Київська обл., м. Славутич, вул.
Військових будівельників, 8

про стягнення 17 677,43 грн.

за участю представників:

позивача - Лисинська О.І. (довіреність
від 12.08.2014, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"Аква-Холдинг" (далі - позивач) до
Комунального підприємства "Управління
житлово-комунального господарства"
(далі - відповідач) про стягнення 17 677, 43
грн., з яких: 12 900,00 грн. основного боргу,
1 306,33 грн. пені, 235,47 грн. 3 % річних, 1 470,00
грн. штрафу та 1 765,63 грн. інфляційних
втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором
поставки продукції від 01.08.2013 №
131-290-ЕА13.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 01.08.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
19.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 16573/14 від 14.08.2014,
вх. № 16946/14 від 19.08.2014) позивачем подано
документи на виконання вимог ухвали
суду від 01.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 135/14 від 18.08.2014)
відповідачем подано клопотання про
відкладення розгляду справи.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, розгляд справи
відкладено на 04.09.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17446/14 від
26.08.2014, вх. № 18248/14 від 04.09.2014) позивачем
подано до матеріалів справи додаткові
докази.

У судове засідання представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено на 04.09.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 20760/14 від 30.09.2014)
надійшла заява про уточнення позовних
вимог, відповідно до якої позивачем
подано новий розрахунок позовних
вимог, що заявлені до стягнення.

Відповідно до нового розрахунку,
позивачем, не змінюючи ціни позову,
заявляється до стягнення: 12 900,00 грн.
основного боргу, 1 276,21 грн. пені, 222,20
грн. 3 % річних, 1 809,02 грн. інфляційних
втрат, 1 470,00 грн. штрафу.

У судовому засіданні 30.09.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час, дату і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Неподання відзиву на позовну заяву і
нез'явлення у судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 30.09.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"Аква-Холдинг" (далі - постачальник) та
Комунальним підприємством "Управління
житлово-комунального господарства"
(далі - покупець) укладено договір
поставки продукції від 01.08.2013 №
131-290-ЕА13 (далі - Договір), відповідно до
умов якого, постачальник
зобов'язується протягом строку дії
Договору поставити (передати у
власність) покупцю визначену Договором
продукцію виробничо-технічного
призначення, а покупець зобов'язується
прийняти таку продукцію та оплатити її
вартість в порядку і строки,
передбачені Договором (пункт 1.1.
Договору).

Згідно з пунктом 2.4. Договору, оплата
продукції здійснюється покупцем у
безготівковому порядку, в національній
валюті України, шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника. В платіжних дорученнях
покупець повинен обов'язково вказувати
номер Договору, дату його укладення та
призначення платежу.

Ціна Договору складає 84 000,00 грн., з ПДВ
(пункт 2.2. Договору).

Відповідно до пункту 2.5. Договору,
продукція повинна бути оплачена
покупцем протягом 30 календарних днів з
дати поставки продукції, відповідно до
умов поставки, визначених у пункті 3.1.
Договору. Повна оплата покупцем раніше
поставленої йому продукції є
необхідною умовою виконання
постачальником своїх зобов'язань з
поставки продукції покупцю.

Договір набирає чинності з 01 серпня 2013
року і діє протягом 365 днів. Вся
передплачена покупцем, згідно умов
Договору, продукція має бути
поставлена в строк, не пізніше
останнього дня строку дії Договору
(пункт 8.1. Договору).

На виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу товар на суму 31
500,00 грн., що підтверджується наданими в
матеріали справи видатковими
накладними, що підписані
уповноваженими представниками обох
сторін: від 25.02.2014 № 166 на суму 4200,00 грн.,
від 03.02.2014 № 79 на суму 6 300,00 грн., від
10.01.2014 № 7 на суму 4 200,00 грн., від 20.12.2013 №
2243 на суму 4 200,00 грн.,

від 06.11.2013 № 1990 на суму 6 300,00 грн., від
09.10.2013 № 1813 на суму 4 200,00 грн., а
відповідач вказаний товар отримав.

Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з поставок
товару. До матеріалів справи долучені
копії зазначених накладних.

Позивачем виставлено відповідачу
рахунки-фактури на оплату поставленого
товару: від 25.02.2013 № 166 на суму 4200,00 грн.,
від 03.02.2014 № 79 на суму 6 300,00 грн., від
10.01.2014 № на суму 4 200,00 грн., від 20.12.2013 №
2243 на суму 4 200,00 грн., від 06.11.2013 № 1990 на
суму 6 300,00 грн., від 09.10.2013 № 1813 на суму 4
200,00 грн.

На підтвердження позовних вимог,
позивачем надано в матеріали справи
копії податкових накладних на поставку
товару, що складені на господарські
операції з поставки товару за спірними
видатковими накладними.

Податкові накладні, що надані
позивачем, складено у період дії
Податкового кодексу України,
відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7.
статті 201 якого платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені позивачем, як доказ того, що
позивачем відображені господарські
операції за спірними видатковими
накладними у своїх податкових
зобов'язаннях.

Як зазначається позивачем та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач частково оплатив отриманий
товар за Договором у розмірі 18 600,00 грн.,
на підтвердження чого позивачем надано
довідку від 12.08.2014 № 08.7.0.0.0./01 з
банківської установи, в якій відкрито
поточний банківський рахунок позивача,
що засвідчена підписом уповноваженої
особи банківської установи та
скріплена відбитком її печатки
(оригінал в матеріалах справи).

Оскільки відповідач зобов'язання за
Договором, у частині оплати вартості
поставленого позивачем товару, виконав
частково, станом на дату подання позову
до суду у відповідача наявна
заборгованість перед позивачем у
розмірі 12 900,00 грн. - різниця між
вартістю поставленого товару та
розміром часткових оплат.

Позивачем на адресу відповідача
направлено претензію від 01.04.2014 № 103 з
вимогою оплатити заборгованість перед
позивачем, у тому числі, за Договором,
стягнення заборгованості за яким є
предметом даного позову. Докази
направлення вказаної претензії додано
до матеріалів справи.

У відповіді на претензію від 24.04.2014 №
01.07-13/766, копія якої додана до матеріалів
справи, відповідач визнав
заборгованість за Договором у розмірі
17 900,00 грн. та, у зв'язку з важким
фінансовим станом, просив розстрочити
оплату заборгованості рівними
платежами протягом трьох місяців:
травня-липня 2014 року.

Проте, заборгованість у вказаний
період оплачено відповідачем лише
частково - у розмірі 6 000,00 грн., у
зв'язку з чим, позивач звернувся до суду
з позовною заявою про стягнення решти
заборгованості за Договором.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36
Господарського процесуального кодексу
України господарським судом взято до
уваги у якості письмових доказів:
зазначені вище видаткові накладні - у
якості письмових доказів передачі
товару позивачем та прийняття товару
уповноваженою особою відповідача,
банківську довідку - у якості
письмового доказу для встановлення
відсутності перерахувань у повному
обсязі відповідачем позивачу коштів за
спірними видатковими накладними і,
відповідно, наявності заборгованості.

Докази повної оплати товару за
вищезазначеними видатковими
накладними у матеріалах справи
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655
Цивільного кодексу України).

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача та
відбитком його печатки на вищевказаних
видаткових накладних.

Матеріали справи не містять доказів
заперечень відповідача при отриманні
товару щодо неналежності виконання
позивачем зобов'язань з поставки
товару за Договором.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і відповідає
вимогам статті 9 вказаного Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем відзив на позовну заяву
не подано, твердження позивача не
заперечено.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача 12 900,00 грн. основного боргу
є доведеною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою, а, отже,
підлягає задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 5.2.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення, яка
за розрахунком позивача складає 1 276,21
грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, у
разі порушення строків оплати
продукції покупець зобов'язаний
сплатити постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який нараховується пеня, від
вартості неоплаченої в строк
продукції, за кожен день прострочення
платежу.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру пені
та з'ясував, що наданий позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи,
позивачем правильно визначено періоди
прострочення, а тому, позовна вимога
про стягнення 1 276,21 грн. пені підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Також позивач заявляє до стягнення з
відповідача 1 470,00 грн. штрафу,
керуючись пунктом 5.2. Договору, яким
встановлено, що у випадку прострочення
оплати продукції більше ніж на 30
календарних днів, покупець, додатково
до пені, сплачує постачальнику штраф у
розмірі 7 відсотків від вартості
неоплаченої в строк продукції.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем нараховано штраф у розмірі 1
470,00 грн., що обґрунтовано та
арифметично вірно, у зв'язку з чим,
вказана позовна вимога підлягає
задоволенню в заявленому позивачем
розмірі.

Крім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем виконання грошового
зобов'язання, позивач на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України
заявляє до стягнення 3 % річних у
розмірі 222,20 грн. та 1 809,02 грн.
інфляційних втрат.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок 3 % річних та
інфляційних втрат та з'ясував, що
надані позивачем розрахунки є
арифметично вірними і відповідають
обставинам справи, а тому, позовні
вимоги про стягнення 222,20 грн. 3 % річних
та 1 809,02 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
основного боргу в розмірі 12 900,00 грн.,
пені у розмірі 1 271,21 грн., 3 % річних у
розмірі 222,20 грн., інфляційних втрат у
розмірі 1 809,02 грн., штрафу у розмірі 1
470,00 грн. підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства"
(07100, Київська обл., м. Славутич, вул.
Військових будівельників, 8,
ідентифікаційний ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Будинок
"Аква-Холдинг" (49000, м. Дніпропетровськ,
вул. Комсомольська, 5, ідентифікаційний
) 12 900 (дванадцять тисяч
дев'ятсот) грн. 00 коп. основної
заборгованості, 1 276 (одна тисяча двісті
сімдесят шість) грн. 21 коп. пені, 222
(двісті двадцять дві) грн. 20 коп. 3 %
річних, 1 809 (одна тисяча вісімсот
дев'ять) грн. 02 коп. інфляційних втрат, 1
470 (одна тисяча чотириста сімдесят) грн.
00 коп. штрафу та 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 06.10.2014.

Суддя
С.О. Саванчук