РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р.
Справа № 5004/1694/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Бригинець Л.М.

суддів
Петухов М.Г.

суддів
Огороднік К.М.

при секретарі судового засідання
Головченко Д.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Володимир - Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області на ухвалу
господарського суду Волинської
області від 07.08.2014 р. у справі № 5004/1694/11

(суддя Гончар М.М. )

за заявою Відкритого акціонерного
товариства "Володимир - Волинський
цукровий завод", м.
Володимир-Волинський

про банкрутство

за участю:

прокурора - Гіліс І.В. (посвідчення №027062
від 01.07.2014 року)

кредиторів - не з'явились

боржника - не з'явився

Розпорядженням в. о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 03.10.2014р.
внесено зміни до складу колегії суддів.
Колегію суддів визначено у складі:
головуючий суддя Бригинець Л.М., суддя
Петухов М.Г. , суддя Огороднік К.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 27.08.2014р. у справі
№5004/1694/11 відмовлено у задоволенні
заяви Володимир - Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області від 01.07.2014 року
№4886/10-11 за вхідним номером суду
№01-37/145/14 про включення вимог до
реєстру кредиторів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
Володимир - Волинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області звернулась до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Волинської
області від 27.08.2014р. у справі №5004/1694/11
та прийняти нове рішення, яким визнати
грошові вимоги Володимир - Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області на
суму 43 368 480 грн. як поточні вимоги.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, скаржник зазначає про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з"ясування всіх обставин, що мають
значення для справи.

Арбітражний керуючий подав письмовий
відзив на апеляційну скаргу, в якому
доводи скаржника заперечуються.

Учасники провадження у даній справі,
крім прокурора, правом на участь в
судовому засіданні не скористались,
хоча про час та місце розгляду
апеляційної скарги повідомлені
належним чином.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України
щодо строку розгляду апеляційної
скарги на ухвалу місцевого
господарського суду, а також те, що
судом вчинено всі необхідні дії для
належного повідомлення всіх учасників
провадження у справі про час і місце
розгляду справи, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу в даному
судовому засіданні.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
надавши оцінку матеріалам справи,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 26.08.2011р.
порушено провадження у справі про
банкрутство ВАТ "Володимир-Волинський
цукровий завод" за заявою боржника
відповідно до ст. ст. 6, 11 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, що діяла до 19.01.2013р.).
Вказаною ухвалою введено процедуру
розпорядження майном боржника та
призначено розпорядником майна
арбітражного керуючого Михайловського
С. В.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 07.09.2011 року з
метою виявлення всіх кредиторів,
зобов'язано ВАТ "Володимир-Волинський
цукровий завод" подати до офіційних
друкованих органів оголошення про
порушення справи про банкрутство.

Оголошення про порушення справи про
банкрутство Відкритого акціонерного
товариства "Володимир-Волинський
цукровий завод" було опубліковано в
газеті "Голос України" №178 від 24.09.2011
року.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 26.01.2012 року
затверджено реєстр вимог кредиторів у
даній справі.

Постановою від 23.05.2012р. ВАТ
"Володимир-Волинський цукровий завод"
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Михайловського С. В.

Ухвалами господарського суду від
21.08.2013р., 25.11.2013р., 11.03.2014р., 24.06.2014р. термін
ліквідаційної процедури ВАТ "Володимир
- Волинський цукровий завод" та
повноважень ліквідатора
Михайловського С. В. продовжувався.
Кінцевий термін ліквідаційної
процедури - 23.10.2014 р.

В липні 2014р. Володимир-Волинська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області (далі -
Володимир-Волинська ОДПІ) звернулась
до господарського суду із заявою вих. №
4886/10-11 про включення до реєстру вимог
кредиторів у справі №5004/1694/11 грошових
вимог на суму 43 362 360,00грн. Як
зазначалось у заяві, вказані вимоги,
виникли після розгляду Львівським
апеляційним адміністративним судом
ухвали за результатом оскарження
боржником податкових повідомлень -
рішень. Отже, на думку заявника, вказані
податкові зобов"язання є узгодженими.
Володимир-Волинська ОДПІ зазначає, що
податкові повідомлення - рішення були
прийняті ОДПІ: 07.08.09 №/0, яким
визначено податкове зобов'язання по
ПДВ на суму 17344944,00грн. (11563296,00грн.-
основний платіж, 5781648,00 грн. штраф); від
07.08.09 №/0, яким визначено податкове
зобов'язання по податку на прибуток на
суму 26017416,00грн. (14454120,00грн.- основний
платіж, 11563296,00грн.- штраф). .

При цьому в заяві ОДПІ не вказано,
якими є вимоги - конкурсними чи
поточними.

Заявою від 19.08.2014р. вих.№6367/10-11
Володимир - Волинська ОДПІ уточнила
заяву від 01.07.2014р. № 4886/10-11 та просила
визнати поточні вимоги до боржника на
суму 43362360грн., які виникли в період з
04.03.2014р.- з дня прийняття ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду у справі
№14103/13/876 за позовом Відкритого
акціонерного товариства "Володимир -
Волинський цукровий завод" до
Володимир - Волинської ОДПІ про
скасування податкових повідомлень -
рішень.

Місцевий господарський суд дійшов
висновку, що заявлені вимоги Володимир
- Волинської ОДПІ виникли до порушення
провадження у справі, отже є
конкурсними, а не поточними та
відмовив у їх задоволенні.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
та зазначає.

Згідно ст. 1 Закону України "про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (
в редакції чинній до 19.01.2014р.) конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство.
Поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, у процедурах банкрутства
боржника.

Провадження у справі про банкрутство
ВАТ "Володимир - Волинський цукровий
завод" порушено 26.08.2011 року.

Податкові повідомлення - рішення були
прийняті Володимир - Волинською ОДПІ:
07.08.2009р. - №/0, яким визначено
податкове зобов'язання по ПДВ на суму
17344944,00грн. (11563296,00грн.- основний платіж,
5781648,00 грн. штраф); 07.08.2009р. №/0,
визначено податкове зобов'язання по
податку на прибуток на суму 26017416,00грн.
(14454120,00грн.- основний платіж, 11563296,00грн.-
штраф).

Отже, податкові повідомлення - рішення
прийняті Володимир - Волинською ОДПІ
значно раніше ніж було порушено
провадження у даній справі, тобто
вказані вимоги є конкурсними, тому
мали бути заявлені відповідно до
положень ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції чинній до 19.01.2013р.) конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом тридцяти днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги конкурсних кредиторів що
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, - не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 22, 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
у випадках, передбачених цим Законом,
господарський суд приймає постанову
про визнання боржника банкрутом і
відкриває ліквідаційну процедуру. З
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, зокрема, строк виконання
всіх грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язання щодо сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав. Також у банкрута припиняється
підприємницька діяльність та
припиняються повноваження органів
управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його
майном, а також повноваження власника
(власників) майна банкрута.
Опублікування відомостей про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури здійснюється
ліквідатором у офіційних друкованих
органах за рахунок банкрута у
п'ятиденний строк з дня прийняття
постанови про визнання боржника
банкрутом.

Виходячи з аналізу положень Закону про
банкрутство, в ліквідаційній
процедурі нові зобов'язання у банкрута
в особі його органу управління -
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть виникати виключно у випадках,
прямо передбачених у цьому Законі і
порядок їх виконання визначений
спеціальними нормами Закону про
банкрутство.

Такими випадками є зобов'язання з
оплати поточних комунальних і
експлуатаційних витрат та інших
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури (ч. 9 ст. 30
Закону про банкрутство).

Викладене свідчить, що у ліквідаційній
процедурі у банкрута не виникає ніяких
додаткових поточних зобов'язань зі
сплати обов'язкових платежів, крім тих,
які у вигляді конкурсних вимог
включені до реєстру вимог кредиторів у
порядку статей 14, 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

З моменту публікації відомостей про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
поточні кредитори, вимоги яких виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство (у процедурах
розпорядження майном, санації та
ліквідації), зобов'язані заявити їх
ліквідатору та до господарського суду
протягом строку ліквідаційної
процедури. Розгляд таких вимог
здійснюється за аналогією з порядком
розгляду вимог конкурсних кредиторів.
Вимоги щодо яких не заявлено
заперечень та вимоги, визнані судом,
включаються до реєстру вимог
кредиторів у четверту чергу (п. 11.5
Рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України від
04.06.2004р. № 04-5/1193 "Про деякі питання
практики застосування Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" ).

Враховуючи встановлені у справі
обставини та норми чинного
законодавства, які підлягають до
застосування у спірних
правовідносинах, колегія суддів
вважає, що вказані у заяві Володимир -
Волинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 01.07.2014 року №4886/10-11 грошові
вимоги у сумі 43362360грн. помилково
визначені ОДПІ як поточні. Вказані
вимоги є конкурсними та заявлені з
пропуском строку, встановленого ст. 14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" для звернення
кредиторів до господарського суду із
письмовими заявами з вимогами до
боржника.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На доводи скаржника про те, що
відповідно до Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (Закон
№2181) у платника податку виникає
обов"язок сплатити суму, визначену
податковим повідомленням-рішенням, не
з моменту виникнення податкового
зобов"язання, а в момент його
узгодження, колегія суддів зазначає, що
цей Закон не регулює, зокрема, питання
погашення податкових зобов'язань або
стягнення податкового боргу з осіб, на
яких поширюються судові процедури,
визначені Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" (
Преамбула Закону № 2181).

Слід також зазначити, що в оскаржуваній
ухвалі господарського суду Волинської
області зазначено про надходження
заяви Володимир - Волинської ОДПІ від
12.08.2014р. №6175/10-11, в якій ОДПІ просила
визнати поточні вимоги на суму 6120грн.,
які виникли за результатами
камеральної перевірки своєчасності
подання податкової звітності з податку
на додану вартість. До заяви долучено
Акт перевірки від 22.05.2014р. № 284/22-00372664 та
податкове повідомлення - рішення від
04.07.2014р. на суму 6120грн., яка банкрутом не
сплачена.

Однак, як вбачається із протоколу
судового засідання від 27.08.2014р. та
тексту ухвали від 27.08.2014р. судом першої
інстанції не надавалась оцінка
грошовим вимогам Володимир -
Волинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області у сумі 6120грн. (заява від 12.08.2014р.
№6175/10-11), а тому відповідно до ст. 101 ГПК
України вказані вимоги не можуть бути
предметом апеляційного перегляду за
даною апеляційною скаргою.

Колегія суддів вважає, що приймаючи
оскаржувану ухвалу , суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку та виніс ухвалу з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права. Доводи апелянта
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому у суду апеляційної
інстанції відсутні підстави для її
скасування чи зміни та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Володимир -
Волинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Волинської області від 07.08.2014 р. у
справі № 5004/1694/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Огороднік К.М.