ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.Справа № 923/21/13-гКолегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Журавльова О.О.

Ярош А.І.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпорядження голови
суду від 14.07.2014р. №1571)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 29.09.2014р.:

від позивача: Гурська О.А., за
довіреністю №1858-15 від 12.08.2014р.;

від позивача: Тайльмайєр А.М., за
довіреністю №3359-15 від 20.12.2013р.;

від відповідача: Польща Н.Ю., за
довіреністю №01-4/01 від 08.01.2014р.;

від відповідача: Калганова Ю.М., за
довіреністю №01-4/22 від 28.05.2014р.;

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"

на рішення господарського суду
Херсонської області

від 24 червня 2014 року

по справі № 923/21/13-г

за позовом Міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго"

до Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"

про стягнення 1606564,69 грн.

Повна фіксація судового процесу
здійснювалась згідно ст. 129 Конституції
України та ст. 4-4 Господарського
процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 29.09.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 24.06.2014р. по
справі №923/21/13-г (суддя Литвинова В.В.)
частково задоволено позов Міського
комунального підприємства
"Херсонтеплоенерго" до Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" про стягнення
1606564,69 грн. з посиланням на те, що
матеріалами справи підтверджується
наявність між сторонами господарських
відносин, що породили зобов'язання
позивача з надання відповідачу послуг
з транспортування теплової енергії та
зобов'язання відповідача оплатити
спожиті послуги позивача, при цьому,
оскільки строки оплати наданих послуг
сторонами не обумовлені, позивачем на
адресу відповідача, з врахуванням ст.530
ЦК України, була направлена вимога від
25.09.2012р. за № 2226-15 про здійснення оплати
боргу в сумі 1815994,90 грн., яка отримана
відповідачем 27.09.2012р., відповідно до
якої відповідач повинен був здійснити
оплату у семиденний строк від дня її
отримання, тобто до 04.10.2012 р., чого
зроблено не було, тому, враховуючи
висновок судово-економічної
експертизи по справі, місцевий
господарський суд дійшов висновку щодо
часткового задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішення
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернувся
відповідач - Публічне акціонерне
товариство "Херсонська
теплоелектроцентраль" з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Херсонської області від 24.06.2014р. по
справі №923/21/13-г та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, мотивуючи це тим, що
судом першої інстанції не враховано
норми права щодо порядку визначення
вартості послуг у сфері
теплопостачання, при цьому, здійснено
неповний аналіз висновків
судово-економічної експертизи,
скаржник зазначає, що у місцевого
господарського суду відсутні підстави
для застосування норм Господарського
кодексу України, оскільки між
сторонами відсутній договір на
транспортування теплової енергії.

24.09.2014р. від Міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго" до
Одеського апеляційного господарського
суду надійшов відзив на апеляційну
скаргу, відповідно до яких позивач не
погоджується з доводами апеляційної
скарги, просить залишити її без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль", заслухавши
представників сторін, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою забезпечення належного
утримання та сталої роботи в
опалювальний період теплових мереж та
центральних теплових пунктів, рішенням
Херсонської міської ради № 431 від 25.11.2011
р. (т. 1 арк.спр.10) було надано згоду на
розірвання з 01.12.2011 р. договору
управління комунальним майном від
25.06.2007р. № 30у, укладеного між
Херсонською міською радою та ТОВ
"Херсонтепломережі" та передано до
господарського відання МКП
"Херсонтеплоенерго" об'єкти згідно із
актом інвентаризації та актом
приймання-передачі теплотрас, які
знаходились в управлінні ТОВ
"Херсонтепломережі".

На підставі Наказу МКП
"Херсонтеплоенерго" № 348 від 30.12.2011р.,
для забезпечення сталої роботи
об'єктів теплозабезпечення, які були
прийняти на баланс, з 01.01.2012р. було
створено тепло-транспортувальну
дільницю із транспортування теплової
енергії виробництва ПАТ "Херсонська
ТЕЦ".

Відповідно до рішення Херсонської
міської ради № 579 від 24.02.2012р. означені
об'єкти за актами інвентаризації від
10.02.12р. вилучено у МКП
"Херсонтеплоенерго" та передано в
управління ПАТ "Херсонська
теплоелектроцентраль". Пунктами 3, 5
вказаного рішення вирішено укласти від
імені Херсонської міської ради з ПАТ
"Херсонська ТЕЦ" договір управління
майном, а МКП "Херсонтеплоенерго"
зобов'язано передати об'єкти зі
складанням актів прийняття-передачі.

Матеріалами справи підтверджено і
відповідачем не заперечується той
факт, що в лютому, березні та квітні 2012
р. експлуатацію теплових мереж та
теплових пунктів для транспортування
теплової енергії до житлових будинків
споживачів в опалювальний період 2012 р.
здійснював позивач, який з метою
недопущення зриву опалювального
сезону 2011-2012 р. транспортував теплову
енергію, що поставляв відповідач для
забезпечення опалення споживачів
міста (населення та закладів
соціальної сфери міста).

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та відповідачем відповідний
договір на транспортування теплової
енергії не укладено, оскільки не
врегульовано питання транспортування
теплової енергії тепломережами
комунальної власності міста та
проведення торгів на закупівлю послуг
з транспортування теплової енергії за
легітимно встановленим тарифом.
Окремого тарифу на транспортування
теплової енергії, затвердженого НКРЕ,
немає, тому позивач запропонував
відповідачу транспортувати теплову
енергію за тарифом, затвердженим
Рішенням Виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 27.12.2010 р.
№7363 для ТОВ "Херсонтепломережі", в
розмірі економічно обґрунтованих
витрат на транспортування теплової
енергії виробництва ПАТ "Херсонська
ТЕЦ" споживачам по мережах комунальної
власності та забезпечення їх сталого
функціонування.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, з метою недопущення зриву
опалювального сезону 2011-2012 року
позивач транспортував теплову енергію
із забезпеченням опалення споживачів
міста (населення та закладів
соціальної сфери міста) без укладеного
договору.

Як стверджує позивач, відповідачу
надано послуги із транспортування
теплової енергії в лютому 2012р. на суму
703788,89 грн., березні 2012 р. на суму 690087,17
грн. та квітні 2012р. на суму 168838,18 грн., що
підтверджується калькуляцією
фактичної вартості послуг із
транспортування теплової енергії
виробництва ПАТ "Херсонська
теплоелектроцентраль" (т. 1 арк. спр. 11-13)
та відповідними рахунками на оплату №
1601 від 28.02.2012 р., № 1602 від 29.03.2012 р., № 1603
від 30.04.2012 р. (т. 1 арк. спр. 17-19).

Відповідач надані послуги із
транспортування теплової енергії в
лютому, березні та квітні 2012 р. не
оплатив, посилаючись на те, що
позивачем не підтверджено належними
доказами здійснення фактичних витрат
та їх розмір на транспортування
теплової енергії.

Враховуючи вищезазначені обставини,
Міське комунальне підприємство
"Херсонтеплоенерго" звернулося до
господарського суду Херсонської
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль" про
відшкодування понесених фактичних
витрат за надані послуги із
транспортування теплової енергії у
розмірі 1606564,69 грн.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 12 лютого 2013р.
позовні вимоги Міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго"
задоволено частково: з відповідача на
користь позивача стягнуто 1562714,24 грн.
боргу, 11272,04 грн. 3% річних та 31479,73 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 11.04.2013р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" задоволено,
рішення господарського суду
Херсонської області від 12 лютого 2013р.
скасовано.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20 червня 2013р. касаційну
скаргу задоволено частково, постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 11.04.2013р. та рішення
господарського суду Херсонської
області від 12.02.2013р. скасовано, а справу
передано на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 16.08.2013р.
провадження по справі № 923/21/13-г
зупинено та призначено
судово-економічну та
інженерно-технічну експертизи,
проведення яких доручено Херсонському
відділенню Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, в лютому -
квітні 2012р. з метою недопущення зриву
опалювального сезону 2011-2012 р. позивач
транспортував теплову енергію, що
поставляв відповідач для забезпечення
опалення споживачів міста (населення
та закладів соціальної сфери міста).

При цьому, між позивачем та
відповідачем відповідний договір на
транспортування теплової енергії не
укладено, оскільки не врегульовано
питання транспортування теплової
енергії тепломережами комунальної
власності міста та проведення торгів
на закупівлю послуг з транспортування
теплової енергії за легітимно
встановленим тарифом. Окремого тарифу
на транспортування теплової енергії,
затвердженого НКРЕ, немає, тому позивач
запропонував відповідачу
транспортувати теплову енергію за
тарифом, затвердженим Рішенням
Виконавчого комітету Херсонської
міської ради від 27.12.2010 р. №7363 для ТОВ
"Херсонтепломережі", в розмірі
економічно обґрунтованих витрат на
транспортування теплової енергії
виробництва ПАТ "Херсонська ТЕЦ"
споживачам по мережах комунальної
власності та забезпечення їх сталого
функціонування.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, з метою недопущення зриву
опалювального сезону 2011-2012 року
позивач транспортував теплову енергію
із забезпеченням опалення споживачів
міста (населення та закладів
соціальної сфери міста) без укладеного
договору.

Відповідачу було надано послуги із
транспортування теплової енергії в
лютому 2012р. на суму 703788,89 грн., березні
2012 р. на суму 690087,17 грн. та квітні 2012р. на
суму 168838,18 грн., що підтверджується
калькуляцією фактичної вартості
послуг із транспортування теплової
енергії виробництва ПАТ "Херсонська
теплоелектроцентраль" (т. 1 арк. спр. 11-13)
та відповідними рахунками на оплату №
1601 від 28.02.2012 р., № 1602 від 29.03.2012 р., № 1603
від 30.04.2012 р. (т. 1 арк. спр. 17-19).

Відповідач надані послуги із
транспортування теплової енергії в
лютому, березні та квітні 2012 р. не
оплатив, акти приймання-здачі робіт не
підписав посилаючись на те, що
позивачем не підтверджено належними
доказами здійснення фактичних витрат
та їх розмір на транспортування
теплової енергії.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій, що не передбачені цими
актами, але породжують цивільні права
та обов'язки не лише на підставі
договорів та інших правочинів, а і на
підставі інших юридичних фактів, яким і
є факт споживання послуг
транспортування теплової енергії.

Згідно зі ст..173 Господарського суду
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Таким чином, апеляційний господарський
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції, що між позивачем та
відповідачем відповідно до ст. 174 і ч. 1
ст. 181 ГК України склалися господарські
правовідносини з надання послуг.

Аналіз фактичних обставин справи в
сукупності з наведеними нормами права
свідчить про те, що між сторонами
виникли господарські відносини, що
породили взаємні зобов'язання, а саме:
зобов'язання позивача з надання
відповідачу послуг з транспортування
теплової енергії та зобов'язання
відповідача оплатити спожиті послуги
позивача.

Як вбачається з висновку судової
економічної експертизи № 377/328329 у
справі 923/21/13-г від 31 березня 2014р., МКП
"Херсонтеплоенерго" у відповідності з
нормами законодавства, чинного у
період надання вищевказаних послуг,
правомірно врахувало в фактичній
калькуляції вартості послуг Дільницею
із транспортування теплової енергії
виробництва ПАТ "Херсонська ТЕЦ" всі
зазначені статті витрат, проте, до
складу витрат в сумі 1562714,23 грн.
необґрунтовано віднесено витрати на
загальну суму 37392,41 грн.

Таким чином, відповідно до таблиці № 3
порівняння витрат, віднесених до
фактичної вартості послуг Дільниці із
транспортування теплової енергії
виробництва ПАТ "Херсонська ТЕЦ" за
лютий-квітень 2012р., за даними МКП
"Херсонтеплоенерго" та експерта,
зазначеної у висновку
судово-економічної експертизи,
експертом прийнято всього вартість
послуг з ПДВ: за лютий 2012р. - 703 788,89 грн.;
за березень 2012р. - 675 441,83 грн.; за квітень
2012р. - 146091,11 грн. Відхилення за березень
складає 14 645,33 грн., а за квітень складає
- 22 74,07 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Як свідчать матеріали справи,
письмового договору, яким були б
обумовлені тарифи та строки оплати
наданих послуг сторони не укладали,
отже, у даному випадку слід керуватися
ст.530 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем на адресу відповідача була
направлена вимога від 25.09.2012р. за № 2226-15
про здійснення оплати боргу в сумі 1815
994,90 грн., яка отримана відповідачем
27.09.2012р. Відповідач повинен був
здійснити оплату у семиденний строк
від дня отримання вимоги, тобто до
04.10.2012 р., чого зроблено не було.

Отже, дослідивши вищезазначені
обставини справи, враховуючи висновок
судово-економічної експертизи по
справі та відсутність в матеріалах
справи доказів оплати відповідачем за
отримані послуги, апеляційний
господарський суд погоджується з судом
першої інстанції, що задоволенню
підлягають вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 703788,89 грн. за
послуги із транспортування теплової
енергії в лютому 2012р., 675441,83 грн. - в
березні 2012р., 146091,11 грн. - в квітні 2012р.,
всього - 1525321,83 грн.

Позивачем також заявлені вимоги про
стягнення з відповідача 7151,93 грн.
інфляційних втрат та 36698,52 грн. у якості
3% річних.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з розрахунку боргу,
наданого позивачем до позовної заяви,
нарахування інфляційних здійснено за
період з 01.02.2012р. по 30.09.2012р., проте, як
було зазначено вище, відповідач
зобов'язаний був здійснити оплату
послуг до 04.10.2012 р., отже прострочення
оплати позивачем послуг виникло з
05.10.2012 р.

Враховуючи вищенаведене, інфляційні
втрати за період до виникнення
прострочення оплати розраховані
позивачем безпідставно, отже позовна
вимога в частині стягнення 7151,93 грн.
інфляційних втрат не підлягає
задоволенню.

Щодо стягнення 3% річних, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що їх нарахування є правомірним,
починаючи з 05.10.2012р., тому вказана
позовна вимога підлягає частковому
задоволенню на суму 11032,47 грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення
господарського суду Херсонської
області від 24.06.2014р. по справі №923/21/13-г
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду
Херсонської області від 24.06.2014р. по
справі №923/21/13-г залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний
02.10.2014р.

Головуючий суддя
Савицький Я.Ф.

Суддя
Журавльов
О.О.

Суддя
Ярош А.І.