ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014 р.
Справа № 5015/5737/11

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шольц Утилізатор АГ",
м. Львів,

третя особа: фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, м. Львів

про: стягнення 168' 000,00 грн.,

Суддя Синчук М. М.

при секретарі Гринчишин О. О.

За участю представників:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

третьої особи: не з'явився.

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шольц Утилізатор АГ"
про стягнення 168' 000,00 грн. Ухвалою від
30.09.2011 р. провадження у справі порушено,
позовну заяву прийнято до розгляду,
розгляд справи призначено на 31.10.2011 р.
Ухвалою суду від 31.10.2011р. до участі у
справі залучено третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - фізичну
особу - підприємця ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач у порушення умов договору
суборенди майна від 01.11.2010 р. не сплатив
орендну плату в повному обсязі,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 168' 000,00 грн.

Рух справи відображено у попередніх
ухвалах суду.

Ухвалою суду від 18.10.2013р. провадження у
справі поновлено, розгляд справи
призначено на 05.11.2013р. Розгляд справи
відкладено на 19.11.2013р.

Ухвалою суду від 19.11.2013 р. провадження у
справі 5015/5737/11 зупинено до набрання
законної сили рішенням господарського
суду Львівської області у справі
№5015/6868/11 за позовом ТОВ «Шольц
Утилізатор АГ» до ФОП ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору суборенди
від 01.11.2011р.

Ухвалою суду від 19.09.2014р. провадження у
справі поновлено у зв'язку з набранням
законної сили рішенням господарського
суду Львівської області у справі
№5015/6868/11 за позовом ТОВ «Шольц
Утилізатор АГ» до ФОП ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору суборенди
від 01.11.2011р., розгляд справи призначено
на 29.09.2014р.

В судове засідання 29.09.2014 р. представник
відповідача не з'явився, незважаючи на
те, що був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи судом,
причин неприбуття в судове засідання
не повідомив. Вимог ухвали суду від
19.09.2014 р. не виконав.

В судове засідання 29.09.2014 р. представник
відповідача не з'явився, незважаючи на
те, що був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи судом,
причин неприбуття в судове засідання
не повідомив. Вимог ухвали суду від
19.09.2014 р. не виконав.

В судове засідання 29.09.2014 р. представник
третьої не з'явився, незважаючи на те,
що був належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи судом,
причин неприбуття в судове засідання
не повідомив.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
неявка представників сторін не
перешкоджає вирішенню спору, оскільки
про місце, час та дату розгляду справи
останні повідомлені належно, проте не
скористалися правами передбаченими
діючим господарським процесуальним
законодавством, а також в матеріалах
справи достатньо необхідних
господарському суду документів для
прийняття обґрунтованого та
правомірного рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
встановив наступне.

01.11.2010 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(суборендодавець, орендодавець за
договором) до Товариством з обмеженою
відповідальністю "Шольц Утилізатор АГ"
(суборендар, орендар за договором) було
укладено договір суборенди майна (далі
- договір).

Згідно п. 1.1. в цьому Договорі сторони
погодили умови, на яких орендодавець
зобов'язується передати, а орендар
прийняти в строкове платне
користування (оренду) майно, а саме: два
крани козлові типу КУК - 12,5 та вагу
автомобільну 30-ти тонна з приміщенням
вагової (надалі - об'єкт оренди),
характеристика яких наведена в пунктах
1.2. та 1.3. договору, своєчасно та в
повному обсязі оплачувати орендодавцю
орендну плату в розмірі, встановленому
цим договором.

Згідно п. 1.2. об'єкт оренди розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами п. 1.4. договору об'єкт оренди
належить орендодавцю на праві оренди
відповідно до договору оренди б/н від
01.01.2010р. укладеного між власником
об'єкту оренди ФОП ОСОБА_2 та орендарем
ОСОБА_1

Згідно п. 2.1.1. передача об'єкта оренди в
користування повинна бути проведена
комісією в складі уповноважених
представників сторін. Від орендодавця
-керівник та/або інші особи за
дорученням орендодавця; від орендаря
-керівник та/або інші особи за
дорученням орендаря.

Згідно умов договору за користування
об'єктом оренди умовами договору
встановлено орендну плату в розмірі 21000
грн. за місяць, що підлягає сплаті
щомісячно. Договором визначено, що
термін оренди становить 8 місяців - до
01.07.2011р.

Позивач стверджує, що станом на 01.07.2011р.
заборгованість відповідача за
договором становить 168 000 грн. Однак, на
неодноразові звернення позивача,
відповідач заборгованість не погасив,
що і стало підставою для звернення із
позовом до суду.

Як стверджує відповідач, про існування
даного договору він дізнався під час
розгляду справи господарським судом
Львівської області справи № 5015/5737/11 за
позовом ФОП ОСОБА_1 до ТзОВ "Шольц
Утилізатор АГ" про стягнення 168 000,00
грн. заборгованості за договором.
Позивач стверджує, що він договір не
підписував. Як наслідок, ТзОВ "Шольц
Утилізатор АГ" звернувся до
господарського суду Львівської
області із позовною заявою до ФОП
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
суборенди майна від 01.11.2010 року. В
результаті розгляду даного позову у
справі № 5015/6868/11 прийнято рішення, яке
набрало законної сили. Вирішено
визнати недійсним договір суборенди
майна від 01.11.2010 року. укладений між ФОП
ОСОБА_1 та ТзОВ "Шольц Утилізатор АГ". У
зв'язку з цим, просить в задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини. Згідно ст.
174 Господарського кодексу України
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

У статті 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких
необхідним для чинності правочину.
Зокрема, визначено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

За умовами ст. 207 ЦК України, правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Провадження у справі № 5015/5737/11
зупинялося до набрання законної сили
рішенням господарського суду
Львівської області у справі № 5015/6868/11.
Так, предметом розгляду справи №
5015/6868/11 є визнання недійсним договору
суборенди майна від 01.11.2010 року
укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ
"Шольц Утилізатор АГ".

Так зокрема за наслідками розгляду
справи судом встановлено, що договір
містить посилання на те, що від імені
ТзОВ «Шольц Утилізатор АГ» його
укладено директором ТзОВ «Шольц
Утилізатор АГ» - ОСОБА_3 Разом з тим, з
висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 403 від 13.03.2014р. вбачається,
що на даному договорі підписи від імені
ОСОБА_3, розташовані в графі "Від
орендаря", "Орендар" перед записом
"ОСОБА_3" на семи сторінках в договорі
суборенди майна від 01.11.10 р., "Орендар"
перед записом "ОСОБА_3" в акті
приймання-передачі в суборенду майна
від 01.11.10 р., виконанні не ОСОБА_3, а іншою
особою, ознак дії збиваючих факторів на
виконавця підписів від імені ОСОБА_3,
розташовані в графі "Від орендаря",
"Оренда" перед записом "ОСОБА_3" на семи
сторінках в договорі суборенди майна
від 01.11.10 р., "Орендар" перед записом
"ОСОБА_3" в акті приймання - передачі в
суборенду майна від 01.11.10 р., експертами
не виявлено.

Суд у справі № 5015/6868/11 дійшов висновку
про те, що в порушення приписів частин 3
та 5 ст. 203 ЦК України даний договір не
відображає вільного волевиявлення
ТзОВ «Шольц Утилізатор УГ», та не є
спрямованим на реальне настання
обумовлених ним правових наслідків,
тому, рішенням від 24.04.2014р. договір
визнаний недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України,
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Стаття 216 Цивільного кодексу України
передбачає загальні наслідки
недійсності правочину, відповідно до
яких недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а згідно
зі ст. 236 Цивільного кодексу України
правочин є недійсним з моменту його
вчинення та не породжує тих юридичних
наслідків, задля яких укладався, у тому
числі не породжує переходу права
власності до набувача.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, виходячи з
положень чинного законодавства
України, матеріалів та обставин справи,
враховуючи факт визнання рішенням
господарського суду недійсним
договору за яким проводиться стягнення
у даній справі, суд прийшов до висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог та
відмовляє в задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір залишається за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 27, 33, 34, 43, 49, 69, 75, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

2.Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Синчук М.М.