ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2014 р.Справа № 916/936/14
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Журавльова О.О.

(склад судової колегії змінено
відповідно до розпорядження № 453 від
05.08.2014 року)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 08.10.2014 року:

від позивача: Остапов В.В., за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Іллічівський
морський торговельний порт»

на рішення господарського суду
Одеської області від 20.06.2014 року

по справі № 916/936/14

за позовом: Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Іллічівської філії
державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України»

до відповідача: Державного
підприємства «Іллічівський морський
торговельний порт»

про стягнення 1352082,83 грн.

В судовому засіданні 08.10.2014 року
згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014р. Державне підприємство
„Адміністрація морських портів
України" в особі Іллічівської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (далі - Адміністрація портів)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Державного підприємства "Іллічівський
морський торговельний порт» (далі -
порт) про стягнення 1352082,83 грн.
заборгованості за договором майнового
сервітуту від 30.09.2013р. №640-0/100-П-ІЛФ-13.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
послався на приписи ст.ст. 525, 526, 530, 610 ЦК
України та ст. 193 ГК України, вказуючи
при цьому, що відповідач порушив умови
договору щодо оплати права обмеженого
користування гідротехнічною спорудою,
розташованою в акваторії порту, а саме
причалом № 1 довжиною 306,45 метрів
(архівний номер паспорту 85103) за
вересень - грудень 2013р.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 20.06.2014р. (суддя Власова С.Г.)
по справі № 916/936/14 позов задоволено з
підстав його обґрунтованості та
доведеності.

Не погоджуючись із рішенням місцевого
господарського суду, порт звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
від 20.06.2014 року та постановити нове,
яким в позові Адміністрації портів
відмовити у повному обсязі.

Скаржник вважає, що при прийнятті
рішення місцевим господарським судом
були неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, порушені
норми матеріального права, а висновки,
викладені у ньому, не відповідають
дійсним обставинам. Скаржник
стверджує, що господарським судом
безпідставно не враховано, що
позивачем право господарського
відання на об'єкт сервітуту не
зареєстроване, що відповідно до Закону
України «Про реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
позбавляє його права вимагати оплати
за період, що передував цій даті.

У відзиві на апеляційну скаргу, що
надійшов до суду апеляційної інстанції
31.07.2014 року, та в судовому засіданні
представник позивача спростовував
доводи скаржника та просив судове
рішення по справі № 916/936/14 залишити без
змін, а скаргу - без задоволення.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, повноту
встановлення обставин справи та
відповідність ним висновків суду,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарським судом,
відповідно до Закону України "Про
морські порти України", розпорядження
Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 р.
№ 133-р "Про погодження пропозиції щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту", наказу
Міністерства інфраструктури від
19.03.2013р. № 163 "Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" було проведено реорганізацію
державних підприємств морського
транспорту, шляхом виділу стратегічних
об'єктів портової інфраструктури,
іншого майна, прав та обов'язків
стосовно них згідно розподільчих
балансів, та утворено, внаслідок
виділу, державне підприємство
"Адміністрація морських портів
України".

Пунктом 3 Наказу Міністерства
інфраструктури від 19.03.2013р. №163
встановлено, що Адміністрація морських
портів України є правонаступником
державних підприємств морського
транспорту, зазначених у п. 1 цього
наказу, у частині майна, прав та
обов'язків відповідно до розподільчих
балансів. Пунктом 7 предписано після
проведення державної реєстрації
Адміністрації морських портів України
головам Комісій передати, а голові
Адміністрації морських портів України
прийняти на баланс майно, права та
обов'язки державних підприємств
морського транспорту, що
реорганізуються, згідно із
затвердженими Міністерством
розподільчими балансами та актами
приймання-передачі. Актом
приймання-передачі від 13.06.2013р. №482/19 до
Адміністрації були передані основні
засоби Державного підприємства
"Іллічівський морський торговельний
порт" згідно з розподільчим балансом
станом на 13.06.2013р., в т.ч. причали
Іллічівського морського порту.

На час розгляду спору, об'єкт сервітуту
знаходиться на обліку у Адміністрації,
яка реалізовує відповідні
повноваження особи, у якої знаходиться
державне майно в господарському
віданні і це право зареєстроване
відповідно до вимог Закону України
«Про реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 3 ст.18 Закону України
"Про морські порти України"
встановлено, що власники та/або
користувачі технологічно пов'язаних
об'єктів портової інфраструктури
зобов'язані укладати між собою
договори, що визначають взаємні права і
обов'язки щодо організації та
забезпечення безперервності
технологічного процесу надання
відповідних послуг у морському порту і
встановлюють єдиний порядок
експлуатації відповідної
інфраструктури морського порту.

Як зазначено у Статуті, Адміністрація є
державним комерційним підприємством,
зареєстрованим відповідно до чинного
законодавства України. Відповідно до
приписів ч.2 ст. 74 Господарського
кодексу України, п.4.2 Статуту
Адміністрації, майно державного
комерційного підприємства
закріплюється за ним на праві
господарського відання. В будь-якому
разі усе майно, що знаходиться в
розпорядженні Адміністрації, належить
до державного майна.

Відповідно до ч.1 ст. 136 Господарського
кодексу України право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим кодексом та іншими
законами. Отже, Адміністрація як особа,
у господарському віданні якої
знаходиться причали та на балансі якої
вони числяться, здійснює право
володіння, користування та
розпорядження цим майном.

30.09.2013 р. сторонами укладено договір
майнового сервітуту № 640-0/100-П-ІЛФ-13, за
умовами якого Адміністрація портів на
визначених договором умовах оплати,
надає порту право обмеженого
користування належними їй
гідротехнічними спорудами (нерухомим
майном) розташованими в акваторії
Іллічівського морського порту, а саме:
причал №10 , а той щомісячно, до 30 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі рахунку здійснює оплату. Сума
щомісячного платежу розраховується
виходячи з кількості днів у звітному
місяці (п. 2.3.Договору).

Сервітуарій зобов'язаний в т.ч.
своєчасно та на умовах цього договору
вносити плату за сервітут за весь час
фактичного користування причалом (п.3.2.
Договору).

За невиконання (неналежне) виконання
умов договору сторони несуть
відповідальність відповідно до
чинного законодавства (п.4.1. Договору).

Цей договір набуває чинності з дня його
укладення, але регулює взаємовідносини
між сторонами починаючи з 21.08.2013р. у
відповідності до ст. 631 ЦК України.
Договір діє до 31.12.2013р., але у будь-якому
разі до повного виконання Сторонами
своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1
договору).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Договір без будь-яких зауважень
підписано повноваженими
представниками сторін, а також
завірено печатками.

Договір № 640-0/100-П-ІЛФ-13 від 30.09.2013 р.
сторонами у подальшому недійсним не
визнавався, отже відповідно до ст.629 ЦК
України він є обов'язковим до
виконання.

Позивач умови договору виконав у
повному обсязі, про що за період
вересень - грудень 2013 року виставив
відповідачу рахунки до оплати
(використання причалу) на загальну суму
1 352 082,83 грн.: №пр/4460 від 30.09.2013р на суму
416 807,50 грн., №пр/9368 від 31.10.2013р. на суму 315
147,12 грн., №пр/9388 від 30.11.2013р. на суму 304
981,09 грн., №пр/12 863 від 31.12.2013р. на суму 315
147,12 грн., які порт не оплатив. Розмір
плати за сервітут визначено відповідно
до п.2.1 та зафіксовано сторонами в п.2.2
договору.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Оскільки відповідач обов'язок щодо
своєчасної оплати рахунків,
виставлених за користування причалом
№ 10 на умовах сервітуту в
вересні-грудні 2013 згідно з договором №
640-0/100-П-ІЛФ-13 від 30.08.2013 не виконав,
заборгованість перед позивачем в
розмірі 1352082,83 грн. підтверджується
актами виконаних робіт та рахунками,
наявними в матеріалах справи та не
спростована відповідачем, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанцій про повне задоволення
позову з огляду на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань згідно з укладеним
договором.

Посилання скаржника на Закон України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" в
частині державної реєстрації права
користування (сервітуту) не
спростовують наведеного, а тому не
можуть бути підставами для задоволення
вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, суд першої
інстанції в повному обсязі дослідив
фактичні обставини справи та надав
вірну юридичну оцінку правовідносинам
сторін та наявним в справі доказам, не
порушив норми матеріального та
процесуального права та прийняв
обґрунтоване рішення (аналогічної
правової позиції дотримується Вищий
господарський суд України в постанові
№916/2232/13 від 22.04.14р.). Отже, апеляційну
скаргу порту слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Одеської області від 20.06.2014 року по
справі без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України витрати
скаржника по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги не
відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 20.06.2014 року по справі №
916/936/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та
підписано 13.10.2014 року.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
О.О. Журавльов