ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 918/2012/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів

Кондратової І.Д.
Стратієнко Л.В.
(доповідач)з участю представників:
позивача: відповідача: 3-ї особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: не з'явився
Кулик В.А. не з'явивсярозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Рівненського
обласного виробничого комунального
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"на
рішення та постановуГосподарського
суду Рівненської області від 30 січня 2014
року Рівненського апеляційного
господарського суду від 29 квітня 2014
рокуу справі№ 918/2012/13за
позовомРівненського обласного
виробничого комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства
"Рівнеоблводоканал"докомунального
Рівненського шляхово-експлуатаційного
управління автомобільних доріг3-тя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
позивачаУправління
житлово-комунального господарства
Рівненської міської ради про
стягнення 102 369,53 грнВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. позивач звернувся в суд з
позовом про стягнення з відповідача на
користь позивача 102 369,53 грн
заборгованості за послуги
водовідведення.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 30.01.2014 (суддя -
Романюк Р.В.), залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014
(головуючий - Гудак А.В., судді - Олексюк
Г.Є., Сініцина Л.М.), в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постановлені у
справі судові рішення і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено господарськими судами,
01.01.2006 між Рівненським обласним
виробничо комунальним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"
(водоканал) та комунальним Рівненським
шляхово-експлуатаційним управлінням
автомобільних доріг (абонент) було
укладено договір № 450 "На прийняття
стічних вод у комунальну каналізацію",
за умовами якого водоканал приймає з
територій, що перебувають в
оперативному підпорядкуванні
абонента, дощові, талі та поливально -
мийні стічні води у комунальну
каналізацію, транспортує і очищає їх.

Пунктом 3.3. договору визначено, що
абонент зобов'язується в повному
розмірі проводити розрахунки за
послуги водовідведення, не допускаючи
будь-якої простроченої заборгованості
з оплати вищезазначених послуг
відповідно до ст. 27 Закону України "Про
державний бюджет на 2006 р."
Розпорядником коштів державного
бюджету для абонента встановлено
обґрунтований ліміт споживання на 2006 р.
в розмірі 200 000,00 грн. Абонент проводить
оплату за отримані послуги шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок дочірнього підприємства
"Водоканалсервіс" Рівненського
обласного комунального підприємства
"Рівнеоблводоканал" в строк до 31.12.2006.

Договір підписаний уповноваженими
особами сторін та скріплений
відтисками печаток.

Відповідно до п. 5.1. договору він
набуває чинності з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2006.

10.12.2009 між водоканалом та абонентом
укладено договір № 367 "Про відстрочення
виконання зобов'язань", згідно з яким
сторони погодили надання абоненту
відстрочення виконання зобов'язання з
оплати наданих послуг водовідведення,
що виникло відповідно до умов договору
на прийняття стічних вод у комунальну
каналізацію № 450 від 01.01.2006, і станом на
момент укладення цього договору
становить 200 000,00 грн на строк до 31.12.2010.

Відповідно до п. 3.1. договору він
набуває чинності з моменту підписання
його обома сторонами і діє до 01.01.2011.

Як встановлено судами, за актом
приймання виконаних робіт за серпень
2006 р. відповідач прийняв роботи
(послуги) на загальну суму 100 000,00 грн та
згідно з актом звірки станом на 01.09.2010
та оборотної відомості, вартість
наданих робіт (послуг) на суму 100 000,00 грн
сплачена відповідачем в повному
обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий господарський суд, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
прийшли до висновку про недоведеність
наявності у відповідача перед
позивачем заборгованості на вказану
суми за договором, а також зазначали
про те, що посилання позивача на
договір № 367 "Про відстрочення
виконання зобов'язань" від 10.12.2009, як на
доказ існування заборгованості за
договором № 450 в сумі 102 369,53 грн є
безпідставними, оскільки зазначена
угода фактично є доповненням до
договору, яке змінює його умови в
частині проведення оплати і не є
первинним документом, який фіксує факт
здійснення господарської операції та
сама по собі не є підставою для
виникнення зобов'язань згідно ст. 509 ЦК
України.

Проте погодитися з такими доводами
неможливо, оскільки вони суперечать
матеріалам справи.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов`язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов`язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та
обов`язків є, зокрема, договори та інші
правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Суди, посилаючись на те, що позивачем не
було надано доказів наявності у
відповідача заборгованості на вказану
суму, не уточнили, яких у розумінні ст. 33
ГПК України не було надано доказів, які
повинні підтверджувати наявність у
відповідача заборгованості та не
врахували, що договір не містить вимог
складання актів приймання виконаний
робіт (послуг) і що саме факт надання та
приймання робіт (послуг) за договором
має підтверджуватися таким актом.
Разом з тим, не звернули увагу на те, що
в акті звірки сторони погодили
існування у відповідача
заборгованості у розмірі 63 410, 70 грн.

Також судами не було враховано і не
досліджено, що згідно з п. 3.1. договору
місячний об'єм дощових, талих стічних
вод абонента, які надходять в
комунальну каналізаційну мережу,
визначається відповідно до Методики
визначення витрат атмосферних стічних
які надходять в міську каналізаційну
мережу, розробленої Українським
інститутом інженерів водного
господарства (затверджена 28.07.1994), яка є
невід'ємною частиною договору, за
погодженою сторонами у договорі
формулою та, що позивачем була надана
оборотна відомість, якою
підтверджувалося надання позивачем
відповідачу відповідних послуг,
вартість яких розрахована згідно з
вказаним пунктом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У п. 1.1. договору про відстрочення
виконання зобов'язань сторони погодили
про надання відповідачу відстрочки
виконання зобов'язання з оплати
наданих послуг водовідведення, що
виникло відповідно до умов договору на
приймання стічних вод у комунальну
каналізацію № 450 від 01.01.2006 і станом на
момент укладення цього договору
становить 200 000,00 грн на строк до 31.12.2010.

Однак, суди належним чином не дослідили
та не встановили наявність чи
відсутність заборгованості у
відповідача за договором, а також
прийшли до передчасного висновку про
те, що договір не є підставою для
виникнення зобов'язань у відповідача з
оплати наданих йому послуг.

За таких обставин, постановлені у
справі судові рішення не можна визнати
законними і обґрунтованими, а тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене, більш ретельно
з'ясувати факт надання позивачем
відповідачу послуг за договором і
належним чином дослідити наявні у
матеріалах справи докази та в
залежності від встановленого,
постановити законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Рівненського
обласного виробничого комунального
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Рівнеоблводоканал"
задовольнити.

Рішення Господарського суду
Рівненської області від 30 січня 2014 року
та постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від 29
квітня 2014 року у справі за № 918/2012/13
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду.

Головуючий, суддя
М. ОстапенкоСуддя
І. КондратоваСуддя
Л. Стратієнко