ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 910/1200/14
Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "НВП
"САБ-ІСКАН ГРУП"

на рішення господарського суду
міста Києва від 15.05.2014 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р.

у справі № 910/1200/14
господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Казпромсервіс" (нова назва - Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Укрпромброкер")

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "НВП
"САБ-ІСКАН ГРУП"

про стягнення 63 415,42 грн.

за участю представників:

ТОВ "Казпромсервіс" (ТОВ
"Укрпромброкер") - Горбач І.В.;

ТОВ "НВП "САБ-ІСКАН ГРУП" - Євчук О.Я.;

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Казпромсервіс"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом та просило суд
стягнути з відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "НВП
"САБ-ІСКАН ГРУП" 63 415,42 грн., у т.ч. 62 800,32
грн. в рахунок повернення грошових
коштів, сплачених за товар, та 615,10 грн.
процентів за користування чужими
грошовими коштами.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем умов договору поставки №
1303 від 13.03.2013 р., а саме: поставку товару
неналежної якості (т.1 а.с.5-10).

Відповідач у справі - ТОВ "НВП "САБ-ІСКАН
ГРУП" у відзиві на позов заявлені
вимоги відхилило, вказуючи на те, що
позивачем не доведено порушення вимог
щодо якості поставленого відповідачем
товару (т.1 а.с.43-49).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 р. позов задоволено
частково. Відповідно до рішення суду
першої інстанції з відповідача на
користь позивача стягнуто 62 800,32 грн. в
рахунок повернення оплати за товар; в
іншій частині позову відмовлено (т.1
а.с.111-113).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем поставлено позивачу
товар неналежної якості, який
позивачем повернуто, на загальну суму 62
800,32 грн., у зв'язку з чим підлягають
поверненню грошові кошти у вказаному
розмірі, які перераховані позивачем як
оплата товару.

У задоволенні вимог позивача щодо
стягнення процентів за користування
чужими грошовими коштами відмовлено,
оскільки ст. 536 ЦК України не підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р.
рішення господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 р. залишено без змін (т.1
а.с.157-161).

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, відповідач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою та просить їх
скасувати, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні заявлених вимог.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
неправильним застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права (т.2
а.с.3-11).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
касаційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Під час вирішення спору у даній справі
по суті заявлених вимог, судом першої
інстанції та, переглядаючи рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку, апеляційною інстанцією
встановлені наступні обставини.

13.03.2013 р. між сторонами у справі
укладено договір поставки № 1303,
відповідно до п. 1.1 якого постачальник
передає на умовах даного договору, а
покупець приймає у власність товар
згідно зі специфікаціями, в кількості,
в асортименті та за ціною, згідно зі
специфікаціями на кожну партію
(поставку) товару, які є невід'ємними
частинами цього договору.

При поставці товару неналежної якості
покупець має право відмовитися від її
отримання з покладенням витрат,
пов'язаних з такою відмовою, на
постачальника (п. 6.5). При виявленні
невідповідності товару по
кількості/якості умовам даного
договору сторони складають акт про
невідповідність, в якому зазначають
недоліки. Складений акт є підставою для
допоставки/заміни
неякісного/недопоставленого товару за
рахунок постачальника (п.6.6).
Постачальник зобов'язаний
допоставити/замінити товар протягом 10
календарних днів з моменту підписання
відповідно акту про невідповідність
(п.6.7).

Відповідно до специфікації № 2 від
13.03.2013 р. загальна вартість товару
складає 77 422,08 грн. Предметом поставки є
наступний товар: засувка 30с41еж Ду 50 Ру
16. в кількості 80 шт. з ціною 654,17 грн. за
шт., на загальну суму 52 333,6 грн.; фільтр
сітчаний нж Ду 15 в кількості 35 шт. з
ціною 100 грн. за шт., на загальну суму 3 500
грн.; болт М16x70 в кількості 640 шт. з ціною
3,98 грн. за шт. на загальну суму 2 547,20 грн.;
гайка М16 в кількості 640 шт. ціною 0,51 грн.
за шт., на загальну суму 326,4 грн.; фланець
50/57 16атм в кількості 160 шт. з ціною 35 грн.
за шт. на загальну суму 5 600 грн.;
прокладка Ду50 в кількості 160 шт. з ціною
1,32 грн. за шт. на загальну суму 211,20 грн.

За умовами специфікації № 2 розрахунок
проводиться покупцем впродовж 1
(одного) банківського дня з моменту
надходження товару на склад
постачальника.

Строк поставки товару - 3 (три)
календарні дні з моменту зарахування
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника.

11.04.2013 р. позивачем сплачено на рахунок
відповідача 77 442,08 грн.

За видатковими накладними від 15.04.2013 р.
№ 982 та № 823 відповідачем поставлено
позивачу товар на загальну суму 77 422,08
грн., а саме: засувки 30с41нж Ду50 Ру16 (сума
з ПДВ - 62 800,32), фільтр муфтовий осадковий
нж. ДУ 15, болт МІ6*70, гайку М16, фланець пл.
Ф 50/57, 0*16 атм., прокладку ф50.

Даний товар було прийнято відповідачем
без зауважень.

У листопаді 2013 році позивач повернув
частину продукції відповідачу.
Повернення продукції сторонами
оформлено актом приймання-передачі
товару № 21112013, у якому зазначено, що він
є додатком № 7 до договору № 1303 від
13.03.23013 р. У даному акті зазначено, що
продавець (відповідач) прийняв на склад
товар - засувки 30с41нж Ду50 Ру16 в
кількості 80 шт. згідно з дефектним
актом від 01.10.2013 р. Вартість товару,
поставленого за договором поставки,
становить 62 800,32 грн.

Відповідач визнає факт отримання
товару і підпис його представника, який
міститься у акті приймання-передачі,
засвічений печаткою товариства.

Судами встановлено, що дії сторін щодо
повернення частини продукції, яка є
предметом договору і була поставлена
за ним, свідчать про зміну за згодою
сторін умов договору щодо його
предмету.

Крім того, оскільки дана зміна
відбулась внаслідок спільного
волевиявлення сторін, фактичні її
мотиви не впливають на правові
результати зміни умов Договору. У
зв'язку з цим, обставини наявності чи
відсутності дефектів у повернутій
продукції на момент її постачання не
перебувають у причинному зв'язку з
настанням обов'язку повернення
сплачених за продукцію коштів. З огляду
на зазначене, доводи відповідача про
те, що засувки 30с41нж Ду50 Ру16 в кількості
80 шт. були поставлені належної якості і
недодержання позивачем визначеного
Інструкцією П-7 порядку приймання
продукції не впливають на настання
обов'язку повернення коштів.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути це
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Отже, вимога позивача про стягнення з
відповідача 62 800,32 грн. вартості
повернутого майна є обґрунтованою.

При цьому, з висновком судів про
відсутність підстав для задоволення
вимоги позивача про стягнення з
відповідача процентів за користування
відповідними грошовими коштами
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Так, в силу ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (ст. 536 ЦК
України).

Згідно ст. 536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами. При
цьому, розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Враховуючи зазначене, передчасним є
висновок судів про відсутність підстав
для стягнення відсотків за
користування чужими грошовими коштами.

Зважаючи на викладене, судам необхідно
з'ясувати підставність стягнення з
відповідача відсотків у відповідності
до ст. 536 ЦК України, і у випадку
наявності підстав для стягнення,
з'ясувати, за який період здійснювати
нарахування відсотків за користування
чужими грошовими коштами.

Неповне з'ясування обставин, що мають
значення для повного та об'єктивного
вирішення спору є порушенням ст. 47 ГПК
України.

Вказані порушення норм процесуального
права судом першої інстанції, які не
усунуті апеляційною інстанцією,
призвели до неповного з'ясування
обставин справи, в зв'язку з чим
відсутні підстави вважати, що судом
дана правильна юридична оцінка спірним
правовідносинам та зроблений
відповідаючий чинним нормам
матеріального права висновок щодо прав
і обов'язків сторін.

Враховуючи неповне з'ясування обставин
справи, які підлягали встановленню для
правильного вирішення спору, що є
порушенням норм процесуального права,
які не можуть бути виправлені судом
касаційної інстанції, порушення норм
матеріального права, а також межі
перегляду справи у касаційному
порядку, визначені ст. 1117 ГПК України,
прийняті у справі судові акти
підлягають скасуванню в частині
відмови у задоволенні позовної вимоги
про стягнення 615,10 грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
а справа в цій частині - направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "НВП
"САБ-ІСКАН ГРУП" задовольнити частково.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014 р. в частині залишення без змін
рішення господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 р. у справі № 910/1200/14
щодо відмови у задоволенні вимоги про
стягнення 615,10 грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та рішення господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 р. в цій частині
скасувати.

3. Справу в цій частині направити
для нового розгляду до господарського
суду міста Києва.

4. В іншій частині постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р.
залишити в силі.