ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.2014 Справа № 920/1522/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумитеплоенерго», м.
Суми,

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Суми,

про стягнення 7643 грн. 62 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача - Жулавський С.А.
(довіреність № 27 від 24.06.2014року);

Від відповідача -не з`явився;

При секретарі судового засідання
Вдовенко Д.В.,

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить стягнути з
відповідача 7655 грн. 07 коп., в тому числі
6270 грн. 70 коп. за спожиту теплову
енергію за договором № 686-Т від
09.11.2010року про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, 486 грн. 13 коп.
пені, 714 грн. 88 коп. інфляційних збитків,
183 грн. 36 коп. 3% річних.

Позивач подав заяву про зміну розміру
позовних вимог (вх. № 12980 від 09.10.2014року),
в якій просить суд стягнути з
відповідача 7643 грн. 62 коп., в тому числі
6270 грн. 70 коп. за спожиту теплову
енергію за договором № 686-Т від
09.11.2010року про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, 446 грн. 90 коп.
пені, 742 грн. 66 коп. інфляційних збитків,
183 грн. 36 коп. 3% річних.

Враховуючи передбачене ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, право позивача до прийняття
рішення по справі збільшити, зменшити
розмір позовних вимог, суд приймає до
розгляду заяву позивача про зміну
розміру позовних вимог.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач вдруге у судове засідання
не прибув, відзиву на позовну заяву не
подав, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Оскільки відповідач не скористався
своїм правом на участь у судовому
засіданні, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, у дане судове засідання
клопотання про відкладення розгляду
справи не надходило, згідно зі ст. 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до укладеного між ТОВ
"Сумитеплоенерго" та ФОП ОСОБА_1 (ФОП
ОСОБА_1) договору № 686-Т від 09.11.2010року,
позивач зобов'язується надавати
відповідачу вчасно та відповідної
якості послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води, а
відповідач, в свою чергу,
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах
передбачених цим договором.

Згідно з п. 30 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630,
споживач, в тому числі зобов'язаний
оплачувати послуги в установлені
договором строки; дотримуватися вимог
нормативно-правових актів у сфері
житлово-комунальних послуг; у разі
несвоєчасного внесення плати за
послуги сплачувати пеню у встановлених
законом та договором розмірі;
виконувати інші обов'язки відповідно
до законодавства.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України
"Про теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених постановою Кабінету
міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630,
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк. Система оплати послуг (щомісячна
або авансова) та форма оплати послуг
(готівкова або безготівкова)
визначаються у договорі між споживачем
і виконавцем.

Пунктами 3.2., 3.3., 3.4., 3.5. договору
визначено, що розрахунковим періодом є
календарний місяць. Відповідач до 15
числа розрахункового періоду сплачує
позивачу вартість зазначеної у
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.
Щомісячно 6-го числа відповідач отримує
від позивача акт прийому-передачі
теплової енергії та рахунок за спожиту
теплову енергію. Несвоєчасне отримання
рахунку не звільняє відповідача від
відповідальності щодо сплати за надані
позивачем послуги. Остаточний
розрахунок за спожиту теплову енергію
здійснюється до 10 числа місяця
наступного за розрахунковим, з
урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця.

Відповідно до умов обліку спожитих
послуг, що є додатком № 2 до договору,
для підтвердження кількості фактично
спожитих послуг, щомісячно 6-го числа
сторони складають та підписують акт
прийому-передачі послуг. Споживач
протягом 2 днів з дня отримання від
виконавця акту прийому-передачі
послуг, зобов'язаний направити
виконавцю підписаний зі свого боку акт
прийому-передачі послуг або
вмотивовану відмову від його
підписання (п. 9 додатку № 2 до договору).

Якщо споживач не підпише зі свого боку
вищевказаний акт та не надасть
вмотивовану відмову щодо причин його
не підписання, вважається що акт
прийому-передачі послуг є підписаним
без заперечень, а послуги вважаються
наданими у обсязі, вказаному в акті (п. 10
додатку № 2 до договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач не
виконав належним чином договірних
зобов'язань щодо своєчасної та у
повному обсязі оплати наданих послуг
за жовтень 2012 року - квітень 2013 року, за
жовтень 2013 року - квітень 2014 року, у
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
6270 грн. 70 коп.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов Договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається; договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Факт надання позивачем відповідачу
послуг з теплопостачання загальною
вартістю 6270 грн. 70 коп. підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
зокрема актами прийому-передачі
теплової енергії за жовтень 2012 року -
квітень 2013 року, за жовтень 2013 року -
квітень 2014 року, а також рахунками на
оплату наданих послуг за вказані
періоди.

Акти прийому-передачі теплової енергії
не підписані з боку відповідача, але з
урахуванням пунктів 9, 10 Умов обліку
спожитих послуг, що є додатком № 2 до
договору, послуги вважаються наданими
у обсязі, вказаному у акті.

Судом встановлено, що факт надання
позивачем відповідачу послуг з
теплопостачання підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами.
При цьому відповідач за надані послуги
не розрахувався, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідачем не подано доказів
вмотивованої відмови від підписання
актів прийому-передачі теплової
енергії, доказів сплати боргу чи
аргументованих заперечень проти вимог
позивача.

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань стосовно оплати отриманих
послуг, суд вважає правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 6270 грн. 70 коп.
заборгованості за надані послуги з
теплопостачання за жовтень 2012 року -
квітень 2013 року, за жовтень 2013 року -
квітень 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 546
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання, зокрема, може
забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України,
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.1.5 договору, у разі
несвоєчасної сплати відповідачем
грошових коштів, які передбачені
термінами цього договору, за послуги
позивача, відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен календарний день прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Згідно з поданим розрахунком,
відповідачеві нарахована пеня в
загальній сумі 446 грн. 90 коп.,
помісячно виходячи з суми
заборгованості за жовтень 2012 року -
квітень 2013 року, за жовтень 2013 року -
квітень 2014 року з урахуванням строків
розрахунків, визначених у п. п. 3.2., 3.3.,
3.4., 3.5 договору.

Оскільки право позивача щодо стягнення
з відповідача пені передбачене діючим
законодавством України та умовами
договору, пеня нарахована в межах
визначеного ст. 232 Господарського
кодексу України строку, відповідно до
вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача пені в загальній сумі 446
грн. 90 коп. є правомірними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання відповідачеві нараховано
3 % річних в загальній сумі 183 грн. 36 коп.
та інфляційні збитки в загальній сумі
742 грн. 66 коп., помісячно виходячи з суми
заборгованості за жовтень 2012 року -
квітень 2013 року, за жовтень 2013 року -
квітень 2014 року з урахуванням строків
розрахунків, визначених у п. п. 3.2., 3.3.,
3.4., 3.5 договору.

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу
України наслідки прострочення
боржником грошового зобов'язання у
вигляді сплати 3% річних, від
простроченої суми не є неустойкою
(пенею), зазначені відсотки є не мірою
відповідальності, а платою за
безпідставний, не погоджений сторонами
строк користування чужими грошовими
коштами, а тому ці кошти стягуються
незалежно від вини боржника та не
залежно від сплати ним неустойки (пені)
за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й
застосуванням до простроченої суми
грошового зобов'язання встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, стягувані у зв'язку з
таким застосуванням суми, оскільки
вони є відшкодуванням збитків,
завданих кредитору, внаслідок
зменшення його грошових коштів, через
зростання загального рівня цін на
товари і послуги протягом певного
періоду часу.

Оскільки право позивача щодо стягнення
з відповідача 3% річних та інфляційних
збитків передбачене ст. 625 Цивільного
кодексу України, правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню є позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 3 % річних в
загальній сумі 183 грн. 36 коп. та
інфляційних збитків в загальній сумі 742
грн. 66 коп.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, враховуючи, що спір між
сторонами виник в результаті
неправомірних дій відповідача, суд
дійшов висновку про відшкодування
позивачеві суми сплаченого судового
збору в розмірі 1 827 грн. 00 коп. за
рахунок відповідача відповідно до
вимог ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іден. номер
НОМЕР_1) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сумитеплоенерго" (вул. 2-га Залізнична,
10, м. Суми, код 33698892) 6270 грн. 70 коп. боргу,
446 грн. 90 коп. пені, 742 грн. 66 коп.
інфляційних збитків, 183 грн. 36 коп. 3%
річних, 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.10.2014року

Суддя
Є.А. Жерьобкіна