ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.14р. Справа № 904/6347/14

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Павлоградтеплоенерго", м. Павлоград

про стягнення 388042,21 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Шевчук А.В.,
довіреність від 01.02.2014 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
Комунального підприємства
"Павлоградтеплоенерго" про стягнення
основного боргу у розмірі 316 616, 24 грн.,
пені у розмірі 21 125, 86 грн., інфляційні
збитки у розмірі 24 141, 99 грн., 3% річних у
розмірі 3 994, 98 грн., штраф у розмірі 22 163,
14 грн., а також судового збору 7 761, 00 грн.

Ухвалою господарського суду від 21.08.2014
року порушено провадження у справі
№ 904/6347/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 15.09.2014
року.

10.09.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату (а. с. 32).

Ухвалою господарського суду від 15.09.2014
року розгляд справи відкладено на
06.10.2014 року, у зв'язку з неявкою
представників сторін у судове
засідання та необхідністю
витребування додаткових документів.

03.10.2014 року до канцелярії суду від
представника позивача надійшла
телеграма (а. с. 41), в якій останній
просить суд розглянути справу за
наявними у ній матеріалами без участі
представника позивача, у зв'язку з
неможливістю з'явитися у судове
засідання.

У судовому засіданні 06.10.2014 року
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву (а. с. 41-43) в якому
останній просить суд зробити
перерахунок штрафних санкцій та суми
судових витрат, у зв'язку з тим, що
підприємство на даний час є збитковим
підприємством.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 06.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши надані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.12 року між Дочірньою компанією «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» (далі -
Позивач/Кредитор) та Комунальним
підприємством "Павлоградтеплоенерго"
(далі - Відповідач/Боржник) був
укладений договір про
реструктуризацію заборгованості
№14/12-272 (далі - Договір, а.с. 13-17).

Відповідно до пункту 1.1 Договору в
порядку та на умовах. Визначених цим
Договором, Кредитор та Боржник
домовились про розстрочення
заборгованості у вигляді основного
боргу, що виникла у Боржника перед
Кредитором за Договором поставки
природного газу від 14.10.10 №06/10-1281-БО-3.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна
сума основного боргу, що підлягає
реструктуризації відповідно до п.1.1
цього Договору, складає 4 749 243,87 грн.

Згідно з цим договором Боржник
зобов'язується сплатити у повному
обсязі суму основного боргу. Вказану у
п.2.1 цього Договору, шляхом сплати
зобов'язання частинами відповідно до
графіку погашення заборгованості.
Грошові кошти по платежах поточного
місяця згідно з Графіком повинні
надходити від Боржника на рахунок
Кредитора у сумі, визначеній цим
Графіком, не пізніше останнього числа
місяця, в якому платіж підлягає
виконанню (п. 2.2. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник, вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно ст. 534 Цивільного кодексу
України, у разі недостатності суми
поведеного платежу для виконання
грошового зобов'язання у повному
обсязі ця сума погашає вимоги
кредитора у такій черговості, якщо інше
не встановлено договором:

- у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов'язані з
одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються проценти і
неустойка;

- у третю чергу сплачується основна
сума боргу.

Пунктом 2.5 Договору про
реструктуризацію заборгованості
передбачено, що у випадку, якщо у
Боржника існує прострочення оплати
щомісячних платежів за попередні
місяці, Кредитор зараховує кошти, що
надійшли від Боржника як погашення
заборгованості за простроченими
платежами попередніх місяців
незалежно від зазначеного в платіжному
дорученні призначення платежу.

Позивач у позовній заяві зазначає, що
на момент звернення з позовом до суду,
сума боргу Відповідача перед Позивачем
становить 316 616 грн. 24 коп. за період з
грудня 2013 по липень 2014 року,
прострочення оплати згідно графіку.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно,
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного
кодексу України).

На час розгляду справи, доказів оплати
Відповідачем заборгованості у
зазначеному розмірі до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про стягнення з відповідача на
користь позивача основної
заборгованості у розмірі 316 616, 24 грн. є
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону
Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача 3% річних за період з
01.12.2013 року по 18.08.14 року в сумі 3 994, 98 грн.
та збитки від інфляції за період з
грудня 2013 року по липень 2014 року в сумі
24 141, 99 грн. (розрахунок - а. с. 5).

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.5),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 3% річних
за період з 01.12.2013 року по 18.08.14 року в
сумі 3 994, 98 грн. та збитки від інфляції
за період з грудня 2013 року по липень 2014
року в сумі 24 141, 99 грн. є обґрунтованими,
оскільки прострочення виконання
зобов'язання має місце, тому позовні
вимоги в даній частині підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі у
вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання.

За своєю правовою природою, неустойка
(пеня, штраф) є видом забезпечення
виконання зобов'язання.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що за
прострочення виконання зобов'язань,
вказаних у п. 2..2 цього Договору, Боржник
сплачує на користь Кредитора пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення платежу. За прострочення
понад тридцять днів окрім пені,
додатково стягується штраф у розмірі 7
(сім) відсотків від суми простроченого
платежу.

За несвоєчасне виконання умов
Договору, Позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача штраф (7%
відсотків) у розмірі 22 163, 14 коп. за
період з грудня 2013 року по липень 2014
року та пеню у розмірі 22 125, 86 грн.
(розрахунок - а. с. 6-7).

06.10.2014 року представник відповідача
подав відзив на позовну заяву (а. с. 41-43)
в якому останній просить суд зробити
перерахунок штрафних санкцій та суми
судових витрат, у зв'язку з тим, що
підприємство на даний час є збитковим
підприємством.

Зважаючи на клопотання відповідача про
зменшення заявлених до стягнення
штрафних санкцій, враховуючи те, що
Відповідачем все сплачено більшу
частину заборгованості за природній
газ, а також те, що за відповідачем
обліковується значна дебіторська
заборгованість в сумі 60 620, 7 тис. грн.,
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 233 ГК України у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобовязання.

Оскільки затримка виконання грошового
зобов`язання відповідачем частково
викликана наявністю значної
дебіторської заборгованості, що
свідчить про часткову вину відповідача
у неналежному виконанні своїх
зобов`язань перед позивачем, тому, суд
вважає за можливе на підставі п. 3 ч. 1 ст.
83 Господарського процесуального
кодексу України зменшити розмір пені
та штрафу (7%) до 50% від належної до
стягнення, що буде становити: штраф - 11
081, 57 грн. та пеня - 11 062, 93 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 20.06.2013 № 30/5005/9890/2012 та від
18.04.2013 № 7/5005/9336/2012.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, а саме: стягненню
підлягає основний борг у розмірі 316 616
грн. 24 коп., пеня у розмірі 11 062 грн. 93
коп., 7% штрафу у розмірі 11 081 грн. 57 коп.,
інфляційні втрати у розмірі 24 141 грн. 99
коп., 3% річних у розмірі 3 994 грн. 98 коп., в
решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Павлоградтеплоенерго" (51400,
Дніпропетровська область, місто
Павлоград, вулиця Промислова, будинок
13-АЮ, ) на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (04116, місто Київ,
вулиця Шолуденка 1, )
основний борг у розмірі 316 616 грн. 24 коп.,
пеню у розмірі 11 062 грн. 93 коп., штраф у
розмірі 11 081 грн. 57 коп., інфляційні
втрати у розмірі 24 141 грн. 99 коп., 3%
річних у розмірі 3 994 грн. 98 коп., та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 7 761 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
оголошення, а у разі якщо в судовому
засідання було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 10.10.2014 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин