ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.09.14р. Справа № 904/5207/14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, с. Новоолексадрівка,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 102 303,44 грн. за договором
оренди нежитлового приміщення

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 1299
від16.06.2014 р.

Від відповідача: ОСОБА_2, паспорт серія
НОМЕР_3, виданий Бабушкінським РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській
області 10.02.20

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до господарського суду з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 суми основного
боргу у розмірі 88 836,77 грн., 3% річних - 3
694,63 грн. та інфляційних - 9 772,04 грн. за
договором оренди нежитлового
приміщення № 0101/13 від 31.12.2012р.

В судовому засіданні 02.09.14р позивач
надав суду заяву про зменшення
позовних вимог, в якій просить стягнути
з відповідача 88 836,77грн. основного
боргу, 3 935,52грн. - інфляційних втрат та
2 214,22грн. - 3% річних.

Зазначену заяву в судовому засіданні
було вручено відповідачу, про що
зазначено в протоколі судового
засідання від 02.09.14р. (а.с.113).

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору оренди нежитлового
приміщення № 0101/13 від 31.12.2012р., щодо
своєчасної оплати орендних платежів.

В ході судового розгляду справи
позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. У
відзиві на позов зазначив, що за період
фактичної оренди приміщення з січня
2013р. по серпень 2013р. ним було справлено
51 050 грн., що підтверджується журналом
з орендної плати. Також відповідач
зазначив, що з вересня 2013р. спірне
приміщення відповідачем було
звільнено на вимогу позивача, отже й
актів прийому-передачі наданих послуг
з вересня по грудень 2013р. відповідачем
не підписувалось, рахунки на оплату не
отримувались.

29.07.2014р. у судовому засіданні розгляд
справи відкладався на 02.09.2014р., 02.09.2014р.
у судовому засіданні винесено ухвалу
якою продовжено строк строк розгляду
справи до 30.09.2014р. та оголошено перерву
до 22.09.2014р., 22.09.2014р. оголошено перерву до
30.09.2014р.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 30.09.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2012 року між приватним підприємцем
ОСОБА_1 (далі - Позивач, Орендодавець) та
ОСОБА_2 (далі - Відповідач, Орендар) був
укладений договір оренди нежитлового
приміщення № 0101/13 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, орендодавець зобов'язується
передати орендареві у строкове платне
користування, а орендар зобов'язується
прийняти у строкове платне
користування нежиле приміщення (надалі
іменується приміщення або приміщення,
що орендується), та зобов'язується
сплачувати орендодавцеві орендну
плату.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що
адреса, за якою знаходиться приміщення
що орендується: АДРЕСА_2.

Площа приміщення, що орендується
становить 48,7 кв.м (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 1.5. Договору приміщення
надається для використання орендарем -
з метою розміщення магазину одягу та
взуття «Камея».

Відповідно до розділу 2 підпункту 2.1.6.
Договору, в обов'язки орендаря входить
своєчасно і в повному обсязі вносити
орендну плату за поточний місяць,
згідно п. 3.1.

Орендар за користування орендованим
приміщенням сплачує орендну плату, яка
складає 9 000,00 грн. з ПДВ в місяць за все
приміщення, що орендується (п. 3.1.
Договору).

У відповідності до п. 3.2.1. Договору
орендна плата сплачується готівкою на
підставі рахунків, які щомісячно
надаються орендарю орендодавцем після
підписання сторонами (орендарем -
орендодавцем) акту приймання-передачі
наданих послуг не пізніше останнього
числа поточного місяця.

Термін сплати орендарем орендної плати
- до 10 числа наступного місяця (п. 3.2.2.
Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору орендар за
власний рахунок компенсує орендодавцю
вартість фактично спожитих орендарем
комунальних послуг, що додатково
замовлялися орендарем та / або які є
обов'язковими за умовами
функціонування будинку частиною якою є
приміщення. Вартість комунальних
послуг включається до рахунку на
оплату послуг оренди.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що
після закінчення строку орендного
користування орендар зобов'язаний
передати орендодавцеві приміщення,
протягом одного робочого дня з моменту
закінчення названого строку орендного
користування за актом
приймання-передачі.

Згідно п. 7.1. Договору, договір вступає в
силу з дня підписання і діє до 31.12.2013р.
За 1 місяць до спливу строку оренди
сторони мають повідомити одна одну про
свої наміри щодо подальшого
користування орендованим приміщенням
(п. 7.2. Договору).

Відповідно до Акту прийому-передачі
об'єкту оренди від 01.01.2013р. (а.с. 22),
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв приміщення загальною площею 48.7
кв. м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

В матеріалах справи містяться Акти
прийому-передачі наданих послуг та
рахунки на оплату послуг на загальну
суму 122 736,77 грн. (108 000,00 грн. - оренду, 14
736,77 грн. - за комунальні послуги) (а.с. 23-
47)

Відповідач розрахувався за оренду
приміщення частково у сумі 33 900,00 грн.,
що підтверджується прибутковими
касовими ордерами (а.с. 48-50), на підставі
чого за ним рахується заборгованість у
сумі 88 836,77 грн., що і є причиною
звернення позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову на підставі наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

В ст. 762 Цивільного кодексу України
зазначено про те, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Позивачем на адресу відповідача
направлялась претензія від 01.02.2014р. (а.с.
52-54) з вимогою оплати суму боргу,
направлення претензії підтверджується
описом вкладення до цінного листа
(а.с.55).

Відповідач відповіді на претензію не
надав, суму боргу не оплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача
як заборгованість з орендної плати так
і витрати на комунальні послуги, що
передбачено п. 3.3. Договору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем в якості доказів оплати ним
за комунальні послуги надано квитанції
та акти-рахунки (а.с. 66-97), з яких не
вбачається, що комунальні послуги
сплачувались саме за спірне
приміщення.

Отже ці акти не можуть бути належними
доказами оплати комунальних послуг по
орендованому приміщенні.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
позивача в частині стягнення суми
основного боргу підлягають частковому
задоволенню у розмірі 74 100,00 грн. за
орендну плату, а в частині стягнення -
14 736,77 грн. за комунальні послуги слід
відмовити.

Крім основного боргу позивач просить
стягнути з відповідача 3% річних - 2 214,22
грн. за період з 11.02.2013р. по 01.07.2014р. та
інфляційні втрати - 3 935,52 грн. за період
з січня 2013р. по травень 2014р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з розрахунку, наданого
позивачем (а.с.65), 3% та інфляційні
втрати нараховуються останнім,
починаючи з 11-го числа, наступного
місяця.

Однак, умовами договору встановлено, що
крім орендної плати, яка становить
9 000,00грн. орендар за власний
рахунок компенсує орендодавцю
вартість фактично спожитих орендарем
комунальних послуг, що додатково
замовлялися орендарем та / або які є
обов'язковими за умовами
функціонування будинку частиною якою є
приміщення. Вартість комунальних
послуг включається до рахунку на
оплату послуг оренди (п. 3.3. Договору).

Тобто, за умовами Договору, саме
орендодавець повинен був повідомляти
орендаря про суми, які належать до
оплати, зазначаючи про це в рахунку на
оплату.

Однак, позивачем не надано належних
доказів оплати за комунальні послуги.

З документів, доданих до позовної
заяви, вбачається, що акти
прийому-передачі виконаних робіт та
рахунки на оплату послуг за Договором
за період з січня по липень 2013р.
відповідачем отримано, про що свідчать
його підписи на зазначених документах
(а.с. 22 - 36).

Та з врахуванням часткових оплат, за
період з лютого 2013р. по червень 2014р.
інфляційні втрати становлять 3 479,45 грн.,
3% річних - 925,15 грн.

Що стосується актів та рахунків за
період з серпня по грудень 2013р., то
зазначені документи були направлені
позивачем відповідачу лише 01.02.2014р.
(а.с.55).

Даний факт підтверджено представником
позивача в судовому засіданні 22.09.2014р.

Отже, строк на оплату зазначених
рахунків за орендну плату на суму 45
000грн., з врахуванням поштового
перебігу, встановленого Нормативами і
нормативними строками пересилання
поштових відправлень, у Відповідача
виник з 04.02.2014р.

Зважаючи на викладене, розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних за період
з серпня по грудень 2013р. слід
розраховувати з 05.02.2014р. по 01.07.2014р.

Здійснивши зазначений розрахунок,
судом встановлено, що інфляційні
втрати за період з лютого по червень
2014р. становлять 5 104,95 грн., а 3% річних за
період з 05.02.2014р. по 01.07.2014р. - 743,70 грн.

Тобто, загальна сума інфляційних втрат
становить 8 584,40грн., однак, суд не може
вийти за межі позовних вимог, тому до
стягнення підлягає сума, заявлена
позивачем в розмірі 3 935,52 грн.

Загальна сума 3% річних за розрахунком
суду становить 1 668,85грн. та є такою, що
підлягає до стягнення, у стягненні 545,37
грн. слід відмовити.

Заперечення відповідача щодо
звільнення ним орендованого
приміщення у серпні 2013р. судом не
приймаються, оскільки за умовами п. 4.2.
Договору орендоване приміщення
повертається орендодавцю орендарем за
Актом приймання-передачі приміщення.

Доказів підписання у серпні 2013р. такого
Акту відповідачем суду не надано.

Щодо посилань відповідача на журнал по
орендній платі, як на підставу в
підтвердження того, що відповідачем
позивачу сплачено 51 050,00 грн. суд
зазначає наступне.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справ.

З копії документів, наданих
відповідачем (а.с.108-109) не вбачається
можливим встановити хто та на підставі
чого сплачував кошти, у зв'язку з чим,
зазначені документи не можуть бути
належним та допустимим доказом у
справі та не є підтвердженням оплати
відповідачем за договором оренди.

На підставі викладеного, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з стягненням з Відповідача
на користь Позивача: 74 100,00 грн. -
основного боргу, 1 668,86 грн. - 3% річних, 3
935,52 грн. - інфляційних втрат.

В іншій частині позовних вимог слід
відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір слід покласти на сторони,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3,
ідентифікаційний код НОМЕР_2) 74 100,00 грн.
(сімдесят чотири тисячі сто грн. 00 коп.) -
основного боргу, 1 668,85 грн. (одна тисяча
шістсот шістдесят вісім грн. 85 коп.) - 3%
річних, 3 935,52 грн. (три тисячі дев'ятсот
тридцять п'ять грн. 52 коп.) -
інфляційних втрат та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 594,81 грн.
(одна тисяча п'ятсот дев'яносто чотири
грн. 81 коп.), про що видати наказ.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 06.10.2014р.

Суддя Н.Г. Назаренко