ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 р. Справа № 909/1031/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Конашенко О. В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю Галицьке РБТ-4,
вул.Івасюка,4, м.Бурштин, Галицький
район, Івано-Франківська область,77111

до відповідача: Жалиборівської
сільської ради с.Жалибори, Галицький
район, Івано-Франківська область,77126

про стягнення 65575,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: директор ТзОВ Галицьке
РБТ-4 - Кліщ Г.І., (паспорт серія НОМЕР_1
від 14.03.96)

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Галицьке РБТ-4
звернулося до господарського суду з
позовом до Жалиборівської сільської
ради про стягнення заборгованості у
сумі 65575,00грн.

Позовні вимоги мотивовано
невиконанням відповідачем прийнятих
на себе зобов"язань згідно договорів
підряду №2 від 20.02.13 та №1 від 04.02.13 та
обґрунтовано положеннями статей 525, 526
Цивільного та ст.180, 193, 224
Господарського кодексів України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлений позов з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, однак направив суду
клопотання №105 від 29.09.14(вх.№14988/14 від
30.09.14), у якому позовні вимоги визнав та
просив суд розглянути справу за
відсутності свого повноважного
представника.

Розглянувши матеріали справи, із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представника позивача, суд
вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

Між позивачем (підрядник) та
відповідачем (замовник) укладено
договори підряду №2 від 20.02.13 та №1 від
04.02.13.

Згідно з п.1.1 даних договорів підрядник
зобов"язався за дорученням замовника
виконати своїми силами певні роботи за
умовами цих договорів, а замовник, в
свою чергу, - прийняти і оплатити
виконану роботу.

Здача-приймання виконаних робіт
здійснюється сторонами за актом
протягом місяця з моменту повідомлення
замовника про готовність предмету
підряду до приймання (п.6.1 договорів).

Пунктом 4.1 договорів сторони погодили
умови оплати : замовник проводить
розрахунок за виконані роботи з
підрядником на підставі акта виконаних
робіт.

Позивач прийняті на себе договірні
зобов"язання виконав належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи довідками про вартість
виконаних будівельних робіт та актами
приймання виконаних будівельних робіт
за лютий 2012 та березень 2013 років.

В порушення прийнятих на себе
договірних зобов"язань, виконані
позивачем роботи оплачено
відповідачем частково. На момент
винесення судом рішення
заборгованість відповідача перед
позивачем згідно спірних договорів
підряду становить 65575,00грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем 03.09.14 на адресу відповідача
направлено претензію з вимогою
погасити існуючу заборгованість, яка
залишена останнім без відповіді та
задоволення.

Доказів погашення даної суми
заборгованості відповідачем суду не
подано.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.

Згідно зі ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Наведена
правова норма кореспондується зі
статтею 509 Цивільного кодексу України,
згідно якої зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК України
договір є обов'язковий для виконання
сторонами.

В силу ст.837 Цивільного кодексу України
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, -
достроково(ст.854 Цивільного кодексу
України).

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що у
разі, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України встановлено, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань не надав,
доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту
порушення відповідачем договірних
зобов"язань, позовні вимоги є
обгрунтованими та підлягають до
задоволення.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій сторони, судові
витрати, у відповідності до ст.49 ГПК
України, покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 614, 629, 837, 854
Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 193,
265 Господарського кодексу України,
керуючись ст.ст. 49, 75, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою
відповідальністю Галицьке РБТ-4 до
Жалиборівської сільської ради про
стягнення заборгованості у сумі
65575,00грн. задовольнити.

Стягнути з Жалиборівської сільської
ради (Івано-Франківська обл., Галицький
р-н, с.Жалибори , ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Галицьке РБТ-4
(Івано-Франківська обл., Галицький р-н,
м.Бурштин, вул.Івасюка, 4, ) 65575,00(шістдесят п"ять тисяч п"ятсот
сімдесят п"ять гривень) основного боргу
та 1827,00(одну тисячу вісімсот двадцять
сім гривень) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.10.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 02.10.14