ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" вересня 2014 р.Справа № 924/1267/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

суддя Димбовський В.В., розглянувши
матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Трускавець, Львівська
область

до товариства з обмеженою
відповідальністю „Шепетівський
гранкар'єр", с. Рудня - Новенька,
Шепетівський район

про стягнення коштів в сумі 24276,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення з відповідача
коштів в сумі 24276,60 грн. за
непоставлений відповідачем щебінь з
посиланням на ч. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України, яка передбачає, що
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

В обгрунтування позовних вимог
посилається на ті обставини, що
протягом вересня - грудня 2011 року ним
відповідачу було перераховано кошти в
якості оплати за товар в розмірі 295841,10
грн., однак товар відповідачем
поставлено лише частково на суму 271564,50
грн.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, письмового
відзиву на позов не подав. Повідомляючи
відповідача про розгляд справи в суді,
йому направлено ухвали про порушення
провадження у справі та про
відкладення розгляду справи за його
юридичною адресою. Повідомлення ж за
юридичною адресою, відповідно до п. 3.9.1.
постанови Пленуму ВГС України від 26
грудня 2011 року №18 „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" є належним
повідомленням про розгляд справи в
суді.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75
ГПК України, розглядає справу за
наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
по суті, суд встановив:

Згідно платіжних доручень позивач
перерахував відповідачу грошові кошти
на загальну суму 295841,10 грн. в рахунок
оплати за щебінь:

- №599 від 30.09.2011р. на суму 55200,00 грн.;

- №600 від 30.09.2011р. на суму 34800,00 грн.;

- №623 від 11.10.2011р. на суму 100000,00 грн.;

- №664 від 25.10.2011р. на суму 50000,00 грн.;

- №817 від 16.12.2011р. на суму 30000,00 грн.;

- №824 від 22.12.2011р. на суму14000,00 грн.;

- №331 від 12.06.2012р. на суму 11841,10 грн.

Відповідачем поставлено щебінь лише на
суму 271564,50 грн. з ПДВ, про що свідчать
видаткові накладні:

- №879 від 05.10.2011р. на суму 20020,00 грн. у
кількості 200,2 тон;

- №880 від 07.10.2011р. на суму 33170,00 грн. у
кількості 331,7 тон;

- №939 від 18.10.2011р. на суму 26298,00 грн. у
кількості 262,98 тон;

- №964 від 22.10.2011р. на суму 20360,00 грн. у
кількості 203,6 тон;

- №981 від 25.10.2011р. на суму 19857,00 грн. у
кількості 198,57 тон;

- №1063 від 07.11.2011р. на суму 27331,68 грн. у
кількості 270,6 тон;

- №1087 від 14.11.2011р. на суму 33927,24 грн. у
кількості 335,9 тон;

- №1217 від 12.12.2011р. на суму 27170,08 грн. у
кількості 269 тон;

- №1234 від 15.12.2011р. на суму 21147,00 грн. у
кількості 201,4;

- №1231 від 19.12.2011р. на суму 14122,50 грн. у
кількості 134,5 тон;

- №1246 від 26.12.2011р. на суму 28161,00 грн. у
кількості 268,2 тон.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків
станом на 01.12.2012р. відповідач
непоставив товар на суму 24276,60 грн.

На адресу відповідача позивачем
13.03.2014р. надсилалась вимога про
поставку оплаченого товару із заявкою
про поставку, про що свідчать
фіскальний чек №7241 від 13.03.2014р. та опис
вкладення до цінного листа від 13.03.2014р.
Відповідачем вказані вимога і заявка
отримані 24.03.2014р., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Однак, вимога залишилась без
задоволення.

31.07.2014р. позивачем відповідачу
надіслана вимога про повернення
перерахованих коштів за непоставлений
товар, що підтверджується фіскальним
чеком від 31.07.2014р., описом вкладення до
цінного листа. Відповідачем зазначена
вимога отримана 05.08.2014р., про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення.
Однак, вимога залишилась без
задоволення.

Аналізуючи надані сторонами докази,
оцінюючи їх у сукупності, судом
приймається до уваги наступне:

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 статті 205 ЦК України
передбачено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського
кодексу України, господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договору.

Наявні в матеріалах справи документи
свідчать про те, що в даному випадку між
сторонами у справі виникли
зобов'язання, які за своїм змістом
фактично є укладенням у спрощений
спосіб договору поставки.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. (стаття 712 ЦКУ).

Відповідно до ч. 2. ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Матеріалами справи підтверджується
факт перерахунку позивачем
відповідачу грошових коштів в якості
оплати за товар, натомість відсутні
докази на підтвердження поставки
відповідачем товару в повному обсязі.
Судом відмічається, що в даному
випадку, за правилами частини 2 статті
530 Цивільного кодексу України, строк
виконання відповідачем зобов'язання з
поставки товару настав з моменту
отримання ним вимоги, тобто 24.03.2014р.
Натомість у позивача виникло право
вимагати виконання відповідачем свого
зобов'язання з поставки оплаченого
товару, або право вимагати повернення
суми оплаченого, однак непоставленого
товару, через 7 днів з дня отримання
відповідачем вимоги.

При цьому, як вбачається зі змісту
постанови Верховного суду України №
3-127гс11 від 28.11.2011р., умовою застосування
ч. 2 ст. 693 ЦК України є неналежне
виконання продавцем свого зобов'язання
зі своєчасного передання товару
покупцю. А у разі настання такої умови
покупець має право діяти
альтернативно: або вимагати передання
оплаченого товару від продавця, або
вимагати повернення суми попередньої
оплати.

Можливість обрання певно визначеного
варіанта правової поведінки боржника є
виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання
одного з варіантів вимоги покупця має
бути вчинено ним в активній
однозначній формі такої поведінки,
причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму
пред'явлення такої вимоги покупця,
останній може здійснити своє право
будь-яким шляхом: як шляхом звернення
до боржника з претензією, листом,
телеграмою тощо, так і шляхом
пред'явлення через суд вимоги у
визначеній законом процесуальній
формі позову.

Позивач реалізував своє право на
досудове врегулювання спору,
надіславши відповідачу вимогу про
повернення коштів за непоставлений
товар. Однак, відповідач у
добровільному порядку вимогу не
виконав.

З огляду на викладене вище, позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджені
належними у справі доказами та
підлягають задоволенню.

Відповідач доказів, які б
спростовували позовні вимоги суду не
подав.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Трускавець, Львівська
область до товариства з обмеженою
відповідальністю „Шепетівський
гранкар'єр", с. Рудня - Новенька,
Шепетівський район про стягнення
коштів в сумі 24276,60 грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Шепетівський
гранкар'єр" (Шепетівський район, с.
Рудня - Новенька, код 05470845) на користь
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) кошти в сумі 24276,60
грн. (двадцять чотири тисячі двісті
сімдесят шість гривень 60 коп.), 1827,00 грн.
(одну тисячу вісімсот двадцять сім
гривень 00 коп.) - витрат по оплаті
судового збору.

Видати наказ.

Суддя
В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу (АДРЕСА_1),

3 - відповідачу (Шепетівський район, с.
Рудня - Новенька).