м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного підприємства
водних шляхів «Укрводшлях»
До Публічного акціонерного товариства
«Київський річковий порт»
Про стягнення 24 483,08 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Лопух Т.М. представник за
довіреністю № ПР/10-05/184 від 01.09.14.
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство водних шляхів
«Укрводшлях» (далі - позивач)
звернулось до Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт»
(далі - відповідач) про стягнення 24 483,08
грн., а саме: 20 721,80 грн. - основного боргу,
677,57 грн. - пені, 2 486,62 грн. - збитків від
інфляції, 597,81 грн. - 3% річних.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує на те, що відповідно до
підписаного між сторонами акту
позивачем було надано відповідачу
послуг на суму 20 721,80 грн. При цьому,
оскільки відповідач не оплатив надані
послуги, позивач листом звернувся до
відповідача з вимогою щодо сплати
грошових коштів. Враховуючи те, що
вимога позивача залишилась без
задоволення, вказане зумовило
звернення останнього з даним позовом
до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.07.14. порушено провадження у
розгляду на 02.09.14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.14. розгляд справи на
підставі ст. 77 ГПК України було
відкладено на 16.09.14.
За результатами судового засідання
16.09.14., судом на підставі ст. 69 ГПК
України було продовжено строк
вирішення спору в даній справі на
п'ятнадцять днів та на підставі ст. 77
ГПК України було відкладено розгляд
справи на 02.10.14., про що судом було
прийнято відповідну ухвалу.
В судовому засіданні 02.10.14.
представником позивача підтримано
позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання 02.10.14. вкотре не з'явився,
вимоги попередніх ухвал суду не
виконав, письмового відзиву на позов та
контррозрахунку ціни позову не надав,
заяв чи клопотань не подав і не
надіслав, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином.
Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
Відомості про місцезнаходження
відповідача є правомірними, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб-підприємців на
відповідача, що наданий позивачем,
повідомлення про вручення поштових
відправлень (ухвал суду) відповідачу
наявні в матеріалах справи.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 02.10.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
22.04.13. відповідач звернувся до позивача
листом № 34 із замовленням на
лоцманську карту Дніпродзержинського
водосховища та на коректуру
23.07.13. між сторонами було підписано та
скріплено печатками акт № б/н,
відповідно до якого на підставі листа
№ 34 від 22.04.13. позивачем була проведена
коректура навігаційних річкових карт
для відповідача, а саме: Київського
водосховища у кількості 1 шт.,
Канівського водосховища у кількості 5
шт., Кременчуцького водосховища у
кількості 1 шт., Дніпровського
водосховища у кількості 1 шт.,
Каховського водосховища у кількості 1
шт., Нижнього Дніпра у кількості 1 шт. на
загальну суму 20 721,80 грн. з ПДВ.
15.01.14. позивач звернувся до відповідача
з претензією № Пр/10-07/03 з вимогою
сплатити заборгованість за актом від
В зв'язку з тим, що відповідачем надані
послуги оплачено не було, Державне
підприємство водних шляхів
«Укрводшлях» звернулось з даним
позовом до суду.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Суд відзначає, що відповідач своїм
правом на подачу письмового відзиву не
скористався, контррозрахунок ціни
позову не надав.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України
правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК
України).

За загальним правилом відповідно до ст.
208 ЦК України правочини між юридичними
особами належить вчиняти у письмовій
формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Також, згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК
України).

У свою чергу, відповідно до ст. 641 ЦК
України пропозицію укласти договір
(оферту) може зробити кожна із сторін
майбутнього договору. Пропозиція
укласти договір має містити істотні
умови договору і виражати намір особи,
яка її зробила, вважати себе
зобов'язаною у разі її прийняття.
Реклама або інші пропозиції,
адресовані невизначеному колу осіб, є
запрошенням робити пропозиції укласти
договір, якщо інше не вказано у рекламі
або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України
відповідь особи, якій адресована
пропозиція укласти договір, про її
прийняття (акцепт) повинна бути повною
і безумовною. Якщо особа, яка одержала
пропозицію укласти договір, у межах
строку для відповіді вчинила дію
відповідно до вказаних у пропозиції
умов договору (відвантажила товари,
надала послуги, виконала роботи,
сплатила відповідну суму грошей тощо),
яка засвідчує її бажання укласти
договір, ця дія є прийняттям
пропозиції, якщо інше не вказане в
пропозиції укласти договір або не
встановлено законом.

Оскільки підписаний між сторонами та
скріплений печатками акт № б/н від
23.07.13. містить найменування наданих
послуг, їх ціну, суд дійшов висновку, що
між сторонами мало місце укладення
правочину на надання послуг у
спрощений спосіб.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Оскільки сторонами не було обумовлено
строків поставки товару, до спірних
правовідносин мають застосовуватись
положення ч. 2 ст. 530 ЦК України,
відповідно до якої якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Як відзначалось судом, 15.01.14. позивач
звернувся до відповідача з претензією
№ Пр/10-07/03 (направлена відповідачу
16.01.14.) з вимогою сплатити
заборгованість за актом від 23.07.13.

У зв'язку з вказаним відповідач мав
оплатити надані послуги протягом семи
днів від дати отримання претензії.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Так як відповідач не здійснив в повному
обсязі оплати наданих послуг, позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу є законними та обґрунтованими.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач неналежним чином виконував
взяті на себе обов'язки щодо оплати
наданих послуг, позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу
підлягають задоволенню, внаслідок чого
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 20 721,80 грн.

Позивач просить суд на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України стягнути з
відповідача на свою користь 597,81 грн. - 3%
річних та 2 486,62 грн. - збитків від
інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
р.).

В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році"
№ 01-8/344 від 11.04.05. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

З матеріалів справи, зокрема, з
наявного в матеріалах справи
фіскального чеку № 4554
вбачається, що претензія № Пр/10-07/03 від
15.01.14. надіслана відповідачу 16.01.14.

У відповідності до «Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів», затверджених Наказом
Міністерства транспорту і зв'язку
України від 12.12.07. № 1149 (із змінами і
доповненнями), нормативними строками
пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку у межах області та між
обласними центрами України (у тому
числі для міст Києва, Сімферополя,
Севастополя) є Д+3, де Д - день подання
поштового відправлення до пересилання
в об'єктів поштового зв'язку або
опускання простого листа чи поштової
картки до поштової скриньки до початку
останнього виймання; 3 - кількість днів,
протягом яких пересилається поштове
відправлення.

Крім того, як відзначалося судом,
приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України
визначено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, враховуючи те, що з
поштових адрес позивача та відповідача
вбачається, що пересилка поштової
кореспонденції, а саме претензії №
Пр/10-07/03 від 15.01.14., відбувалася в межах
Київської області, а в матеріалах
справи відсутні докази із зазначенням
конкретної дати отримання
відповідачем вказаної вимоги, суд, при
визначенні дати, з якої у відповідача
настало прострочення грошового
зобов'язання, до семиденного строку,
визначеного ч. 2 ст. 530 ЦК України вважає
за доцільне додати чотири дні,
встановлені для пересилання простої
письмової кореспонденції в межах
області.

Таким чином, судом встановлено, що
прострочення відповідачем по
виконанню свого обов'язку зі сплати
грошових коштів за надані послуги
настало з 28.01.14., а не з 23.07.13., як те
визначено позивачем.

За перерахунком суду розмір 3% річних
становить 275,91 грн., розмір збитків від
інфляції становить 2 350,74 грн., внаслідок
чого вказані суми підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача.
Безпідставно позивачем нараховано 3%
річних в розмірі 321,90 грн. та збитки від
інфляції в розмірі 135,88 грн., в наслідок
чого суд відмовляє в задоволенні
позову в цій частині.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача 677,57 грн. пені слід
зазначити наступне.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України встановлено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547
Цивільного кодексу України всі
правочини щодо забезпечення виконання
зобов'язань боржника перед кредитором
повинні здійснюватися виключно у
письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Так, пенею є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Між сторонами було укладено правочин
на надання послуг у спрощений спосіб
та, як наслідок, сторонами не
передбачена відповідальність у
вигляді пені в разі порушення умов
правочину в частині оплати наданих
послуг.

Враховуючи те, що неустойка, в даному
випадку пеня, є договірною, позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми пені в розмірі 677,57
грн. безпідставні та задоволенню не
підлягають.

З урахуванням зазначеного, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт»
(04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, б. 70;
ідентифікаційний код 03150071) на користь
Державного підприємства водних шляхів
«Укрводшлях» (04070, м. Київ, вул.
Сагайдачного, 12; ідентифікаційний код
03150102) 20 721 (двадцять тисяч сімсот
двадцять одну) грн. 80 коп. - основного
боргу, 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 91
коп. - 3% річних, 2 350 (дві тисячі триста
п'ятдесят) грн. 74 коп. - збитків від
інфляції, 1 742 (одну тисячу сімсот сорок
дві) грн. 32 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.10.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко