ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Справа № 910/3430/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого, Грека Б.М.,
Кривди Д.С. (доповідача),за участю
представників:позивачаЛитвин Б.О.,
представник,відповідачаМитченко Н.М.,
представник,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Уманьавтодор"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014у
справі№ 910/3430/14 Господарського суду
міста Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства
"Уманьавтодор"доПублічного
акціонерного товариства
"Мостобуд"простягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Уманьавтодор" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд"
заборгованості за договором суборенди
в розмірі 1906040,04грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 (судді Підченко Ю.О. -
головуючий, Головіна К.І., Ломака В.С.)
позовні вимоги задоволено; стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Мостобуд" на користь Публічного
акціонерного товариства "Уманьавтодор"
основну заборгованість з орендної
плати в сумі 1844789,64грн., витрати щодо
транспортування в сумі 61250,40грн. та
судовий збір у розмірі 38120,80грн.

Рішення суду мотивовано тим, що
заборгованість відповідача за
договором №66 оперативної оренди
обладнання підтверджена наявними в
матеріалах справи актами надання
послуг.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014 (судді:
Кропивна Л.В. - головуючий, Жук Г.А.,
Чорна Л.В.) скасовано рішення
Господарського суду міста Києва від
11.06.2014 повністю; прийнято у справі нове
судове рішення, яким відмовлено в
позові; стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Уманьавтодор"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Мостобуд" 19060,40грн. судового
збору за подачу апеляційної скарги.

Скасовуючи рішення, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що з
протоколу №30.06.-1 вбачається, що сторони
домовилися про припинення взаємних
зобов'язань, які існували між ними, у
т.ч. за договором №66 від 06.09.2012, на суму
3832731,68грн.

Не погоджуючись з постановою,
"Уманьавтодор" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову у справі скасувати повністю,
залишивши в силі рішення
Господарського суду міста Києва від
11.06.2014. Касаційну скаргу мотивовано
доводами про порушення апеляційним
господарським судом норм
матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу
відповідач спростовує її доводи і
просить постанову залишити без змін, а
скаргу - без задоволення.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши наявні матеріали справи та
доводи, викладені у касаційній скарзі,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Як встановили суди попередніх
інстанцій, 06.09.2012 між Відкритим
акціонерним товариством
"Уманьавтодор", правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство
"Уманьавтодор", (Орендар) та
Мостобудівним загоном № 12 Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд"
(Суборендар) укладено Договір
оперативної оренди обладнання №66 (далі
за текстом - Договір), за умовами якого
Орендар надає Суборендарю у тимчасове
оплатне користування (оренду)
будівельну опалубку PERI (в т.ч. окремі
елементи опалубки, спеціалізовану тару
для її транспортування), асортимент,
кількість і вартість якого вказуються
в специфікації та актах
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною цього договору (п.1.1).

Згідно п.2.3.2 Договору у редакції змін,
внесених Додатковою угодою № 5 від
30.05.2013, місце передачі (повернення)
обладнання: склад Харківського
підрозділу ТОВ "Пері Україна", м. Харків,
перевулок Метизний, 14А.
Транспортування обладнання з місця
передачі (повернення) здійснюється
Орендарем (із залученням третіх осіб) і
за рахунок Суборендаря. Вартість
одного рейсу доставки в місце передачі
(повернення) обладнання, Будівельний
об'єкт - Автотранспортна магістраль
через р. Дніпро в м. Запоріжжя - склад
Харківського підрозділу ТОВ "Пері
Україна", м. Харків, перевулок Метизний,
14А, складає суму у розмірі 5040грн. з ПДВ.

Витрати (компенсацію) на
транспортування обладнання Суборендар
сплачує на підставі виставленого
Орендарем рахунку на оплату, що в
подальшому підтверджується Орендарем
актами виконаних робіт (п.2.3. Договору).

Згідно п.4.1.1 Договору орендна плата
нараховується за повний календарний
місяць по факту знаходження обладнання
у Суборендаря (згідно актів
прийому-передачі), а у разі
використання обладнання не повний
календарний місяць - орендна плата
нараховується за фактичну кількість
днів знаходження обладнання в оренді.

Розрахунок за надання в оренду
обладнання здійснюється на підставі
актів приймання виконання будівельних
робіт та Довідок про вартість
виконання будівельних робіт та витрат
(п. 4.1.2 Договору). Ставка орендної плати
(без ПДВ) за один місяць складає 5% від
вартості переданого в оренду
обладнання (п. 4.2.1 Договору).

В обґрунтування заявлених у даній
справі позовних вимог позивач
посилався на те, що на виконання умов
Договору ним були надані відповідачу
послуги, що підтверджується актами
надання послуг, які підписані
сторонами та посвідчені печатками.
Також надано послуги по поверненню
обладнання, що підтверджується
підписаними та посвідченими актами.
Проте, відповідач взяті на себе
обов'язки не виконав, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість перед
позивачем.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, вказав на їх
обґрунтованість. Судове рішення
мотивовано тим, що відповідно до ст.525
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з правовою
позицією місцевого господарського
суду з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.774 Цивільного
кодексу України до договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Згідно ст.759 Цивільного кодексу України
за договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності.

Відповідно до ст.762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Як встановив місцевий господарський
суд, на підтвердження своїх позовних
вимог про стягнення заборгованості за
Договором позивач надав суду акти
надання послуг № 269/09 від 28.09.2012; № 270/09
від 28.09.2012; № 271/09 від 28.09.2012; № 272/09 від
28.09.2012; № 273/09 від 28.09.2012; № 315/11 від 30.11.2012;
№ 326/11 від 30.11.2012 та № 341/12 від 31.12.2012,
відповідно до яких борг за оренду
опалубки складає 2222454,90грн. Дослідивши
надані позивачем акти, які долучені до
матеріалів справи, місцевий
господарський суд встановив, що акти
підписані сторонами та скріплені їх
печатками.

Згідно акту № 343/12 від 31.12.2012 було
проведено коригування суми боргу на
281614,64грн. в сторону зменшення.
Протоколом № 30.06-1 від 27.06.2013 проведено
залік взаємних вимог, зокрема, по
Договору №66 на суму 96050,62грн.

Відповідно до актів надання послуг: №
337/12 від 28.12.2012; № 335/12 від 28.12.2012; № 23/03 від
28.03.2013; № 24/03 від 28.03.2013; № 120/08 від 30.09.2013;
№ 202/09 від 30.09.2013 було надано послуги по
поверненню обладнання на загальну суму
61250,40грн. Акти підписані та посвідчені
печатками сторін.

З урахуванням вимог наведеного
законодавства та з огляду на
встановлені обставини, місцевий
господарський суд правомірно дійшов
висновку щодо наявності підстав для
задоволення вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за Договором №66 в сумі
1844789,64грн. та витрат на транспортування
в сумі 61250,40грн.

Натомість суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог повністю,
зазначаючи про те, що позовні вимоги
про стягнення заборгованості з оплати
орендних платежів за користування
обладнанням, підтвердженої
зазначеними актами, задоволенню не
підлягають, адже такі зобов'язання були
припиненими сторонами, шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог в порядку ст. 601 ЦК України.

Відповідно до статті 104 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; недоведеність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Проте, скасовуючи рішення
Господарського суду міста Києва,
суд
апеляційної інстанції не спростував
висновків суду першої інстанції та
встановлених ним обставин справи.

Так, суд апеляційної інстанції
посилався на те, що місцевий
господарський суд належним чином не
проаналізував наявний у матеріалах
справи протокол №30.06-1 від 27.06.2013, з
якого, за висновком апеляційного суду,
вбачається, що сторони домовилися про
припинення взаємних зобов'язань, які
існували між ними, у т.ч. за Договором
№66 від 06.09.2012, на суму 3832731,68грн. Разом з
тим, суд апеляційної інстанції не
зазначив, з яких підстав він не приймає
до уваги, що згідно цього ж протоколу
залишок заборгованості за отримані
матеріали Мостозагону №12 ПАТ
"Мостобуд" перед ПАТ "Уманьавтодор"
після підписання даного протоколу
становить 1893350,74грн.

В оскаржуваній постанові Київського
апеляційного господарського суду
фактично не наведено обґрунтування
порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права судом першої
інстанції, рішення якого оскаржувалось
в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідно до ч.1
ст.11110 Господарського процесуального
кодексу України підлягає скасуванню, а
рішення суду першої інстанції має бути
залишено в силі як таке, що відповідає
встановленим місцевим господарським
судом фактичним обставинам та прийняте
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Відповідно,
касаційна скарга підлягає задоволенню.

Пунктом 11 ст.11111 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено новий розподіл судових
витрат у разі скасування чи зміни
рішення.

Відповідно до вимог ст.49
Господарського процесуального кодексу
України з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути судові
витрати понесені останнім на оплату
судового збору при подачі касаційної
скарги у розмірі 19060,40грн.

При цьому, переплачена сума судового
збору за подання касаційної скарги
згідно платіжного доручення №831 від
20.08.2014 в розмірі 7624,16грн. підлягає
поверненню Публічному акціонерному
товариству "Уманьавтодор" відповідно
до ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий
збір".

Враховуючи викладене та керуючись ст.7
Закону України "Про судовий збір",
статтями 49, 1115, 1117, 1118, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Уманьавтодор"
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014 у справі
№910/3430/14 скасувати, залишивши в силі
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Мостобуд" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Уманьавтодор" 19060,40грн. витрат по
сплаті судового збору при зверненні з
касаційною скаргою.

Доручити Господарському суду міста
Києва видати наказ.

Повернути Публічному акціонерному
товариству "Уманьавтодор" з державного
бюджету України судовий збір у розмірі
7624 (сім тисяч шістсот двадцять чотири)
грн. 16 коп., надмірно сплачений згідно
платіжного доручення №831 від 20.08.2014,
оригінал якого знаходиться в
матеріалах справи.

Головуючий
В.Дерепа

Судді
Б.Грек

Д.Кривда