РІШЕННЯ

"08" жовтня 2014 р.Справа № 921/905/14-г/1

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Чопко Ю.О.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укргазпромбанк", вул.
Дніпровська набережна, 13, м. Київ 98, 02098

до 1) Першого відділу Державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції, вул.
Лисенка, 1, м. Тернопіль, 46002

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернофіш", вул.
Бродівська, 33, м. Тернопіль, 46000

3) Спільного підприємства "Луміс", вул.
Будного, 3а, м.Тернопіль, 46018 4)
Комунального підприємства теплових
мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
Тернопільської міської ради, вул.
І.Франка, 16, м.Тернопіль, 46001

5) Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк", вул. Качали,5, м.Тернопіль,
46000

про зняття арешту із заставленого
майна.

від позивача : Чабан Ганна Миколаївна,
представниця за довіреністю;

від відповідачів:

1. не з'явився

2. не з'явився

3. не з'явився

4. Решетуха Антоніна Віталіївна,
начальник юридичного відділу
комунального підприємства теплових
мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго"

5. не з'явився

В судовому засіданні учасникам
судового процесу роз'яснено
процесуальні права та обов'язки,
передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК
України.

Технічна фіксація судового процесу за
відсутності відповідного клопотання
не здійснювалась.

В судовому засіданні 08.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть справи:

До господарського суду Тернопільської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Укргазбанк" до Першого відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, м. Тернопіль, Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тернофіш",
м.Тернопіль, Спільного підприємства
"Луміс", м.Тернопіль, Комунального
підприємства теплових мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго",
м.Тернопіль і Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк", м.Київ, в якій
позивач просив прийняти рішення, яким
зобов"язати Перший відділ державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції №ВП 39881330
від 04.10.2013р. та №43843828 від 07.07.2014р.
звільнити з-під арешту нежитлові
приміщення будівлі загальною площею
1925,6 кв.м, а саме: цегляний склад-цех
загальною площею 653,2 кв.м., зазначений
за планом земельної ділянки під
літерою "О"; цегляний цех холодильних
камер загальною площею 1107,8 кв.м,
зазначений за планом земельної ділянки
під літерами П, П', П''; цегляний склад
матеріалів загальною площею 103,5 кв.м,
зазначений за планом земельної ділянки
під літерою "Р"; цегляний склад
матеріалів загальною площею 61,1 кв. м,
зазначений за планом земельної ділянки
під літерою "Т", які знаходяться за
адресою: м.Тернопіль, вул. С.Будного,
буд.3, належать СП "Луміс" на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого виконкомом
Тернопільської міської ради 12.04.2008 року
та передані і іпотеку ПАТ
"Укргазпромбанк" згідно Іпотечного
договору, посвідченого 31.05.2012 року
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
за реєстровим номером 1089.

Ухвалою суду від 28 серпня 2014 року
порушено провадження у справі,
слухання призначене на 08 жовтня 2014р.

У судове засідання 08 жовтня 2014р.
з'явилися представниці позивача і
відповідача 4 - КП теплових мереж
"Тернопільміськтеплокомуненерго". Інші
відповідачі явки своїх представників в
судове засідання не забезпечили, хоча
про час і місце судового засіданні були
повідомлені.

У судовому засіданні представниця
позивача підтримала позовні вимоги з
мотивів, викладених у позовній заяві.

Представниця відповідача 4 проти
задоволення позовних вимог
заперечувала, посилаючись на ту
обставину, що арешт на спірне майно
накладено правомірно, що за
незабезпеченими зобов"язаннями
юридична особа відповідає усім своїм
майном і що вартість предмету іпотеки
перевищує вимоги позивача, забезпечені
іпотекою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення
представників сторін, суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступних
мотивів.

У статті 572 Цивільного кодексу України,
із змінами та доповненнями визначено,
що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Частиною 1 статті 574 Цивільного кодексу
України, із змінами та доповненнями,
визначено, що застава виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду.

Відповідно до частин 2, 4 статті 577
Цивільного кодексу України, із змінами
та доповненнями, застава нерухомого
майна підлягає державній реєстрації у
випадках і порядку, встановлених
законом, може бути зареєстрована на
підставі заяви заставодержателя або
заставодавця з внесенням запису до
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна. Моментом реєстрації застави є
дата та час внесення відповідного
запису до Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Статтею 588 Цивільного кодексу України,
із змінами та доповненнями, визначено,
що у разі невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 31 травня 2012 року
між ПАТ "Укргазпромбанк" (надалі -
Позивач/Банк/Іпотекодержатель) та ТОВ
"Тернофіш" (надалі -
Позичальник/Відповідач 2) було укладено
Договір про надання банківського
кредиту №7-КЛ/12-ТЕР (надалі - Кредитний
договір). В забезпечення належного
виконання кредитних зобов"язань
Позичальника Спільне підприємство
"Луміс" (надалі -
Іпотекодавець/Відповідач 3) передало в
іпотеку Банку нежитлові приміщення
будівлі загальною площею 1925,6 кв.м, а
саме: цегляний склад-цех загальною
площею 653,2 кв.м., зазначений за планом
земельної ділянки під літерою "О";
цегляний цех холодильних камер
загальною площею 1107,8 кв.м, зазначений
за планом земельної ділянки під
літерами П, П', П''; цегляний склад
матеріалів загальною площею 103,5 кв.м,
зазначений за планом земельної ділянки
під літерою "Р"; цегляний склад
матеріалів загальною площею 61,1 кв. м,
зазначений за планом земельної ділянки
під літерою "Т", які знаходяться за
адресою: м.Тернопіль, вул. С.Будного,
буд.3 (надалі - Предмет Іпотеки), які
належать СП "Луміс" на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого виконкомом
Тернопільської міської ради 12.04.2008
року. Іпотечний договір 31.05.2012 року
посвідчено приватним нотаріусом
Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за
реєстровим номером 1089. Заборону на
відчуження Предмету Іпотеки було
накладено тим же нотаріусом тоді ж, за
реєстровим №1090.

Іпотека зареєстрована в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
за реєстровим номером 897037, згідно
Витягу про реєстрацію №465957 від 10.06.2013р.

04.10.2013р. постановою по виконавчому
провадженню №39881330 Перший відділ
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції (надалі - Відповідач 1)
накладено арешт на все рухоме і
нерухоме майно боржника СП "Луміс" при
стягненні 17 216 грн. 29 коп. на користь КП
"Тернопільміськтеплокомуненерго".

07.07.2014р. по виконавчому провадженню
№43843828 накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно СП "Луміс" при стягненні
609 грн. на користь ПАТ "Укрсоцбанк"
(надалі - Відповідач 5).

Стаття 60 Закону України „Про виконавче
провадження" передбачає, що особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом
про визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

У разі прийняття судом рішення про
звільнення майна з-під арешту або
сплати боржником повної суми боргу за
виконавчим документом до реалізації
арештованого майна боржника, майно
звільняється з-під арешту за
постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини.

Копія постанови про звільнення майна
з-під арешту надсилається боржнику та
до органу (установи), якому була
надіслана постанова про накладення
арешту на майно боржника на виконання.

Майно боржника може бути звільнено
з-під арешту за постановою начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби, якому
підпорядкований державний
виконавець, якщо під час розгляду
відповідної скарги боржника виявлено
порушення встановленого цим Законом
порядку накладення арешту. Копія
постанови начальника органу
державної виконавчої служби про
звільнення майна боржника з-під арешту
не пізніше наступного після її
винесення дня надсилається сторонам та
до відповідного органу (установи) для
зняття арешту, а про відмову у
звільненні майна боржника з-під арешту
- боржнику.

За наявності письмового висновку
експерта щодо неможливості чи
недоцільності реалізації арештованого
майна боржника у зв'язку із значним
ступенем його зносу, пошкодженням або
коли витрати, пов'язані із зверненням
на нього стягнення, перевищать
грошову суму, за яку воно може бути
реалізовано, майно боржника може бути
звільнено з-під арешту за постановою
державного виконавця, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови державного виконавця про
звільнення майна боржника з-під арешту
не пізніше наступного після її
винесення дня надсилається сторонам
та до відповідного органу (установи)
для зняття арешту.

У всіх інших випадках по незакінчених
виконавчих провадженнях арешт з майна
чи коштів може бути знятий за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 статті 54 Закону
України „Про виконавче провадження"
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Як
вбачається з матеріалів справи і
підтверджено в судовому засіданні
представницею Відповідача 4, ні КП
"Тернопільміськтеплокомуненеро", ні
ПАТ "Укрсоцбанк", не є забезпеченими
кредиторами.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження" звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателя не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або тоді, коли йому стало
відомо, що арештоване майно боржника
знаходиться у заставі, та роз'яснює
заставодержателю право на звернення до
суду з позовом про звільнення
заставленого майна з-під арешту. Згідно
ст. 59 цього Закону особа, яка вважає,
що майно, на яке накладено арешт,
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до постанови Відповідача 1
від 04.10.2013р. наказ господарського суду
про стягнення заборгованості на
користь Відповідача 4 був виданий
30.08.2013р. Наказ про стягнення
заборгованості на користь Відповідача
5 був виданий 11.06.2014р. У той же час, як
уже зазначалося, іпотека на користь
Позивача була зареєстрована 10.06.2013р.,
тобто раніше. Отже, пріоритет на
звернення стягнення належить
Іпотекодержателю - Публічному
акціонерному товариству
"Укргазпромбанк".

З врахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку про
правомірність вимоги позивача про
звільнення Предмета Іпотеки з-під
арешту.

Суд критично оцінює доводи Відповідача
4 про те, що вартість Предмета Іпотеки
перевищує суму вимог Позивача до
Позичальника з огляду на таке.

Відповідно до п.6 Закону України "Про
виконавче провадження" після повного
задоволення вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, визначеному цим Законом.

Отже, коли і якщо виявиться, що вартість
Предмета Іпотеки дійсно перевищує
розмір вимог Позивача - забезпеченого
кредитора, тоді інші, незабезпечені,
кредитори зможуть реалізувати свої
права (задоволити свої вимоги) за
рахунок залишку коштів від продажу.

Судові витрати покладаються на
позивача з наступних мотивів. Як
заявила представниця Позивача в
судовому засіданні, Позивач не
інформував Відповідача 1 про свої права
на Предмет Іпотеки і не звертався з
пропозицією зняти арешт. За таких умов
суд вважає, що спір виник внаслідок
неправильних дій саме Позивача і
застосовує положення ч.2 ст.49 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84 ГПК
України, ст. ст. 16, 572, 574, 576, 577, 588
Цивільним кодексом України, Законом
України „Про виконавче провадження",
суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Звільнити з-під накладеного
постановами Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції №ВП 39881330
від 04.10.2013р. та №43843828 від 07.07.2014р. арешту
нежитлові приміщення будівлі
загальною площею 1925,6 кв.м, а саме:
цегляний склад-цех загальною площею 653,2
кв.м., зазначений за планом земельної
ділянки під літерою "О"; цегляний цех
холодильних камер загальною площею 1107,8
кв.м, зазначений за планом земельної
ділянки під літерами П, П', П''; цегляний
склад матеріалів загальною площею 103,5
кв.м, зазначений за планом земельної
ділянки під літерою "Р"; цегляний склад
матеріалів загальною площею 61,1 кв. м,
зазначений за планом земельної ділянки
під літерою "Т", які знаходяться за
адресою: м.Тернопіль, вул. С.Будного,
буд.3, належать СП "Луміс" на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, виданого виконкомом
Тернопільської міської ради 12.04.2008 року
та передані і іпотеку ПАТ
"Укргазпромбанк" згідно Іпотечного
договору, посвідченого 31.05.2012 року
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
за реєстровим номером 1089.

3. Судові витрати покласти на позивача.

На рішення господарського суду сторони
мають право подати, через цей суд,
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного господарського суду
протягом десяти днів з дня підписання
повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено
13 жовтня 2014 року.

Суддя
Ю.О. Чопко