м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «ПРОСТО-страхування»
до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
про відшкодування шкоди в розмірі 11 715,24
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився.
СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«ПРОСТО-страхування» (далі - позивач) до
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус» (далі - відповідач) про
відшкодування шкоди в розмірі 11 715,24
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 р. було порушено
справи призначено на 10.09.2014 р.
У судове засідання 10.09.2014 р.
представник позивача з'явився та подав
клопотання про продовження строків
розгляду справи. Вимоги ухвали
господарського суду міста Києва від
23.07.2014 р. про порушення провадження у
У судове засідання 10.09.2014 р. представник
відповідача не з'явився. Вимоги ухвали
господарського суду міста Києва від
23.07.2014 р. про порушення провадження у
Розглянувши у судовому засіданні 10.09.2014
р. клопотання представника позивача
про продовження строків розгляду
спору, враховуючи особливості розгляду
спору, суд дійшов висновку про
необхідність його задоволення.
Враховуючи те, що представник
відповідача у судове засідання 10.09.2014 р.
не з'явився, а також у зв'язку із
невиконанням сторонами вимог ухвали
господарського суду міста Києва від
23.07.2014 р. про порушення провадження у
відкладено на 01.10.2014 р.
У судове засідання 01.10.2014 р.
представники сторін не з'явились.
Відповідно до п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі ГПК України, не зобов'язує й
сторону у справі, зокрема позивача,
з'ясовувати фактичне місцезнаходження
іншої сторони (сторін) у справі (якщо
воно не співпадає з її
місцезнаходженням, визначеним згідно
зі статтею 93 Цивільного кодексу
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі, коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист містить посилання
на пункт 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
р. № 01-8/1228 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008
р.), в якому зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду її судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.07.1997 р.
№ 02-5/289 із змінами «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України»).
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва,
01.07.2013 р. між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Український капітал» (далі -
страховик) та Публічним акціонерним
товариством «Автокразбанк» (далі -
страхувальник) було укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту № НТ/6-КР-1/13 (далі - Договір
страхування), відповідно до якого
позивачем були застраховані майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля «ВАЗ»,
державний номерний знак НОМЕР_1.
11.09.2013 р. гр. ОСОБА_1 о 06 год. 40 хв. на
91 км. + 150 а/д Н 08, керуючи транспортним
засобом марки «ВАЗ», державний
номерний знак НОМЕР_2, не вибрав
безпечної швидкості руху, виїхав на
смугу зустрічного руху, здійснив
зіткнення із зустрічним автомобілем
марки «ВАЗ», державний номерний знак
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2
Постановою Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 15.10.2013 р. ОСОБА_1 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до Висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження № 502 від 19.09.2013 р., вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля марки «ВАЗ»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
дорівнює вартості автомобіля на момент
ДТП та складає 22 954,26 грн.
Страховиком було складено та
підписано страховий акт № 29-НТ/6 від
31.10.2013 р. згідно з яким пошкодження
автомобіля марки «ВАЗ», державний
номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП,
яка сталась 11.09.2013 р. о 06 год. 40 хв. на 91
км. + 150 а/д Н 08, визнано ним страховим
випадком та призначено до виплати
страхове відшкодування в розмірі 16 286,06
На підставі складеного
страхового акту № 29-НТ/6 від 31.10.2013 р.
страховиком страхувальнику було
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 16 756,06 грн., що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
платіжних доручень № 974 від 16.09.2013 р. на
суму 470,00 грн. та № 667 від 31.10.2013 р. на суму
02.07.2014 р. між Приватним
акціонерним товариством
«Просто-страхування» (далі - позивач,
перестраховик) та Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Український капітал» було
укладено Ковер-нот № УК-Про100-16/13
Договір факультативного
перестрахування (ретроцесії) до
Договору про загальні умови
факультативного перестрахування
(ретроцесії) № 1-УК-Про100 від 31.08.2012 р.
(далі - Ковер-нот), за умовами якого
відповідальність перестраховика
становить 70% від вартості страхового
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про страхування»
перестрахування - страхування одним
страховиком (цедентом,
перестрахувальником) на визначених
договором умовах ризику виконання
частини своїх обов'язків перед
страхувальником у іншого страховика
(перестраховика) резидента або
нерезидента, який має статус
страховика або перестраховика, згідно
з законодавством країни, в якій він
06.11.2013 р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Український капітал» звернулось до
позивача з листом щодо врегулювання
страхового випадку за Ковер-нотом та
виплаті страхового відшкодування в
розмірі 11 715,24 грн. із доданням
необхідного для такої виплати пакету
На підставі Розпорядження на
від 09.12.2013 р. позивачем було сплачено
Приватному акціонерному товариству
«Страхова компанія «Український
капітал» страхове відшкодування за
Ковер-нотом в розмірі 11 715,24 грн., що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією платіжного доручення
Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу
України та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат (затрат)
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
Позивач, здійснивши виплату страхового
відшкодування, набув право вимоги до
відповідальної за заподіяні збитки
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
З матеріалів справи вбачається, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «ВАЗ», державний
номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння
вищезазначеної ДТП була застрахована у
Товаристві з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
«Глобус» (далі - відповідач), згідно з
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/5973476.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Таким чином, на підставі
вищезазначених норм та у зв'язку з
укладенням Полісу № АС/5973476
відповідач прийняв на себе обов'язок
відшкодовувати шкоду, заподіяну
страхувальником майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля
«ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2.
цивільно-правову відповідальність
власника автомобіля марки «ВАЗ»,
державний номерний знак НОМЕР_2, на
момент скоєння вищезазначеної ДТП було
застраховано відповідачем, що
підтверджується Полісом № АС/5973476,
відповідач згідно з статтею 993
Цивільного кодексу України та статтею
27 Закону України "Про страхування"
зобов'язаний в межах ліміту
відповідальності виплатити страхове
відшкодування позивачу, як
перестраховику за Ковер-нотом.
Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
Полісом № АС/5973476 передбачена
франшиза в розмірі 510,00 грн.
Проте, враховуючи ту обставину, що
за Ковер-нотом встановлена
відповідальність перестраховика в
розмірі 70% від вартості страхового
відшкодування, розмір франшизи, на який
має бути зменшено страхове
відшкодування, складає 357,00 грн., тобто 70
% від повного розміру франшизи за одним
страховим випадком, встановленого
Полісом № АС/5973476.
Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
страхового відшкодування в розмірі 11
715,24 грн. підлягають частковому
задоволенню в розмірі 11 358,24 грн.
(страхове відшкодування, сплачене
позивачем на користь
перестрахувальника в розмірі 11 715,24
грн., за вирахуванням 357,00 грн. - 70 % від
суми франшизи, встановленої Полісом №
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
з додатковою відповідальністю
Іванова, будинок 21/17, квартира 1;
ідентифікаційний код: 20448234) на користь
Приватного акціонерного товариства
Герцена, будинок 10; ідентифікаційний
код: 24745673) страхове відшкодування в
розмірі 11 358 (одинадцять тисяч триста
п'ятдесят вісім) грн. 24 коп. та витрати
по сплаті судового збору в розмірі 1 771
(одна тисяча сімсот сімдесят одна) грн.
3. В іншій частині позову відмовити.
Повне рішення складено 06.10.2014 р.
Суддя