м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16604/14 07.10.14

за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

до компанії ЮСЕІС СА
(USEIS SA), яка діє в Україні через
"Представництво "ЮСЕІС СА"

про стягнення 136434,44 грн.

Суддя Удалова О.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 (за
довіреністю)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до компанії ЮСЕІС СА
(USEIS SA), яка діє в Україні через
"Представництво "ЮСЕІС СА" про
стягнення 144664,52 грн. (130830 грн. основного
боргу, 8230,08 грн. пені, 3418,69 грн. 3% річних,
2185,75 грн. інфляційних втрат).

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
на транспортне обслуговування від
10.10.2012 р. в частині повної та своєчасної
оплати виконаних робіт/наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/16604/14, розгляд
останньої призначено на 02.09.2014 р.

01.09.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
необхідністю надання додаткових
доказів.

У судове засідання представники сторін
не з'явились, вимог ухвали суду не
виконали, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Суд задовольнив клопотання позивача
про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.2014 р. розгляд справи було
відкладено на 18.09.2014 р. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

12.09.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшли документи для
долучення до матеріалів справи, серед
яких копія витягу на відповідача,
надана Головним управлінням
регіональної статистики, відповідно до
якої місцезнаходженням представництва
"ЮСЕІС СА" є наступна адреса: 04070, м. Київ,
вул. Боричів Тік, 35а. Крім того, позивач
подав заяву про зміну підстав позову та
зменшення розміру позовних вимог до
136434,44 грн.

У судове засідання представники сторін
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 р. розгляд справи було
відкладено на 07.10.2014 р. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
урахуванням заяви про зміну підстав
позову та зменшення розміру позовних
вимог, надав усні пояснення по справі.

Відповідач відзиву на позов не надав,
представника в судове засідання не
направив, про причини неявки не
повідомив, про день та час проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином. Рекомендовані поштові
відправлення, направлені на адреси
відповідача, повернуті поштовими
відділеннями за закінченням терміну
зберігання.

Позивачем до позовної заяви додано
копію положення про "Представництво
"ЮСЕІС СА", відповідно до п. 4.3 якого
представництво має право бути
позивачем та відповідачем у
адміністративному, господарському та
третейському суді згідно з
законодавством України.

За таких обставин суд вважає за можливе
на підставі ст. 75 ГПК України
розглянути справу за відсутності
відповідача за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 07.10.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи та вирішення спору
по суті, суд встановив:

10.10.2012 р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та Компанією ЮСЕІС
СА (USEIS SA), яка діє в Україні через
"Представництво "ЮСЕІС СА" було
укладено договір на транспортне
обслуговування, термін дії якого
закінчився 31.12.2012 р.

Після закінчення дії вказаного
договору позивач продовжував надавати
відповідачу транспортні послуги, а
відповідач приймав та частково
оплачував їх.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 181
Господарського кодексу України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Так, позивачем надано відповідачу
послуги на загальну суму 130830,00 грн. за
період з 15.07.2013 по 10.12.2013 р., що
підтверджується наступними актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг):
№ ОУ-0000199 від 15.07.2013 р. на суму 4050,00 грн.,
№ ОУ-0000202 від 23.07.2013 р. на суму 1900,00 грн.,
№ ОУ-0000227 від 12.08.2013 р. на суму 4140,00 грн.,
№ ОУ-0000213 від 14.08.2013 р. на суму 75240,00 грн.,
№ ОУ-0000240 від 09.09.2013 р. на суму 3100,00 грн.,
№ ОУ-0000241 від 09.09.2013 р. на суму 3100,00 грн.,
№ ОУ-0000242 від 10.09.2013 р. на суму 2000,00 грн.,
№ ОУ-0000243 від 10.09.2013 р. на суму 2200,00 грн.,
№ ОУ-0000244 від 10.09.2014 р. на суму 2000,00 грн.,
№ ОУ-0000245 від 11.09.2013 р. на суму 2160,00 грн.,
№ ОУ-0000246 від 11.09.2013 р. на суму 2000,00 грн.,
№ ОУ-0000247 від 11.09.2013 р. на суму 2400,00 грн.,
№ ОУ-0000248 від 11.09.2013 р. на суму 2150,00 грн.,
№ ОУ-0000249 від 12.09.2013 р. на суму 2400,00 грн.,
№ ОУ-0000250 від 12.09.2013 р. на суму 2300,00 грн.,
№ ОУ-0000251 від 12.09.2013 р. на суму 1000,00 грн.,
№ ОУ-0000252 від 13.09.2013 р. на суму 2400,00 грн.,
№ ОУ-0000253 від 13.09.2013 р. на суму 2300,00 грн.,
№ ОУ-0000254 від 14.09.2014 р. на суму 1100,00 грн.,
№ ОУ-000255 від 14.09.2013 р. на суму 1100,00 грн., №
ОУ-0000267 від 23.10.2013 р. на суму 4140,00 грн., №
ОУ-0000288 від 07.12.2013 р. на суму 1950,00 грн., №
ОУ-0000289 від 10.12.2013 р. на суму 5700,00 грн.,
підписаними уповноваженими
представниками сторін та скріпленими
їх печатками.

Надання послуг позивачем та прийняття
послуг відповідачем свідчить про
укладення між ними договору у
спрощеній формі. Крім того, на
підтвердження досягнутих
домовленостей між сторонами, позивачем
надано належним чином засвідчені копії
товарно-транспортних накладних.

На оплату наданих послуг позивач
виставив відповідачу рахунки-фактури
на загальну суму 130830,00 грн.

Відповідач за послуги, надані
позивачем не розрахувався, у зв'язку з
чим у нього утворилась заборгованість
у розмірі 130830,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача
щодо стягнення суми основного боргу у
розмірі 130830,00 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Обрання певного засобу правого
захисту, у тому числі й досудового
врегулювання спору є правом, а не
обов'язком позивача. Тому останній не
зобов'язаний звертатися до відповідача
з вимогою про сплату суми боргу в межах
досудового врегулювання спору.
Аналогічна позиція викладена в рішенні
Конституційного Суду України у справі
№ 1-2/2002 та в постанові Вищого
господарського суду України від 19.09.2012
р. у справі № 23/279.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності основної заборгованості у
відповідача перед позивачем в розмірі
130830,00 грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, а тому
позовні вимоги в цій частині
визнаються судом обґрунтовані та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача 3418,69 грн. 3% річних та 2185,75
грн. інфляційних втрат.

Вказані вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки послуги
надавались на бездоговірній основі, а
встановити дату прострочення
виконання зобов'язання неможливо.
Посилання позивача на те, що між
сторонами склалася практика,
відповідно до якої відповідач сплачує
вартість наданих послуг на підставі
рахунку, що надавався позивачем після
підписання акту передачі-прийняття
послуг, не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за розрахунковим, не
беруться судом до уваги, оскільки
надання послуг здійснювалось на
бездоговірній основі, доказів
погодження між сторонами такого
порядку розрахунків суду не надано.

Враховуючи наведене вище, у
задоволенні вимог про стягнення 3418,69
грн. 3% річних та 2185,75 грн. інфляційних
втрат судом відмовлено.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача 14500,00 грн. витрат на послуги
адвоката. Суд дійшов висновку, що
вказана вимога підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно зі ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Позивачем на підтвердження надання
адвокатських послуг надано копію угоди
про надання правових послуг від 04.08.2014
р., укладену між позивачем та адвокатом
ОСОБА_3, копію свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю № 229
від 28.02.1995 р., виданого на ім'я ОСОБА_3, а
також квитанцію по прибутковому
касовому ордеру № 22 на суму 14500,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих втрат, крім судового збору, не
повинен бути явно завищеним. За таких
обставин суд, з урахуванням обставин
конкретної справи, зокрема ціни позову,
може обмежити цей розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх встановлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який би міг
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
які склалися в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

При вирішення питання про розподіл
судових витрат судом враховано принцип
співрозмірності: витрати на правову
допомогу - 14500,00 грн., заявлена сума
позову - 136434,44 грн., а також ту
обставину, що адвокат ОСОБА_3 особисто
не брав участі в судових засіданнях у
Господарському суді м. Києва, а
займався підготовкою документів, які
надані суду.

Суд дійшов висновку про те, що з
відповідача підлягає стягненню 7250,00
грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA)
(Швейцарія, 1201, м. Женева, вул. Мон-Блан,
3), яка діє в Україні через
"Представництво "ЮСЕІС СА" (04070, м. Київ,
вул. Боричів Тік, 35 А, код 26613007) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) 130830 (сто тридцять тисяч
вісімсот тридцять) грн. 00 коп.
заборгованості, 7250 (сім тисяч двісті
п'ятдесят) грн. 00 коп. витрат на правову
допомогу, 2616 (дві тисячі шістсот
шістнадцять) грн. 60 коп. витрат по
сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 15.10.2014 р.

Суддя
О.Г. Удалова