ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01.10.14р. Справа № 904/7489/14

Суддя господарського суду Крижний О.М.,
розглянувши матеріали

за позовом Державного вищого
навчального закладу "Український
державний хіміко-технологічний
університет", м. Дніпропетровськ

до Виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради, м.
Дніпропетровськ

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору: Регіональне
відділення Фонду держмайна України у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 46
823,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державний вищий навчальний заклад
"Український державний
хіміко-технологічний університет"
звернувся до господарського суду з
позовом, у якому просить:

- стягнути з Виконавчого комітету
Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради на свою користь
суму боргу за Договором оренди №
12/02-2998ОД у розмірі 20 748,82 грн. та суму
боргу за Договором про відшкодування
витрат № 12/02-2998ОДа у сумі 20 936,11 грн.,
загальну суму пені у розмірі 1 392,43 грн.,
загальну суму 3% річних у розмірі 1 921,19
грн. та штраф у розмірі 1 825,03 грн.,
загалом на суму 46 823,58 грн.:

- зобов'язати відповідача звільнити
нежитлові приміщення
адміністративного призначення площею
68,4 кв. м, розташовані на першому поверсі
дванадцятиповерхового будинку за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 92, що знаходиться
на балансі ДВНЗ "УДХТУ", та передати їх
за актами приймання-передачі
позивачеві.

Позовна заява підлягає поверненню з
наступних підстав.

1) Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Окрім майнових вимог про стягнення
заборгованості за наведеними вище
договорами у сумі 46 823,58 грн., позивач
заявив немайнову вимогу про
зобов'язання відповідача звільнити
нежитлові приміщення, що знаходяться
на балансі позивача.

Отже, позивач заявив позовні вимоги
одночасно майнового та немайнового
характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України
"Про судовий збір" за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати.

Позивач оплатив судовий збір у сумі 1
827,00 грн. в підтвердження чого додав до
позову платіжне доручення № 1769 від
10.09.2014 року.

Однак, окрім оплати судового збору за
заявлені вимоги майнового характеру у
сумі 1827,00 грн., позивач мав сплатити
також судовий збір за вимоги
немайнового характеру у сумі 1 218, 00 грн.,
тобто судовий збір на загальну суму 3
045,00 грн.

Отже, до позовної заяви не додано
доказів оплати судового збору у
встановленому розмірі.

2) До позовної заяви не додано належних
доказів направлення відповідачу копії
позовної заяви з доданими до неї
матеріалами (п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Належним доказом направлення на адресу
відповідача копії позовної заяви та
доданих до неї документів є
розрахунковий документ (касовий чек,
розрахункова квитанція) та опис
вкладення, який відповідає
спеціалізованій формі бланків №107, яка
затверджена Наказом Державного
комітету зв'язку та інформації України
№ 139 від 12.07.2002 року "Про затвердження
спеціалізованих форм бланків, книг,
ярликів, що застосовуються у поштовому
зв'язку, та технічних умов щодо їх
виготовлення".

Так, відповідно до форми № 107 опис
вкладення у цінний лист має містити
наступні дані: найменування поштового
відправлення, на ім'я: прізвище
одержувача або найменування
підприємства, куди: адреса, поштовий
індекс.

Однак позивач надав до суду описи
вкладення у цінні листи, які не містять
даних ані щодо найменування
підприємств, ані щодо адреси
направлення.

Отже, надані позивачем до суду описи
вкладення у цінні листи не
відповідають вимогам законодавства, та
відповідно не можуть бути належними
доказами направлення відповідачу та
третій особі позовної заяви з
додатками.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву
і додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

При чому, відповідно до законодавчої
техніки, використаної при
конструюванні ст.63 Господарського
процесуального кодексу України,
повернення позовної заяви без розгляду
у вказаному випадку є не правом, а
обов'язком суду.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод від 04.11.1950 року
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. Згідно практики Європейського
суду з прав людини, яка є джерелом права
згідно ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", - право на справедливий суд
охоплює не лише стадію розгляду справи
по суті, але також дотримання всіх
процедур, що передбачені національним
законодавством і повинні відбуватися
до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним
законодавством України (ст.56 ГПК
України) передбачено забезпечення
права відповідача на інформацію про
подану позовну заяву та ознайомлення з
її змістом і доданими документами, а
також передбачено механізм реалізації
такого права - шляхом встановлення
обов'язку позивача надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів до порушення провадження у
справі.

Таким чином, право на справедливий суд,
передбачене ст. 6 Конвенції, включає в
себе обов'язок позивача належним чином
інформувати відповідача про подання
позову до суду шляхом направлення на
його адресу копії позовної заяви з
додатками. При чому, таке інформування
повинно бути здійснене позивачем до
порушення судом провадження по справі.
Отже, порушення провадження у справі до
виконання позивачем вказаного
обов'язку, не буде відповідати ст. 6
Конвенції.

Крім того, суд зазначає, що згідно
правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної, зокрема, у Постанові від
04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, оцінка
судом виконання позивачем вимог
процесуального законодавства, які він
зобов'язаний вчиняти до подання позову,
не може здійснюватися після порушення
провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти
позовну заяву до розгляду, а потім
зобов'язувати позивача усувати вказані
недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, п.п. 4,6 ч. 1 статті
63, статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Додаток:

- позовна заява з додатками на 41-му
аркуші, у тому числі оригінал
платіжного доручення № 1769 від 10.09.2014
року про сплату судового збору у
розмірі 1 827,00 грн.

- опис вкладення у цінний лист;

- конверт.

Суддя О.М. Крижний