ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 914/2092/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Новосад Д.Ф.

суддів
Орищин Г.В.

Мельник Г.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "Львівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
м. Львів, б/н від 26.08.2014 (вх. № 01-05/4121/14 від
04.09.2014)

на рішення господарського суду
Львівської області від 18.08.2014

у справі № 914/2092/14

за позовом: Служби автомобільних доріг
у Львівській області, м. Львів

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Львівський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", м. Львів

про стягнення 65 144, 29 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Лущак О.Є. - представник;

від відповідача: Кондрашов Д.І. -
представник.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Львівської області від 18.08.2014 у справі
№ 914/2092/14 (суддя Крупник Р.В.) позов
задоволено частково. Стягнуто з
Дочірнього підприємства "Львівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
на користь Служби автомобільних доріг
у Львівській області 62 739,51 грн. шкоди в
порядку регресу. В решті позовних вимог
- відмовлено. Стягнуто з Дочірнього
підприємства "Львівський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" на
користь Служби автомобільних доріг у
Львівській області 1759,58 грн. судового
збору.

З даним рішенням не погоджується
відповідач, Дочірнє підприємство
"Львівський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", оскаржив його в
апеляційному порядку. Скаржник в
апеляційній скарзі зазначає, що
рішення господарського суду
Львівської області у справі №914/2092/14
від 18.08.2014 є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню. Апелянт стверджує, що
власником усіх автодоріг загального
користування України є держава
Україна, а уповноваженим державою
органами управління автомобільними
дорогами є Державна служба автодоріг
України та її органи управління на
місцях, зокрема у межах територіальної
юрисдикції Львівській області - Служба
автомобільних доріг у Львівській
області. На підставі наведеного у
апеляційній скарзі, скаржник просить
суд апеляційної інстанції скасувати
рішення господарського суду
Львівської області від 18.08.2014 у справі
№ 914/2092/14 в частині стягнення із
відповідача на користь позивача 62 739, 51
грн.

04.09.2014 автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "Львівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
м. Львів, б/н від 26.08.2014, розподілено до
розгляду судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК
України, п. 3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, п. 6 рішення зборів суддів
(протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами,
внесеними рішенням зборів суддів
(протокол № 13 від 03.08.2012),
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
05.09.2014 в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги ДП "Львівський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
введено суддів - Орищин Г.В., Мельник Г.І.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.09.2014 подані
скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 01.10.2014.

Позивач, Служба автомобільних доріг у
Львівській області, з доводами
скаржника, наведеними в апеляційній
скарзі, не погодився з підстав,
викладених у відзиві на апеляційну
скаргу.

В судове засідання 01.10.2014 з'явилися
представники сторін, яким права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК
України, роз'яснено. Відводів складу
суду не заявлено.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив
на неї, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, заслухавши
пояснення представників сторін, в
судовому засіданні, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Львівської
області від 18.08.2014 у справі № 914/2092/14
слід залишити без змін.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.12.2005 між позивачем та відповідачем
укладено Контракт на виконання робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування місцевого значення в 1
квартал 2006 №1-МЕ, за умовами якого
підрядник (відповідач) виконує на свій
ризик, власними силами і залученими
силами та засобами роботи, передбачені
"Технічними правилами ремонту та
утримання автомобільних доріг
загального користування України"
П-Г.1-218-113-97, ВБН В.3.2-218-182-2003, ДСТУ-3587-97
"Вимоги до експлуатаційного стану" та
інших діючих та стандартів і
законодавчих документів, здає в
обумовлені строки роботи, що виконані
за поточний місяць, а замовник (позивач)
приймає виконані роботи і здійснює їх
фінансування в межах коштів, виділених
розпорядником.

Пунктами 9.1.2.-9.1.3. п. 9.1. Контракту
сторони погодили, що підрядник несе
відповідальність за забезпечення
згідно вимог ЗУ "Про дорожній рух"
безперешкодних та безпечних умов руху
транспорту на мережі доріг,
закріплених за ним для виконання робіт;
нанесення збитків, заподіяних фізичним
та юридичним особам при виникненні ДТП,
пов'язаних з незадовільними дорожніми
умовами, що вирішується в судовому
порядку при наявності вини.

Отже, уклавши зазначений контракт
відповідач погодився на своєчасне
виявлення перешкод дорожньому руху та
їх усунення, а у разі неможливості -
невідкладне позначення дорожніми
знаками, огороджувальними і
направляючими засобами, відшкодування
збитків, які можуть бути заподіяні
фізичним особам при виникненні ДТП, що
пов'язані з незадовільним
експлуатаційним утриманням
автомобільних доріг.

22.03.2006 на автодорозі
Володимир-Волинський - Червоноград -
Жовква у напрямку м. Жовкви Львівської
області сталася ДТП, за участю водія
автомобіля марки Ауді 100, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 - гр. ОСОБА_6
(який на праві власності належить гр.
ОСОБА_7). За фактом ДТП порушено
кримінальну справу, за результатами
розгляду якої постановою Сокальського
районного суду Львівської області
21.04.2008 винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 288 КК України визнано
ОСОБА_8 (майстра дорожньо-ремонтного
пункту №3 філії "Жовківська ДЕД" ДП
"Львівський автодор", за яким було
закріплено земельну ділянку
автодороги на якій трапилася ДТП) та
закрито кримінальну справу на підставі
амністії.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 29.04.2013 у
справі №1327/442/2012 зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_7 стягнуто
35982,76 грн. матеріальної та 20000,00 грн.
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
злочину, а також стягнуто зі Служби
автомобільних доріг у Львівській
області на користь ОСОБА_6 756,75 грн.
матеріальної та 50000,00 грн. моральної
шкоди, заподіяної внаслідок злочину та
1000,00 грн. судових витрат. Рішенням
апеляційного суду Львівської області
від 14.10.2013 рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від
29.04.2013 змінено в частині стягнення
моральної шкоди, вирішено стягнути із
Служби автомобільних доріг у
Львівській області на користь ОСОБА_7
5000,00 грн. моральної шкоди, на користь
ОСОБА_6 20000,00 грн. моральної шкоди.

Матеріали справи підтверджують
виконаня позивачем рішення суду щодо
виплати потерпілим внаслідок ДТП гр.
ОСОБА_7 (35982,76 грн. матеріальної, 5000,00 грн.
моральної шкоди) та ОСОБА_6 (756,75 грн.
матеріальної, 20000,00 грн. моральної
шкоди, 1000,00 грн. судових витрат) на
загальну суму 62739,51 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
дорожній рух" до компетенції власників
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважених ними органів у сфері
дорожнього руху належить, зокрема,
розробка програм та здійснення заходів
щодо розвитку, удосконалення, ремонту
та утримання у безпечному для
дорожнього руху стані доріг, вулиць та
залізничних переїздів, зон відчуження;
передача права на експлуатаційне
утримання доріг, вулиць та залізничних
переїздів іншим юридичним особам.

На підставі зазначеної норми,
позивачем 31.12.2005 укладено з
відповідачем Контракт на виконання
робіт з експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування місцевого значення.
Зокрема, пунктом 9.1. Контракту сторони
передбачили, що підрядник несе
відповідальність за забезпечення
згідно вимог ЗУ "Про дорожній рух"
безперешкодних та безпечних умов руху
транспорту на мережі доріг,
закріплених за ним для виконання робіт,
нанесення збитків, заподіяних фізичним
та юридичним особам при виникненні ДТП,
пов'язаних з незадовільними дорожніми
умовами, що вирішується в судовому
порядку при наявності вини.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати роботи за завданням
другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Відповідно до ст. 193 ГК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 12 Закону України "Про дорожній
рух" вбачається, що забезпечення
безпеки дорожнього руху полягає,
зокрема, у здійсненні заходів для
своєчасної заборони або обмеження руху
при виникненні умов, що створюють
загрозу безпеці дорожнього руху, а
також відновлення безпечних умов для
руху; позначенні місця виконання робіт,
місця, де залишено на дорозі, вулиці,
залізничному переїзді машини і
механізми, будівельні матеріали тощо,
відповідними дорожніми знаками,
огороджувальними і направляючими
засобами, а в темний час доби і при
тумані - сигнальними вогнями,
передбаченими діючими нормами;
виявленні аварійно-небезпечних
ділянок та місця концентрації
дорожньо-транспортних подій та
забезпечувати здійснення у таких
місцях відповідних заходів щодо
удосконалення умов та організації
дорожнього руху для забезпечення його
безпеки

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з вірним застосуванням
судом першої інстанції пункту 11
Розділу ІІ Постанови від 30.03.1994 №198 "Про
затвердження Єдиних правил ремонту і
утримання автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил
користування ними та охорони" (з
наступними змінами та доповненнями), де
передбачено, що власники дорожніх
об'єктів або уповноважені ними органи,
дорожньо-експлуатаційні організації
зобов'язані своєчасно і якісно
виконувати експлуатаційні роботи
відповідно до технічних правил з
дотриманням норм і стандартів з
безпеки руху; постійно контролювати
експлуатаційний стан усіх елементів
дорожніх об'єктів та негайно усувати
виявлені пошкодження чи інші перешкоди
в дорожньому русі, а за неможливості це
зробити - невідкладно позначити їх
дорожніми знаками, сигнальними,
огороджувальними і направляючими
пристроями відповідно до діючих
нормативів або припинити (обмежити)
рух.

Статтею 224 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 228 ГК України учасник
господарських відносин, який
відшкодував збитки, має право стягнути
збитки з третіх осіб у порядку регресу.
Державні (комунальні) підприємства за
наявності підстав зобов'язані вжити
заходів щодо стягнення в порядку
регресу збитків з інших суб'єктів
господарювання або стягнути збитки з
винних працівників підприємства
відповідно до вимог законодавства про
працю.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено,
що особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завданку
їхнім працівником під час виконання
ним своїх трудових (службових)
обов'язків.

Як вбачається з даної норми закону,
право регресу, під яким розуміється
право особи, що відшкодувала шкоду,
звернутися з вимогою про повернення
виплаченого до боржника, з вини якого
завдано шкоди, може бути застосовано у
випадках, коли особа завдавача шкоди та
особа, яка несе відповідальність за
завдану шкоду, не співпадають. У даній
справі постановою Сокальського
районного суду Львівської області від
21.04.2008 особою, яка завдала шкоди визнано
ОСОБА_8 - майстра дорожньо-ремонтного
пункту №3 філії "Жовківська ДЕД" ДП
"Львівський автодор". Водночас,
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 29.04.2013 у
справі №1327/442/2012 позивача визнано
особою, яка несе відповідальність за
завдану шкоду перед гр. ОСОБА_6 та гр.
ОСОБА_7 Отже, особа, яка завдавала шкоду
та особа, яка несе відповідальність за
завдану шкоду, не співпадають. Оскільки
вина працівника відповідача ОСОБА_8 у
виникненні ДТП встановлена
вищенаведеними рішеннями судів (факти
встановлені якими є преюдиційними в
силу положень ст. 35 ГПК України під час
вирішення даного спору), матеріальна та
моральна шкода відшкодована
потерпілим позивачем (як власником
автодороги), відтак в останнього
виникло право зворотної вимоги
(регресу) до відповідача, як
роботодавця винної у виникненні ДТП
особи, в розмірі 62 739,51 грн.

При цьому, колегія суддів апеляційної
інстанції звертає увагу, що позивач
просив у своїх позовних вимогах
стягнути з відповідача 2404,78 грн. витрат
по сплаті виконавчого збору, які він
поніс у зв'язку з несвоєчасним
перерахуванням грошових коштів
потерпілим у ДТП. Останній стверджує,
що несвоєчасне виконання рішення судів
виникло через складну фінансову
ситуацію. Однак, слід зазначити, що
стягнення з позивача виконавчого збору
відбулося внаслідок несвоєчасного
виконання ним рішення суду, а не з
підстав протиправних дій відповідача,
отже керуючись положеннями ч. 1 ст. 28 ЗУ
"Про виконавче провадження" такі вимоги
вірно не задоволено судом першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що посилання скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві, а відтак, скаржник, в
порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України,
не довів тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підставі викладеного місцевим
господарським судом вірно
проаналізовано та надано оцінку
обставинам справи. Відтак, беручи до
уваги наведене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського
суду Львівської області від 18.08.2014 у
справі № 914/2092/14 прийняте на підставі
матеріалів справи, у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права. Посилання скаржника, викладені
ним в апеляційні скарзі, висновків
господарського суду Львівської
області не спростовують, а відтак, не
визнаються такими, що можуть бути
підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК
України, для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 18.08.2014 у справі
№ 914/2092/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

2. Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати до
господарського суду Львівської
області.

Повний текст постанови виготовлено:
06.10.2014

Головуючий-суддя
Новосад Д.Ф.

Суддя
Орищин Г.В.

Суддя
Мельник Г.І.