КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 5011-73/8238-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«КОРОВАЙ»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 06.06.2014р. (підписано - 10.06.2014р.)

у справі №5011-73/8238-2012 (головуючий суддя -
Баранов Д.О., судді: Васильченко Т.В.,
Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саноіл Торг»

до Публічного акціонерного товариства
«КОРОВАЙ»

про стягнення 5 268 734,10грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Саноіл Торг» (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суд міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«КОРОВАЙ» (далі - відповідач) про
стягнення 5 287 355,11 грн., з яких: 5 268 734,10
грн. - основний борг згідно Договору
купівлі - продажу №03-10-11 від 03.10.2011р., 18
621,01 грн. - 3% річних за прострочення
сплати грошових коштів у період з
04.05.2012р. по 15.06.2012р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.06.2012р. позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саноіл Торг»
прийнято до провадження та порушено
провадження у справі №5011-73/8238-2012.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саноіл Торг» були
мотивовані неналежним виконанням
Публічним акціонерним товариством
«КОРОВАЙ» своїх зобов'язань за
укладеним між сторонами Договором
купівлі - продажу №03-10-11 від 03.10.2011р. в
частині повної та своєчасної оплати
вартості за проданий товар. В зв'язку з
простроченням виконання зобов'язання
щодо оплати за товар, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Саноіл
Торг» просило суд стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«КОРОВАЙ» разом з боргом нараховані 3%
річних.

В процесі розгляду справи, Товариством
з обмеженою відповідальністю «Саноіл
Торг» було подано заяву про зменшення
розміру позовних вимог, на підставі
того, що у період з 13.12.2012р. по 18.12.2012р. в
рахунок погашення заборгованості за
Договором купівлі-продажу
відповідачем було сплачено грошові
кошти у розмірі 4 495 497,55 грн., що
підтверджується наданою банківською
випискою, у зв'язку з чим позивач
зазначав про залишок основної
заборгованості у розмірі 773 236,55 грн.

Публічне акціонерне товариство
«КОРОВАЙ» письмового відзиву на
позовну заяву до суду першої інстанції
не надав, представника у судові
засідання не направив.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 06.06.2014р. позов задоволено
повністю. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Коровай» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саноіл Торг» 773 236
грн. 55 коп. заборгованості, 18 621 грн. 01
коп. 3% річних та 15 837 грн. 15 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Задовольняючи позов у частині
стягнення основної заборгованості,
місцевий господарський суд виходив з
того, що ТОВ «Саноіл Торг» виконало
взяті зобов'язання за договором і
передало товар, а отже ПАТ «Коровай»
зобов'язаний оплатити проданий йому
товар у сумі 773 236,55грн. Встановивши
такі обставини, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що ПАТ «Коровай»
допущене порушення строки розрахунків,
а тому, з врахуванням ст. 625 ЦК України,
визнав правомірним право ТОВ «Саноіл
Торг» на нарахування до стягнення 3%
річних.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
«КОРОВАЙ» звернулось з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просило
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 06.06.2014р. та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

У доводах апеляційного оскарження
Публічне акціонерне товариство
«КОРОВАЙ» посилалося на неповне
дослідження судом обставин справи, що
мають значення для справи, та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначав, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення було
допущено порушення норм
процесуального права, які полягали у
тому, що справа була розглянута за
відсутності представників
відповідача, а не була відкладена, чим
позбавлено його можливості надати суду
контр-розрахунок, заперечення та інші
докази на спростування доводів,
викладених у позовній заяві. Вказані
дії суду, на думку апелянта, призвели до
порушення принципу змагальності та
рівності учасників процесу перед
судом. Разом з тим, в обгрунтування
неявки представників відподача у
судове засідання 06.06.2014р. до суду першої
інстанції, апелянт зазначав, що
останній не зміг забезпечити явку
своїх представників з підстав
проведення у м. Луганську
«Антитерористичної операції», адже
фактичне місцезнаходження, офіс та
керівництво скаржника знаходиться
саме в цьому місті.

Одночасно, скаржником разом з
апеляційною скаргою подано клопотання
про поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення місцевого
господарського суду у даній справі.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«КОРОВАЙ» на рішення Господарського
суду міста Києва від 06.06.2014р. у справі
№5011-73/8238-2012 передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014р.
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючого судді:
Кропивної Л.В., суддів: Жук Г.А., Пашкіна
С.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014р. у
справі №5011-73/8238-2012 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Жук Г.А., Пашкіна С.А.)
вказану апеляційну скаргу прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 17.09.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р. у
справі №5011-73/8238-2012 у зв'язку з
перебуванням судді Жук Г.А. та судді
Пашкіної С.А. у відпустці, здійснено
заміну у складі колегії суддів у даній
справі на наступний: головуючий суддя -
Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна
Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «КОРОВАЙ» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 06.06.2014р. у справі №5011-73/8238-2012
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючий суддя:
Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г.,
Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 01.10.2014р. у зв'язку з неявкою
представників сторін.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014р. у
справі №5011-73/8238-2012 у зв'язку з
перебуванням судді Чорної Л.В. у
відпустці, здійснено заміну у складі
колегії суддів у даній справі на
наступний: головуючий суддя - Кропивна
Л.В., судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «КОРОВАЙ» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 06.06.2014р. у справі №5011-73/8238-2012
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючий суддя:
Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А.,
Смірнова Л.Г.

У судове засідання 01.10.2014р.
представники сторін повторно не
з'явились. Про причини неявки суд не
повідомили. Про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною
17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Крім того, статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, виходячи зі
змісту ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України та
аналізу змісту позовних вимог по даній
справі, Київський апеляційний
господарський не бачить підстав для
чергового відкладення розгляду справи,
тим більше, що наявні у матеріали
справи є достатніми для всебічного,
повного і об'єктивного розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення сторін про
дату, час та місце судового засідання,
разом з тим, явка судом апеляційної
інстанції обов'язковою не визнавалася,
правова позиція та доводи відповідача
викладені ним в апеляційній скарзі, а
позивача у позовній заяві, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
до висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги по суті у судовому
засіданні 01.10.2014р. за відсутності
представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
03.10.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Саноіл Торг»
(надалі - продавець, позивач) та
Публічним акціонерним товариством
«Коровай» (надалі - покупець,
відповідач) був укладений Договір
купівлі-продажу №03-10-11 (далі - Договір),
за умовами якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця продукцію та матеріали (товар),
а покупець зобов'язується прийняти
товар та оплатити його на умовах,
визначених даним договором (п. 1.1).

У пункті 1.2 вказаного договору
найменування, асортимент, кількість та
вартість товару визначається
сторонами у специфікаціях, які є
невід'ємними додатками до даного
договору.

Відповідно до п. 2.3 договору сторони
погодили строк проведення розрахунків
протягом 90 банківських днів від дати
поставки товару покупцю.

Спір, як вірно встановлено судом першої
інстанції, виник внаслідок неповної та
несвоєчасної оплати вартості
поставленого відповідачу, як покупцю,
товару.

Задовольняючи вимоги про стягнення
боргу, місцевий господарський суд
виходив з того, що товар, проданий
відповідачу мав бути оплачений ним у
визначений Договором строк.

В обґрунтування доводів для
скасування судового рішення скаржник
посилався на ту обставину, що місцевий
господарський суд не правильно
визначив заборгованість за Договором
купівлі-продажу №03-10-11 від 03.10.2011р.

Колегія суддів вважає такі твердження
скаржника помилковими, з огляду на
таке.

Частина 1 ст.173 ГК України господарським
визнає зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

В силу ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу
України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В силу ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з пункту 3.3 договору
купівлі-продажу товар вважається
поставленим продавцем і прийнятим
покупцем з моменту підписання
сторонами відповідного акту
приймання-передачі товару.

За кожним фактом відвантаження
(передачі) товару складається акт
приймання-передачі товару. До кожного
акту приймання-передачі товару сторони
оформлюють видаткову накладну та
податкову накладну. Інші документи
оформляються за погодженням сторін (п.
3.4 договору).

Матеріали справи свідчать, що
позивачем на виконання своїх
зобов'язань за договором
купівлі-продажу було передано
Публічному акціонерному товариству
«Коровай» визначений специфікацією №2
від 22.12.2011р. товар (олію соняшникову
нерафіновану) на загальну суму 5 268
734,10грн., що підтверджується видатковою
накладною №РН-0001454 від 22.12.2011р., актом
приймання-передачі №3 від 22.12.2011р.,
підписаними уповноваженими
представниками сторін та скріпленими
печатками підприємств, а також
довіреністю на отримання матеріальних
цінностей №511 від 01.12.2011р.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Між тим, правовідношення, за яким
позивач передав товар відповідачу у
власність, підтвердженням чого є
документи, які оформлюють рух
товарно-матеріальних цінностей
(видаткові накладні), створило у
останнього зобов'язання оплатити
прийнятий товар в силу пункту 2.3.
Договору за ціною, яка була
зафіксована у видатковій накладній в
строк 90 банківських днів з дня поставки
товару.

Вчинення сторонами дій, направлених на
досягнення юридичної цілі переходу
права власності на товар від
постачальника до покупця, складають
зміст правовідношення
купівлі-продажу.

Саме підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом та фіксує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Належне виконання продавцем
зобов'язань за Договором
купівлі-продажу №03-10-11 від 03.10.2011р. є
підставою виникнення у нього права на
отримання вартості проданого товару, а
у покупця - зобов'язання сплатити
поставлений йому товар протягом 90
банківських днів з дати поставки.

Разом з тим, про належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором поставки товару свідчить,
також, відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
Постачальником умов договору, а
прийнявши товар без зауважень
покупець, в силу ст. 655 та ст. 692 ЦК
України, зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Утім, у порушення умов договору,
відповідач грошові кошти за отриманий
товар у встановлений Договором строк
не сплатив.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач скористався правом досудового
врегулювання спору шляхом надіслання
Претензії вих. № 262-05 з вимогою сплатити
суму боргу за договором
купівлі-продажу у розмірі 5 268 734,10 грн.,
яку було отримано останнім 15.05.2012р., яка
залишена відповідачем без реагування.

З урахуванням наявної у справі і
наданої позивачем суду першої
інстанції банківської виписки, яка
підтверджувала оплату відповідачем
поставленого йому позивачем товару у
розмірі 4495497,55 грн., обґрунтованою
колегія суддів визнає заборгованість
відповідача перед позивачем в обсязі 773
236,55грн. і тому погоджується з висновком
місцевого господарського суду, який
задовольнив суму основного боргу.

З огляду на порушення відповідачем
строків внесення оплати за Договором,
позивач нарахував та просив стягнути
із відповідача суму 3% річних за період
з 04.05.2012р. по 15.06.2012р. у розмірі 18621,01грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. З цією нормою
кореспондуються і приписи ст. 193 ГК
України, що визначають загальні умови
виконання господарських зобов'язань.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням
боржником грошових зобов'язань за
Договором, кредитор вправі
вимагати стягнення суми боргу з
урахуванням 3% річних.

Перевіривши правильність виконаного
позивачем розрахунку заявлених до
стягнення 3% річних та з врахуванням
вимог процесуального законодавства,
судова колегія погоджується із
висновком місцевого господарського
суду про обґрунтованість вимог щодо 3%
річних у сумі 18621,01грн., нарахованих за
період з 04.05.2012р. по 15.06.2012р.

Крім того, умотивовуючи наявність
підстав для скасування прийнятого
судом першої інстанції рішення у даній
справі, скаржник також вказував і на
порушення судом норм процесуального
права, а саме в частині розгляду справи
за відсутності представників
відповідача при можливості її
відкладення, чим позбавлено його права
надати суду контр-розрахунок,
заперечення та інші докази на
спростування доводів, викладених у
позовній заяві. Вказані дії суду, на
думку апелянта, призвели до порушення
принципу змагальності та рівності
учасників процесу перед судом. Разом з
тим, в обгрунтування неявки
представників відподача у судове
засідання 06.06.2014р. до суду першої
інстанції, апелянт зазначав, що
останній не зміг забезпечити явку
своїх представників з підстав
проведення у м. Луганську
«Антитерористичної операції», адже
фактичне місцезнаходження, офіс та
керівництво скаржника знаходиться
саме в місті Луганську.

Утім, колегія суддів вважає такі
твердження відповідача
необґрунтованими, з огляду на
встановлення наступних обставин.

Як слідує з матеріалів справи, суд
першої інстанції 25.06.2012р. ухвалою
порушив провадження у справі та
призначив розгляд справи на 19.07.2012р.
Розгляд справи здійснювався починаючи
з 25.06.2012р. і до 06.06.2014р., коли місцевий
господарський суд виніс рішення по
справі, тобто більше, ніж півтори року.

При цьому, за весь цей період розгляд
справи неодноразово відкладався у
зв'язку з неявкою саме представників
відповідача та у зв'язку з задоволенням
клопотань про відкладення останнього.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У відповідності до статті 64 ГПК України
суддя, прийнявши позовну заяву, не
пізніше трьох днів з дня її надходження
виносить і надсилає сторонам,
прокурору, якщо він є заявником, ухвалу
про порушення провадження у справі, в
якій вказується про прийняття позовної
заяви, призначення справи до розгляду в
засіданні господарського суду, про час
і місце його проведення, необхідні дії
щодо підготовки справи до розгляду в
засіданні. Ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, суд першої інстанції надсилав
судову кореспонденцію, як на вказану у
позовній заяві юридичну адресу
Публічного акціонерного товариства
«КОРОВАЙ»: 02099, м. Київ, вул. Ялтинська,
5-Б згідно наявного у матеріалах справи
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АЖ №453625 від
15.05.2012р. (а.с.21, т. 1), так і на адресу: 02099, м.
Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, вказану у
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АЖ №885662 від
13.07.2012р. (а.с. 39-40, т. 1).

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, а саме з рекомендованих
повідомлень про вручення поштового
відправлення (а.с. 24, 32, 46, 53, 97, 113, т. 1)
відповідач отримував процесуальні
документи суду першої інстанції через
своїх представників, в тому числі і
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 28.05.2014р. про відкладення розгляду
справи на 06.06.2014р., в якому було
оголошено оскаржуване рішення.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що суд
попередньої інстанції вжив усіх
заходів, необхідних для виклику
сторін у судові засідання і для
всебічного і повного розгляду справи.

Також, колегією суддів враховано, що в
силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
кожен при вирішенні судом питання щодо
його цивільних прав та обов'язків має
право на судовий розгляд упродовж
розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 року у справі «Смірнова проти
України»).

Згідно з абз. 3 ст.22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Встановивши, що відповідач був
повідомлений належним чином, а неявка
його представника у судове засідання
не перешкоджала всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції правомірно розглянув
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відкладення розгляду справи в порядку
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України є правом суду, а не його
обов'язком. Тому, оскільки відповідач
був повідомлений належним чином, а в
матеріалах справи було достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд першої інстанції не був
зобов'язаний повторно відкладати
розгляд справи №5011-73/8238-2012 на іншу дату.

Водночас, посилання відповідача на те,
що останній не зміг забезпечити явку
своїх представників з підстав
проведення у м. Луганську
«Антитерористичної операції», адже
фактичне місцезнаходження, офіс та
керівництво скаржника знаходиться
саме в цьому місті, не беруться
колегією суддів до уваги, адже
матеріали справи свідчать, що вказані
обставини ніяким чином не вплинули на
повідомлення відповідача про розгляд
справи 06.06.2014р., про що свідчить підпис
представника відповідача на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.113,
т. 1).

За таких обставин справи, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
господарським судом оскаржуваного
рішення не було допущено порушень норм
Господарського процесуального кодексу
України; відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце судових
засідань, але не скористався своїм
правом на участь у них, а тому доводи
апелянта про неналежне повідомлення
про час та місце судового розгляду
справи місцевим господарським судом
підлягають відхиленню.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта
(відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «КОРОВАЙ» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 06.06.2014р. у справі №5011-73/8238-2012
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
06.06.2014р. у справі №5011-73/8238-2012 - без змін.

2.Матеріали справи №5011-73/8238-2012
повернути до місцевого господарського
суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова