КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Справа№ 910/3991/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Зубець Л.П.

Тарасенко К.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Ягічев С.О.
(представник за довіреністю)

від прокуратури - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Ремдизель"

на ухвалу господарського суду міста
Києва

від 11.09.2014 р.

у справі №910/3991/13 (суддя Головіна К.І.)

за заявою Приватного акціонерного
товариства "Ремдизель" про перегляд
рішення господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 р. за нововиявленими
обставинами

у справі за позовом заступника
прокурора Оболонського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради

до Приватного акціонерного товариства
"Ремдизель"

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.09.2014 р. у справі №910/3991/13
відмовлено у задоволенні заяви
Приватного акціонерного товариства
"Ремдизель" про перегляд рішення
господарського суду міста Києва від
04.06.2013 р. у справі №910/3991/13 за
нововиявленими обставинами.

Суд виходив з того, що обставини, на які
посилається заявник, не відносяться до
нововиявлених обставин в розумінні ст.
112 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, Приватне акціонерне товариство
"Ремдизель" звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 11.09.2014 р. у справі
№910/3991/13, прийняти нове рішення про
задоволення заяви Приватного
акціонерного товариства "Ремдизель"
про перегляд рішення господарського
суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі
№910/3991/13 за нововиявленими обставинами.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, на які посилався заявник,
невірно застосовано норми
процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду (у складі колегії
суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А.,
судді Зубець Л.П., Тарасенко К.В.) від
29.09.2014 р. у справі №910/3991/13 прийнято
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Ремдизель" до
провадження, призначено її до розгляду
на 07.10.2014 р.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники позивача,
прокуратури не з'явилися.

Оскільки явка представників сторін,
прокуратури у судове засідання не була
визнана судом обов'язковою, а також
зважаючи на наявні в матеріалах справи
докази належного повідомлення сторін
про місце, дату та час судового
розгляду, апеляційний суд визнав
можливим розглядати справу у
відсутність представників позивача,
прокуратури.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київським апеляційним господарським
судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 р. у даній справі, яке
залишено без змін постановою Вищого
господарського суду від 16.12.2013 р.,
розірвано договір оренди земельної
ділянки загальною площею 0,8419 га,
розташованої по проспекту
Московському, 32, в Оболонському районі
міста Києва, що був укладений між
Київською міською радою та Приватним
акціонерним товариством "Ремдизель",
припинено право користування
відповідача вказаною земельною
ділянкою та його зобов'язано повернути
Київській міській раді вказану
земельну ділянку.

Приватне акціонерне товариство
"Ремдизель" звернулось із заявою до
господарського суду міста Києва про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі
№910/3991/13, просило скасувати рішення у
справі №910/3991/13 від 04.06.2013 р. та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на ст. 114 ГПК України.

Заява мотивована тим, що існує
нововиявлена обставина, яка не була
відома під час розгляду справи і яка
має істотне значення для вирішення
спору, а саме - представником
відповідача не були надані суду
документи, зокрема, договір щодо
врегулювання земельно-майнових питань
та компенсації ЗАТ "Ремдизель",
пов'язаних з будівництвом Подільського
мостового переходу через р. Дніпро у м.
Києві від 07.06.2005 р. з додатковими
угодами до нього, який було укладено з
КП "Дирекція будівництва
шляхово-транспортних споруд м. Києва",
що свідчить про відсутність вини
відповідача стосовно використання
земельної ділянки не за призначенням.

Крім того, в заяві вказано, що на час
прийняття рішення господарським судом,
заборгованість ПАТ "Ремдизель" за
спірним договором оренди була
погашена, а отже, підстав для
розірвання вказаного договору не було.

Як зазначає заявник, 16.06.2014 р. на
засіданні Наглядової ради ПАТ
"Ремдизель" йому стало відомо, що під
час розгляду даної справи у суді першої
інстанції, представником відповідача,
який представляв його інтереси у суді,
не були надані на дослідження суду
докази, а саме - договір щодо
врегулювання земельно-майнових питань
та компенсації від 07.06.2005 р. з
додатковими угодами до нього, за яким
відповідач не отримав дозвільну та
проектно-кошторисну документацію, а
також фінансування на будівництво
складських приміщень, що й стало
результатом невикористання земельної
ділянки за цільовим призначенням та
підставою для розірвання договору.

При цьому заявник вказує, що свідоме
приховування вказаних документів
представником відповідача внаслідок
зловживання наданими йому правами та
ненадання документів на розгляд суду, є
нововиявленою обставиною, оскільки суд
не мав змоги їх дослідити під час
розгляду даної справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 112 ГПК
підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

До нововиявлених обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтується вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Необхідними ознаками існування
нововиявлених обставин є одночасна
наявність трьох умов, зокрема їх
існування під час розгляду справи; ці
обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи;
істотність даних обставин для розгляду
справи (тобто в разі врахування таких
обставин судом під час розгляду справи,
це мало б наслідком прийняття іншого
судового рішення, ніж те, яке було
прийняте).

Стаття 112 ГПК України не містить
переліку обставин, що їх слід вважати
нововиявленими, а також не визначає,
які обставини мають істотне значення
для справи. Тому у вирішенні цих питань
слід керуватися правилами ст. 43 ГПК
України.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Нововиявленими обставинами, на яких
ґрунтується подана заява про перегляд
рішення господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 року у справі №910/3991/13 є
фактичні дані, що в установленому
порядку спростовують факти, які було
покладено в основу судового рішення, що
є наслідком невиконання представником
відповідача своїх обов'язків через
неподання письмових доказів та усних
пояснень під час розгляду справи у суді
першої інстанції, що встановлено та
підтверджується зокрема протоколом
№2014/1 засідання наглядової ради ПрАТ
«Ремдизель» від 16 червня 2014 року та
наказом ПрАТ «Ремдизель» від 18 червня
2014 року, матеріалами справи.

Статтею 237 ЦК України визначені поняття
та підстави представництва, відповідно
до якої представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє. Не є
представником особа, яка хоч і діє в
чужих інтересах, але від власного
імені, а також особа, уповноважена на
ведення переговорів щодо можливих у
майбутньому правочинів.
Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Згідно статті 244 ЦК України
представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Представництво за
довіреністю може ґрунтуватися на акті
органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що
видасться однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення
правочину представником може бути
надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

Відповідно до статті 246 ЦК України
довіреність від імені юридичної особи
видається її органом або іншою особою,
уповноваженою на це її установчими
документами, та скріплюється печаткою
цієї юридичної особи.

При цьому, статтею 250 ЦК України
визначено права та обов'язки
представника в разі відмови
представника від вчинення дій, які були
визначені довіреністю, а саме:

представник має право відмовитися від
вчинення дій, які були визначені
довіреністю;

представник зобов'язаний негайно
повідомити особу, яку він представляє,
про відмову від вчинення дій, які були
визначені довіреністю;

представник не може відмовитися від
вчинення дій, які були визначені
довіреністю, якщо ці дії були
невідкладними або такими, що
спрямовані на запобігання завданню
збитків особі, яку він представляє, чи
іншим особам.

ПАТ «Ремдизель» не був повідомлений
представником про відмову від вчинення
дій - неподання письмових доказів під
час розгляду даної справи у суді першої
інстанції, зокрема не були надані на
дослідження суду докази, а саме:
договір щодо врегулювання
земельно-майнових питань та
компенсації від 07.06.2005 р. з додатковими
угодами до нього, за яким відповідач не
отримав дозвільну та
проектно-кошторисну документацію, а
також фінансування на будівництво
складських приміщень, що й стало
результатом невикористання земельної
ділянки за цільовим призначенням та
підставою для розірвання договору, що
фактично призвело до втрати права
користування земельною ділянкою на
правах оренди.

Частиною першою ст. 113 ГПК України
встановлено, що судове рішення
господарського суду може бути
переглянуто за нововиявленими
обставинами за заявою сторони,
прокурора, третіх осіб, поданою
протягом одного місяця з дня
встановлення обставин, що стали
підставою для перегляду судового
рішення. Днем виникнення названих
обставин слід вважати день, коли вони
стали або повинні стати відомі
заявникові.

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Господарський суд
вправі змінити або скасувати судове
рішення за нововиявленими обставинами
лише за умови, що ці обставини
впливають на юридичну оцінку обставин,
здійснену судом у судовому рішенні, що
переглядається.

При винесенні рішення господарського
суду міста Києва у справі №910/3991/13, не
досліджувався договір щодо
врегулювання земельно-майнових питань
та компенсації ЗАТ "Ремдизель",
пов'язаних з будівництвом Подільського
мостового переходу через р. Дніпро у м.
Києві від 07.06.2005 р. з додатковими
угодами до нього, який було укладено з
КП "Дирекція будівництва
шляхово-транспортних споруд м. Києва".

Отже, в даному випадку надані докази
можуть бути розцінені судом як
нововиявлені обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що заявником доведено
наявність нововиявлених обставин, які
не були йому відомі, ці обставини
відносяться до нововиявлених обставин
в розумінні вимог ст. 112 ГПК України, а
тому рішення суду підлягає перегляду.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.02.07р. позивачем прийнято рішення
№148/809 "Про передачу земельної ділянки
закритому акціонерному товариству
"Ремдизель" для будівництва та
експлуатації виробничо-складських
приміщень, ангарів та гаражів ЗАТ
"Ремдизель" на просп. Московському, 32 в
Оболонському районі м. Києва, які
виносяться з території заводу в зв'язку
з будівництвом Подільського мостового
переходу", яким передано відповідачу в
довгострокову оренду на 10 років
земельну ділянку площею 0,84 га для
будівництва та експлуатації
виробничо-складських приміщень,
ангарів та гаражів відповідача на
просп. Московському, 32 в Оболонському
районі м. Києва.

11.09.07р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір оренди земельної
ділянки, який зареєстрований Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), про що зроблено запис
від 14.09.07р. за №78-6-00459 у книзі записів
державної реєстрації договорів.

Відповідно до п.1.1 договору позивач на
підставі рішення Київської міської
ради від 08.02.07р. за №148/809 за актом
приймання-передачі передає, а
відповідач приймає в оренду (строкове
платне користування) земельну ділянку,
визначену цим договором.

Згідно з п.2.1. договору об'єктом оренди є
земельна ділянка з наступними
характеристиками: місце розташування -
просп. Московський, 32 в Оболонському
районі м. Києва; розмір 0,8419 га; цільове
призначення - для будівництва та
експлуатації виробничо-складських
приміщень, ангарів та гаражів
відповідача, які виносяться з
території заводу в зв'язку з
будівництвом Подільського мостового
переходу, кадастровий номер
:78:167:0016.

Відповідно до п.3.1. договору, останній
укладено на 10 років.

Згідно з п.4.7. договору, орендна плата
вноситься відповідачем рівними
частинами за базовий податковий
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом тридцяти
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
місяця.

Відповідно до п.4.11. договору, контроль
за правильністю обчислення і
справляння орендної плати, нарахування
пені за несвоєчасну сплату орендної
плати та її стягнення здійснює
районний податковий орган за місцем
розташування земельної ділянки.

Згідно з п.8.4. договору, відповідач
зобов'язаний завершити забудову
земельної ділянки в строки,
встановлені проектною документацією
на будівництво, затвердженою в
установленому порядку, але не пізніше,
ніж через три роки з моменту державної
реєстрації договору, а також своєчасно
вносити орендну плату.

Відповідно до п.11.4. договору, останній
може бути розірваний, зокрема, в
односторонньому порядку за
ініціативою позивача, із звільненням
позивача від відповідальності, згідно
з Господарським кодексом України, в
разі, коли відповідач систематично не
сплачує орендну плату (протягом
півроку), в разі порушення відповідачем
строків завершення забудови земельної
ділянки, встановлених в п.8.4. договору.

14.09.07р. між позивачем та відповідачем
був підписаний акт приймання-передачі,
відповідно до якого позивач передав, а
відповідач прийняв у своє володіння та
користування земельну ділянку: місце
розташування - просп. Московський, 32 в
Оболонському районі м. Києва; розмір
0,8419 га; цільове призначення - для
будівництва та експлуатації
виробничо-складських приміщень,
ангарів та гаражів відповідача, які
виносяться з території заводу в зв'язку
з будівництвом Подільського мостового
переходу, кадастровий номер
:78:167:0016.

05.02.13р. Державною податковою інспекцією
у Оболонському районі м. Києва
направлено на адресу прокурора лист
"Про надання інформації" №1337/9/22.7-20, в
якому інспекція повідомила, що
починаючи з 30.05.12р. відповідач припинив
сплачувати орендну плату за
вищезазначену земельну ділянку. Станом
на 05.02.13р. у відповідача наявний
податковий борг по орендній платі з
юридичних осіб в сумі 174856,77 грн.

23.01.13р. Головним управлінням земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації проведено обстеження
земельної ділянки за адресою: просп.
Московський, 32 в Оболонському районі м.
Києва (кадастровий номер :78:167:0016),
яке оформлене актом обстеження
земельної ділянки №27/05.

Згідно з вказаним актом за інформацією
наданою Державною податковою службою у
м. Києві, відповідач має заборгованість
по платі за землю, обстеженням
встановлено що земельна ділянка
знаходиться в занедбаному стані та
відповідачем за цільовим призначенням
не використовується. Ділянка
огороджена частково залізобетонним
парканом, частково парканом з
металевої сітки, на огородженій
території знаходиться капітальна
будівля невизначеного призначення
(орієнтовною площею 0,005 га).

06.02.13р. Департамент земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації направив прокурору лист
№, в якому повідомив, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки (кадастровий номер
:78:167:0016) становить 8121263,23 грн.

13.05.13р. відповідачем сплачено на
користь державної податкової
інспекції в Оболонському районі м.
Києва податковий борг в сумі 174856,77 грн.

17.05.13р. відповідач сплатив на рахунок ГУ
ДКУ у м. Києві згідно договору оренди
кошти в сумі 10000,00 грн. з призначенням
платежу "оренда землі пеня", що
підтверджується копією платіжного
доручення яка долучена до матеріалів
справи.

17.05.13р. відповідач сплатив на рахунок ГУ
ДКУ у м. Києві згідно договору оренди
кошти в сумі 64341,00 грн. з призначенням
платежу "оренда землі за
січень-березень 2013р. КЕКД 13050200 без ПДВ",
що підтверджується копією платіжного
доручення №6306, яка долучена до
матеріалів справи.

Прокурор звернувся до суду з позовними
вимогами до відповідача про розірвання
договору оренди земельної ділянки по
проспекту Московському, 32 в
Оболонському районі міста Києва,
укладеного між позивачем та
відповідачем та зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) у книзі
записів державної реєстрації
договорів 14.09.07р. за №78-6-00459; припинення
відповідачу права користування
земельною ділянкою площею 0,8419 га по
проспекту Московському, 32 в
Оболонському районі міста Києва,
кадастровий номер 800000000:78:167:0016;
зобов'язання відповідача повернути
позивачу земельну ділянку площею 0,8419
га по проспекту Московському, 32 в
Оболонському районі міста Києва,
кадастровий номер 800000000:78:167:0016,
зобов'язання відповідача повернути
позивачу земельну ділянку площею 0,8419
га по проспекту Московському, 32 в
Оболонському районі міста Києва
(кадастровий номер 800000000:78:167:0016),
нормативно-грошовою оцінкою 8121263,23 грн.

Заявлені позовні вимоги прокурор
обґрунтовує тим, що відповідач свої
зобов'язання за спірним договором
оренди зі сплати орендної плати за
земельну ділянку систематично не
виконував починаючи з 30.05.12р.
Відповідно до акту обстеження
земельної ділянки від 23.01.13р. №27/05
спірна земельна ділянка відповідачем
взагалі не використовується, тоді як
відповідач зобов'язався не пізніше, ніж
через три роки з моменту державної
реєстрації спірного договору
завершити забудову земельної ділянки.
Таким чином, договір оренди земельної
ділянки від 11.09.07р. підлягає розірванню,
оскільки відповідачем порушені свої
зобов'язань за договором. У зв'язку з
розірванням вказаного договору,
відповідач повинен повернути земельну
ділянку позивачу на підставі ст.32, 34
Закону України "Про оренду землі".

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу
України договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Відповідно до ст.141 Земельного кодексу
України підставами припинення права
користування земельною ділянкою є в
тому числі систематична несплата
земельного податку або орендної плати.

Згідно з ст.206 Земельного кодексу
України використання землі в Україні є
платним. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка. Плата за землю
справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про
оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є в тому числі
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

Згідно з ст.21 Закону України "Про оренду
землі" орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Згідно ст.24 Закону України "Про оренду
землі" орендар земельної ділянки
зобов'язаний приступати до
використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Згідно ст.34 Закону України "Про оренду
землі" у разі припинення або розірвання
договору оренди землі орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
земельну ділянку на умовах, визначених
договором. Орендар не має права
утримувати земельну ділянку для
задоволення своїх вимог до
орендодавця.

Як було встановлено вище, відповідач не
виконав зобов'язання щодо будівництва
виробничо-складських приміщень,
ангарів та гаражів у строки
передбачені договором, всупереч умовам
договору не приступив до використання
зазначеної земельної ділянки.

Водночас, колегією суддів встановлено,
що 07.05.2005 р. між КП "Дирекція будівництва
шляхово-транспортних споруд м. Києва"
(Дирекція) та ЗАТ "Ремдизель" (Завод)
було укладено договір щодо
врегулювання земельно-майнових питань
та компенсацій ЗАТ "Ремдизель"
пов'язаних з будівництвом Подільського
мостового переходу через р. Дніпро у м.
Києві, за умовами якого, сторони
приймають на себе зобов'язання щодо
врегулювання усіх земельних,
технологічних та майнових питань
Заводу, пов'язаних з будівництвом
Подільського мостового переходу, а
саме: досягнення згоди з вирішення
питання щодо розміру земельної ділянки
та площі виробничих будівель, споруд і
інженерних мереж (або їх частин), які
попадають в зону відчуження за адресою:
м. Київ, вул. Електриків, 28; умови їх
вилучення і надання відповідної
компенсації Заводу, в тому числі шляхом
часткової реконструкції заводу, метою
якої є забезпечення нормального і
безперебійного функціонування на цій
ділянці і прилеглих територіях усіх
об'єктів заводу, як єдиного
технологічного та майнового комплексу,
як під час будівництва, так і в
подальшій експлуатації Подільського
мостового переходу.

Виходячи зі змісту п.5.2.2.1.-а Додаткової
угоди №5 від 02.09.09 р. до договору від
07.05.2005 р., в редакції, викладеній в
додатковій угоді №6 від 11.08.2009 р. до
договору від 07.05.2005 р., Дирекція взяла на
себе зобов'язання передати Заводу
комплект вихідної (дозвільної) та
проектно-кошторисної документації
(стадія "П"), а також компенсувати
витрати пов'язані з вказаним
будівництвом в сумі, визначеній
земельно-майновою комісією Київської
міської державної адміністрації і
затвердженій розпорядженням КМДА в
повній сумі до початку будівництва.

Отже, в зв'язку із відновленням
будівництва Подільського мостового
переходу через м. Дніпро у м. Києві,
відповідача було позбавлено земельної
ділянки та змушено знести частину
власних господарських будівель,
натомість було виділено нову земельну
ділянку для винесення
виробничо-складських приміщень,
ангарів та гаражів відповідача. При
цьому отримання всієї дозвільної та
проектної документації мало
здійснюватись комунальним
підприємством, а фінансування
будівництва мало здійснюватись за
рахунок державного бюджету.

Проте, як зазначає відповідач,
дозвільну та проектно-кошторисну
документацію відповідачем не отримано
й на даний час, не отримано й
фінансування на будівництво
виробничо-складських приміщень,
ангарів та гаражів.

Також судом приймаються до уваги те, що
відповідачем повністю сплачений борг з
орендної плати та вина відповідача у
несплаті орендних платежів відсутня.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позовні
вимоги про розірвання договору оренди
земельної ділянки по проспекту
Московському, 32 в Оболонському районі
міста Києва, укладеного між позивачем
та відповідачем та зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) у книзі
записів державної реєстрації
договорів 14.09.07р. за №78-6-00459 не
доведеними та необгрнутованими,
такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про припинення права
відповідача на користування земельною
ділянкою площею 0,8419 га по проспекту
Московському, 32 в Оболонському районі
міста Києва, кадастровий номер
800000000:78:167:0016 та зобов'язання
відповідача повернути позивачу
земельну ділянку площею 0,8419 га по
проспекту Московському, 32 в
Оболонському районі міста Києва,
кадастровий номер 800000000:78:167:0016,
нормативно-грошовою оцінкою 8121263,23 грн.
не підлягають задоволенню, оскільки
вони є похідними від вимог про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, які суд визнав
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 114 Господарського
процесуального кодексу України за
результатами перегляду судового
рішення приймаються:

1) рішення - у разі зміни або скасування
рішення;

2) постанова - у разі зміни або
скасування постанови;

3) ухвала - у разі зміни чи скасування
ухвали або залишення рішення, ухвали,
постанови без змін.

Виходячи зі встановлених судом
обставин, враховуючи наведені норми
законодавства, аналіз суб'єктного
складу і характеру правовідносин,
оцінюючи обґрунтування заяви
Приватного акціонерного товариства
"Ремдизель" про перегляд рішення
господарського суду міста Києва від
04.06.2013 р. за нововиявленими обставинами,
суд дійшов висновку, що подана
Приватним акціонерним товариством
"Ремдизель" заява про перегляд судового
рішення господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 р. у справі №910/3991/13 за
нововиявленими обставинами підлягає
задоволенню, рішення суду - скасуванню,
з прийняттям нового рішення у справі
№910/3991/13 про відмову в позові.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 99, 101-106, 112-114 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Ремдизель"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 11.09.2014 р. у справі №910/3991/13 скасувати.

Заяву Приватного акціонерного
товариства "Ремдизель" про перегляд
рішення господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 р. у справі №910/3991/13 за
нововиявленими обставинами
задовольнити.

Рішення господарського суду міста
Києва від 04.06.2013 р. у справі №910/3991/13
скасувати.

Прийняти нове рішення у справі №910/3991/13,
яким в позові відмовити.

Матеріали справи №910/3991/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
Л.П. Зубець

К.В. Тарасенко