ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.10.14 № 910/20796/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Українського державного
підприємства по обслуговуванню
іноземних та вітчизняних
автотранспортних засобів
"Укрінтеравтосервіс"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Декалог"

про стягнення 56 539,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 26.09.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
заявникові без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином-суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92
Цивільного кодексу України набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів і
закону. Отже, від імені юридичної особи
позовну заяву підписує повноважна
посадова особа, повноваження якої
ґрунтуються на установчих документах
чи приписах закону.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, надають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Керівник підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначено законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їхнє посадове становище.
Повноваження керівників юридичних
осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє
посадове чи службове становище. До
таких документів відносять накази (чи
інші аналогічні документи) про
призначення на посаду, протоколи
зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної
особи, в яких містяться повноваження
посадових чи службових осіб, що беруть
участь у справі як представники цих
осіб.

З поданої позовної заяви вбачається, що
її підписано представником УДП
"Укрінтеравтосервіс" ОСОБА_1. При цьому
до позовної заяви додано довіреність №
1/01-04-725 від 28.07.2014 р., яка видана
Українським державним підприємством
по обслуговуванню іноземних та
вітчизняних автотранспортних засобів
"Укрінтеравтосервіс" в особі в.о.
Генерального директора ОСОБА_2

Натомість серед документів, доданих до
позовної заяви, відсутні докази, які б
станом день видачі наведеної
довіреності підтверджували посадове
становище ОСОБА_2 як в.о. Генерального
директора Українського державного
підприємства по обслуговуванню
іноземних та вітчизняних
автотранспортних засобів
"Укрінтеравтосервіс", як-то: наказ про
призначення на посаду, установчі
документи юридичної особи, довідка з
ЄДРПОУ, виписка з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців, тощо. А рівно, до
позовної заяви не додано доказів, які б
свідчили про те, що ОСОБА_2 наділений
достатнім обсягом повноважень для
того, щоб видавати за своїм підписом
довіреності на представництво
інтересів Українського державного
підприємства по обслуговуванню
іноземних та вітчизняних
автотранспортних засобів
"Укрінтеравтосервіс".

Крім того, з наведеної довіреності не
вбачається надане представнику право
на підписання саме позовних заяв,
оскільки фактично у довіреності
йдеться про право "... підпису всіх
документів ... в т.ч. заяв...".

Так, позовна заява - процесуальний
документ, за допомогою якого
реалізується право на звернення до
господарського суду. В той же час,
заявами в розумінні ГПК України є:
заява про залучення третіх осіб (ст. 27),
заява про вжиття запобіжних заходів
(ст.ст. 43-1, 43-3), заява про відновлення та
продовження процесуальних строків (ст.
53), заява про забезпечення позову (ст. 66),
заява про відмову позивача від позову,
визнання позову відповідачем, про
умови мирової угоди (ст. 78), заява про
винесення додаткового рішення, ухвали
(ст. 88), заява про роз"яснення,
виправлення рішення, ухвали (ст. 89),
заява про перегляд судових рішень за
нововиявленими обставинами (ст. 113),
заява про виправлення помилки в наказі,
визання наказу таким, що не підлягає
виконанню (ст. 117), заява про поновлення
пропущеного строку для пред"явлення
наказу до виконання (ст. 119), заява про
видачу дубліката наказу (ст. 120), заява
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, зміну способу та
порядку виконання рішення, ухвали,
постанови (ст. 121), заява про поворот
виконання рішення, постанови (ст. 122).

За таких обставин суд не може дійти
висновку про те, що подану позовну
заяву Українського державного
підприємства по обслуговуванню
іноземних та вітчизняних
автотранспортних засобів
"Укрінтеравтосервіс" підписано
уповноваженою на те особою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
передбачено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, виклад обставин, на
яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються;
законодавство, на підставі якого
подається позов.

Як стверджується у позовній заяві ( абз.
6 стор. 2 позовної заяви),
"заборгованість Відповідача перед
Позивачем на день подання позову
згідно бухгалтерської довідки складає
52257,21 грн., з них 20262,41 грн. за договором
від 01.11.2013 № 12До-2013 та 31994,80 грн. за
договором від 01.11.2013 № 12 Дво-2013. Крім
того за договором оренди
передбачається штраф у розмірі 3%
річних з суми заборгованості". Проте
фактично суми заборгованості 20262,41 грн.
за договором від 01.11.2013 № 12До-2013 та 31994,80
грн. за договором від 01.11.2013 № 12 Дво-2013
тільки названі, тоді як період, за який
вони обраховуються, - не вказаний,
докази на їх підтвердження - не вказані,
обгрунтований розрахунок цих сум -
також не вказаний. При цьому наведені
на стор. 2 та 3 позовної заяви розрахунки
заборгованості за вказаними
договорами (інфляційних втрат, 3%
річних, пені, 3% штрафу) не можуть
вважатися судом обгрунтованими,
оскільки вони є похідними від сум 20262,41
грн. з та 31994,80 грн., підставність
розміру яких фактично у позовній заяві
не визначена.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" підставою для
повернення позовної заяви є, зокрема,
незазначення доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини,
відсутність обгрунтованого розрахунку
стягуваної чи оспорюваної суми.

За таких обставин, у позовній заяві не
вказано доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини, відсутній
обгрунтований розрахунок стягуваної
суми, що є підставою для повернення
позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо порушено правила поєднання вимог
або об'єднано в одній позовній заяві
кілька вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

При цьому ч. 1 ст. 58 ГПК України визначає
тільки можливість, а не обов"язковість
об"єднання кількох вимог в одній
позовній заяві.

При цьому, під вимогою слід розуміти
матеріально - правову вимогу позову,
яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини,
на яких грунтується вимога позивача.

Отже, об"єднані вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких грунтується позов в
цілому.

Доказами відповідно до ст. 32 ГПК
України визнаються будь - які фактичні
дані, отримані у визначеному законом
порядку, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких обгрунтовуються
вимоги і заперечення осіб, що беруть
участь у справі, та інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість
об"єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, якщо обставини, на яких вони
грунтуються, підтверджуються тими
самими доказами.

Фактично у позовній заяві № б/н від
26.09.2014 р. вимоги позивача грунтуються на
Попередньому договорі оренди № 12До-2013
нерухомого майна, що належить до
державної власності від 01.11.2013 р.,
предметом якого є передача в строкове
платне користування державного
окремого індивідуально визначеного
майна) (далі - Договір 1) та на Договорі №
12 Дво-2013 від 01.11.2013 р. про відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю до
попередноього договору оренди від
01.11.2013 р. № 12 До-2013, предметом якого є
забезпечення обслуговування та
експлуатації будівлі, утримання
прибудинкової території (далі - Договір
2), що свідчить про наявність двох
самостійних спорів.

Об'єднання вищезазначених вимог в
одній позовній заяві суперечить
правилам статті 58 ГПК України, оскільки
заявлені вимоги не пов'язані між собою
а ні підставою виникнення, а ні
поданими доказами, а саме:

- підстави виникнення вимог позивача
різні - Договір 1 та Договір 2, т.т. два
самостійно існуючі правочини;

- обставини, на яких грунтуються вимоги
позивача на підставі Договору 1, не
підтверджуються тими ж самими
доказами, що й обставини, на яких
грунтуються вимоги позивача на
підставі Договору 2, а рівно і навпаки.

За таких обставин, позивачем порушено
правила поєднання вимог в одній
позовній заяві, а тому такі вимоги
належить роз'єднати.

При цьому суд враховує правову позицію
Вищого господарського суду України,
викладену в абзаці 3 п. 3.6 Постанови
Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", де
зазначено, що якщо позивач порушив
правила об'єднання вимог або об'єднання
цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню
прав і взаємовідносин сторін чи
суттєво утруднить вирішення спору,
суддя має право повернути позовну
заяву (стаття 58 та пункт 5 частини
першої статті 63 ГПК).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Належним доказом відправлення
відповідачеві позовної заяви та
доданих до неї документів є опис
вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо), надані в
оригіналі або належним чином
засвідченій копії.

Однак, у якості доказу надіслання на
адресу відповідача копії позовної
заяви та доданих до неї документів,
заявником додано лише опис вкладення у
цінний лист № 900 від 29.09.2014 р. без
документа, що підтверджує надання
поштових послуг стосовно направлення
цінного листа з копією позовної заяви і
доданих до неї документів на адресу
відповідача.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що позивачем не дотримано
вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України, що, в свою чергу, що є підставою
для повернення позову без розгляду на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

За таких обставин, позовна заява № б/н
від 26.09.2014 р. підлягає поверненню
заявнику без розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно
до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду з
відповідною позовною заявою слід також
звернути на належний порядок
засвідчення копій документів. Так,
відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії проставляють нижче
реквізиту "підпис", така відмітка
проставляється на кожному аркуші
засвідченої копії документа.
Натомість, додані до позовної заяви
копії документів, в порушення
зазначеного, належним чином не
засвідчені, зокрема, не містять назви
посади, ініціалів та прізвища, особи,
яка засвідчує копії, дати засвідчення
копій.

Керуючись п.п. 1, 3, 5, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В. Гумега