КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Справа№ 5011-50/9028-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Копитової О.С.

Пантелієнка В.О.

при секретарі Ликові
В.В.

розглядаючи апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий
центр "ТОР" на ухвалу господарського
суду міста Києва від 06.08.2014 року у
справі № 5011-50/9028-2012 (суддя Баранов Д.О.)

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вомтех"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-
виробничий центр
"ТОР"

про банкрутство

за участю представників сторін:

ПАТ «Дельта Банк» Манчуленко Я.В.-
довіреність б/н від 14.06.2012р.

ТОВ "Фінансова компанія "Тор"
Зарванська І.І.-довіреність від 26.08.2014р.

дослідивши та вивчивши матеріали
вправи, апеляційну скаргу, заслухавши
доповідь судді - доповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.08.2014 року у справі №
5011-50/9028-2012 визнано Публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк" конкурсним
кредитором ТОВ "Науково-виробничий
центр "ТОР" на суму 107 149 225,06 грн. (1 073,00
грн. - перша черга, 105 904 597,02грн. -
четверта черга, 1 243 555,04грн. - шоста
черга), зобов'язано розпорядника майна
ТОВ "Науково-виробничий центр "ТОР"
арбітражного керуючого Гороховського
А.В. внести вимоги публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до реєстру вимог кредиторів у
встановленій черговості.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
місцевого господарського суду, ТОВ
"Науково-виробничий центр "ТОР"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 06.08.2014 року та прийняти нове, яким
визнати ПАТ "Дельта Банк" конкурсним
кредитором ТОВ "Науково-виробничий
центр "ТОР" з вимогами четвертої черги
на суму 104 100 825,38 грн. та з вимогами
шостої черги на суму 506 108,58 грн.,
зобов'язати розпорядника майна
арбітражного керуючого Гороховського
А.В. внести відповідні зміни до реєстру
вимог кредиторів.

Представник ПАТ "Дельта Банк", в
судовому засіданні, проти вимог,
викладених у апеляційній скарзі
заперечував, просив залишити їх без
задоволення, ухвалу господарського
суду - без змін.

ТОВ "Фінансова компанія "Тор"» в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримав.

В судове засідання представники інших
учасників провадження у справі не
з'явились, причини неявки суду не
повідомили, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

За змістом ст.64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вимоги ст.102 ГПК України,
наявність поштових повідомлень про
отримання учасниками провадження у
справі ухвали апеляційного суду про
порушення апеляційного провадження та
призначення справи до розгляду,
колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у відсутність
представників що не з'явились.

Дослідивши і з'ясувавши всі обставини
та матеріали справи, які мають значення
для вирішення спору по суті, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, у
липні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вомтех" звернулось
до суду із заявою про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий
центр "ТОР" у зв'язку з неспроможністю
останнього погасити прострочену
заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.07.2012 р. порушено провадження
у справі № 5011-50/9028-2012, розпорядником
майна призначено арбітражного
керуючого.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.08.2014 року у справі №
5011-50/9028-2012 визнано Публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк" конкурсним
кредитором ТОВ "Науково-виробничий
центр "ТОР" на суму 107 149 225,06 грн. (1
073,00грн. - перша черга, 105 904 597,02 грн. -
четверта черга, 1 243 555,04 грн. - шоста
черга), зобов'язано розпорядника майна
ТОВ "Науково-виробничий центр "ТОР"
арбітражного керуючого Гороховського
А.В. внести вимоги публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до реєстру вимог кредиторів у
встановленій черговості.

Частково заперечуючи проти ухвали суду
скаржник вказує на те, що судом
задоволені вимоги Банку, що
розраховані за збільшеної процентної
ставці, ніж встановлено чинним
законодавством. В зв'язку з чим просить
змінити ухвалу та визнати Банк
конкурсним кредитором з вимогами
четвертої черги на суму 104 100 825,38грн.,
замість 105 904 597,02грн. та вимогами шостої
черги на суму 506 108,58грн, замість 1 243
555,04грн.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це стосується
позивача, який повинен доказати факти,
на підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

За умовами кредитного договору №
5/71385-Л/2615 від 16.06.2007 р. з наступними
додатковими угодами до нього
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий
центр "ТОР" банком були надані грошові
кошти у вигляді кредитної лінії, що
поновлюється, на строк з 16.06.2007 р. по
16.06.2010 р. включно у розмірі 5 000 000 доларів
США та сплатою встановлених у договорі
процентів за користування кредитною
лінією та комісії за проведення
розрахунків боржника та перевірку
документів за кредитною операцією.

Встановлені у договорі зобов'язання з
повернення одержаних коштів та сплати
процентів за користування ними боржник
не виконав, у зв'язку з чим у нього перед
банком за договором № 5/71385-Л/2615 від
16.06.2007р. (згідно розрахунку від
21.02.2013р.)станом на 09.07.2012р. утворилась
заборгованість, а саме: з
повернення основної суми кредиту - 5 000
000доларів США; зі сплати процентів за
користування кредитом - 1 623 143,30 доларів
США зі плати пені за несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом - 79
660,97 доларів США; зі сплати комісії - 10
855,11грн.; зі сплати пені за несвоєчасну
сплату комісії - 531,64 грн.

Згідно з умовами кредитного договору №
8/71385-Л/2615 від 26.11.2007 р. з наступними
додатковими угодами до нього
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий
центр "ТОР" банком були надані грошові
кошти у вигляді кредитної лінії, що
поновлюється, на строк з 26.11.2007 р. по
26.11.2010 р. включно у розмірі 5 000 000 доларів
США та сплатою встановлених у договорі
процентів за користування кредитною
лінією.

Встановлені у договорі зобов'язання з
повернення одержаних коштів та сплати
процентів за користування ними боржник
не виконав, у зв'язку з чим у нього перед
банком за договором № 8/71385-Л/2615 від
26.11.2007 р. (згідно розрахунку від
21.02.2013р.)станом на 09.07.2012р. утворилась
заборгованість, а саме: з
повернення основної суми кредиту - 5 000
000доларів США; зі сплати процентів за
користування кредитом - 1 625 166,71 доларів
США; зі плати пені за несвоєчасну
сплату процентів за користування
кредитом - 75 853,03 доларів США.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Посилаючись на неправомірними дії
Банку щодо зміни процентної ставки за
договорами, скаржник виходив з того, що
кредитними договорами, укладеними між
сторонами, не передбачено їх зміни в
односторонньому порядку.

Разом з тим, п.1.4 кредитного договору
сторони передбачили, що плата за
користування кредитною лінією у
вигляді процентів становить: 12,1%
річних; процентна ставка збільшується
на1% починаючи з 01.01.2008р за умови, якщо
обсяг щомісячних грошових надходжень
на рахунки позичальника, за попередній
місяць становить менше ніж 90% від
загального обсягу грошових надходжень;
процентна ставка збільшується на 2% у
разі невиконання умов п. 7.6 ( передача
правовстановлюючих документів на
майно, що передано в іпотеку)договору.

Пунктами 3.3-3.4 договору встановлено, що
проценти за користування кредитною
лінією сплачуються щомісячно до 10
числа; про зміну процентної ставки Банк
повідомляє позичальника шляхом
направлення листа з повідомленням про
вручення за 10 календарних днів до
вступу в дію зміненої процентної
ставки. Зміни до договору набувають
чинності, а нова процентна ставка
починає діяти з 11-го дня після
відправлення банком повідомлення.
Сторони досягли згоди, що датою, з якої
починається відлік зазначеного
десятиденного строку, вважається дата,
зазначена на квитанції, яка надається
Банку відділенням зв'язку при
відправленні листа. Позичальник має
подати письмове заперечення щодо
нового розміру процентної ставки.

Умови зміни процентної ставки за
користування кредитними коштами
знайшли відображення у додаткових
угодах до кредитних договорів, зокрема
у додатковій угоді № 1 до договору №
8/71385-Л/2615, де визначено, що процентна
ставка збільшується на 1,0% річних у разі
невиконання умов договору з 01.04.2008 та на
2,0% з 30.07.2008р..

Згідно матеріалів справи, а саме
листами Банку (долученими до
клопотання про залучення додаткових
доказів № 18.5/479 від 27.11.2013р.)
позичальника було повідомлено про
підвищення процентної ставки за
невиконання умов кредитних договорів
та додаткових угод, що є невід'ємними
частинами договорів, але позичальником
не надано жодного доказу стосовно
надання Банку зауважень чи заперечень
щодо зміни процентної ставки з 11,4 на
12,4%, яка нараховувалась Банком з 01.05.2010р.
по 01.09.2012р., що в свою чергу свідчить про
те, що останній погодився з цією
пропозицією, оскільки почав сплачувати
відсотки по кредиту за процентними
ставками у новому розмірі, про що
свідчать банківські виписки з рахунку.

Верховний суд України у висновках
Верховного Суду України, викладених у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави,передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2012р. від
01.03.2013року зазначив наступне.

09.01.2009року набрав чинності Закон N 661-VI
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку", яким ЦК України доповнено ст.
1056-1, якою передбачено, що: фіксована
процентна ставка є незмінною протягом
усього строку кредитного договору,
установлений договором розмір
фіксованої процентної ставки не може
бути збільшено банком в
односторонньому порядку, умова
договору щодо права банку змінювати
розмір процентів в односторонньому
порядку є нікчемною. Цей Закон не
скасовує й не пом'якшує цивільної
відповідальності особи, а отже, не має
зворотної дії в часі.

Виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК
України, ст. 181 ГК України слід дійти
висновку про те, що якщо умовами
кредитного договору, щодо яких сторони
дійшли згоди під час його укладення,
передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором в односторонньому порядку є
правомірним за умови, що рішення банку
про таку зміну розміру процентної
ставки було прийнято до набрання
чинності Законом N 661-VI.

У справі, яка переглядається, рішення
про збільшення процентної ставки за
кредитом прийнято банком до набрання
чинності Законом N 661-VI, позичальника
було повідомлено про зміну умов
договору у передбаченому кредитним
договором порядку (шляхом відправлення
на його адресу письмового
повідомлення), а тому апеляційний суд
дійшов висновку про те, що норми ст. 1056-1
ЦК України не підлягають застосуванню
до спірних правовідносин, оскільки
кредитні договори укладені сторонами у
2007році, до набрання чинності Закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку".

Доказів того, що позичальником
оскаржувалися пункти договорів щодо
можливості збільшення процентної
ставки, та/або вносились пропозиції
щодо їх змін, у судовому порядку не
надано, таким чином зауваження
скаржника, що умова договору щодо права
банку змінювати розмір процентів на
строковий вклад в односторонньому
порядку є нікчемною, не заслуговують на
увагу.

З вищевикладеного випливає, що Банк не
змінював розмір процентної ставки в
односторонньому порядку, а таке право
узгоджено сторонами у кредитних
договорах та додаткових угод до них,
тому розрахунок кредиторських вимог
ПАТ «Дельта Банк» є правомірним.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд не знаходить підстав
для задоволення апеляційної скарги, а
ухвала господарського суду є
обґрунтованою і такою, що відповідає
чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «НВЦ «Тор»
залишити без задоволення, ухвалу
господарського суду м. Києва №
5011-50/9028-2012 від 06.08.2014року- без змін.

Матеріали справи повернути
господарському суду м. Києва.

повний текст постанови підписано
08.10.2014р.

Головуючий суддя
О.М. Остапенко

Судді
О.С. Копитова

В.О. Пантелієнко