ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 5023/7340/11

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Шевель О. В., суддя Білоусова Я.О. ,
суддя Фоміна В. О.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

позивача - Алісултанова І.Б.
(довіреність від 15.09.14 №01-42юр/8327),
Солдатенко А.М. (довіреність від 24.03.14
№01-42юр/2710),

відповідача - Матофій Р.М. (довіреність
від 18.12.13 №46),

третьої особи - Лисенко В.С.
(довіреність від 18.12.13 №224/810/13),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №4373
Х/2-7) на рішення господарського суду
Харківської області від 21.09.11 у справі
№ 5023/7340/11,

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м.Харків,

до Комунального підприємства
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода", м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Комунальне підприємство
"Харківводоканал", м.Харків,

про стягнення коштів в розмірі 14 811 225,03
грн., -

ВСТАНОВИЛА:

30.08.11 АК "Харкіобленерго" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просило стягнути з відповідача, КП
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода", на свою користь вартість
електричної енергії в розмірі 13382007,73
грн., 3% річних 227157,75 грн., плата з
компенсації перетікання реактивної
енергії в розмірі 101876,35 грн., індекс
інфляції - 300721,20 грн., пеня - 799462,00 грн.,
покласти на відповідача судові
витрати.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 21.09.11 (суддя
Лаврова Л.С.) позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 11143339,77 грн. вартості
електричної енергії, 2228667,96 грн. ПДВ.,
43980,21 грн. плати з компенсації
перетікання реактивної енергії
(тарифна складова за КРЕ- 36650,17 грн. та
ПДВ 20%- 7330,04 грн.), 227157,75 грн. 3% річних,
300721,20 грн. інфляційних, 799462,00 грн. пені,
25500,00 грн. державного мита та 236,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В іншій
частині позову провадження у справі
припинено.

Відповідач з рішенням місцевого
господарського суду не погодився та
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення суду першої
інстанції скасувати в частині
стягнення 11143339,77 грн. вартості
електричної енергії, ПДВ- 2228667,96 грн.,
плати з компенсації перетікання
реактивної енергії в розмірі 42980,21 грн.,
3% річних 227157,75 грн., 300721,20 грн.
інфляційних, 799462,00 грн. пені та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовити, в іншій частині
рішення залишити без змін. (а.с.23,т.2)

28.10.11 відповідач надав уточнення до
апеляційної скарги, в яких він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині стягнення 11143339,77
грн. вартості електричної енергії, ПДВ -
2228667,96 грн., плати з компенсації
перетікання реактивної енергії в
розмірі 42980,21 грн., 3% річних 227157,75 грн.,
300721,20 грн. інфляційних, 799462,00 грн. пені
та прийняти нове рішення, яким зупинити
провадження по справі №5023/4029/11
(н.р.49/193-10), в іншій частині рішення
залишити без змін. (а.с.45-46, т.2)

31.10.11 позивач надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення господарського суду
Харківської області від 21.09.11 по справі
№5023/7340/11 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 31.10.11
клопотання Комунального підприємства
"Виробничо-технологічного
підприємства "Вода" про зупинення
розгляду справи задоволено. Зупинено
провадження у справі №5023/7340/11 до
вирішення пов'язаної з нею справи
№5023/4029/11 (н.р.49/193-10), що розглядається в
Харківському апеляційному
господарському суді.

Позивачем надавалися до суду
клопотання (вх.№188 від 11.01.13, вх.№5028 від
25.06.14 із додатковими поясненнями від
24.07.14), в яких АК «Харківобленерго»
просила поновити провадження у справі,
посилаючись на порушення своїх прав у
зв'язку з тривалим строком зупинення
провадження, на практику Вищого
господарського суду України, яким було
скасовано ухвали про зупинення
провадження в аналогічних справах (при
цьому ухвала суду від 31.10.11 про
зупинення провадження в даній справі
позивачем не оскаржувалася), а також на
ту обставину, що за час зупинення
провадження у справі відповідачем
погашено спірну суму заборгованості.

Вищевказані клопотання не були
задоволені колегією суддів, оскільки
відповідно до вимог ч. 3 ст.79 ГПК
України, підставою для поновлення
провадження у справі є усунення
обставин, що зумовили його зупинення.

27.08.14 Харківським апеляційним
господарським судом прийнято
постанову у справі №5023/4029/11 (до
розгляду якої було зупинено
провадження в даній справі №5023/7340/11). У
відповідності до приписів
вищенаведеної норми ГПК України,
ухвалою суду від 29.08.14 провадження у
даній справі поновлено у зв'язку з
усуненням обставин, що зумовили його
зупинення, та залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Комунальне підприємство
"Харківводоканал".

Позивачем 22.09.14 надано суду додаткові
пояснення, в яких зазначено, що за час
знаходження справи у стадії зупинення
суму основного боргу (з урахуванням
ПДВ) в розмірі 13382007,73 грн., а також
заборгованість за компенсацію
перетікання реактивної енергії в
розмірі 101876,35 грн. було повністю
погашено відповідачем; також вказано,
що правонаступник КП
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода" (що нині знаходиться в процесі
реорганізації), КП КГ
«Харківкомуночиствод» (яке згідно з
рішенням Харківської міської ради від
23.12.11 №577/11 перейменовано на КП
«Харківводоканал») на даний час
проводить розрахунки по боргам
відповідача, здійснює часткове
погашення поточного споживання
електричної енергії та заборгованості
за періоди, які входять до позовних
вимог. Таким чином, за розрахунками
позивача, на момент поновлення
провадження у справі несплаченими
залишилися наступні суми: 3% річних
227157,75 грн., інфляційні - 300721,20 грн., пеня -
799462,00 грн. Присутні в судовому
засіданні представники позивача
зазначили, що АК "Харківобленерго"
просить залишити оскаржуване рішення
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Відповідачем 22.09.14 надано до суду
уточнену апеляційну скаргу, в якій «КП
ВТП «Вода», посилаючись на повне
погашення сум вартості електричної
енергії а також заборгованості за
компенсацію перетікання реактивної
енергії, які були стягнуті з
відповідача на користь позивача
оскаржуваним рішенням суду, просить
оскаржуване рішення скасувати та
припинити провадження у справі в
частині вимог щодо стягнення вартості
електричної енергії - 13382007,73 грн., плати
з компенсації перетікання реактивної
енергії - 101876,35 грн., а у задоволенні
вимог про стягнення річних,
інфляційних та пені відмовити,
оскільки порядок та строк виконання
зобов'язань з погашення вартості
електричної енергії за липень 2011 року
за договором №1.01 від 03.01.08 був змінений
згідно з умовами договору №517Е/184 від
29.10.12 про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.12 №517.

Також відповідач звернувся до суду з
клопотанням (вх.№8098 від 22.09.14), в якому
просить зобов'язати позивача надати
дані щодо фактичного стану погашення
вимог, що є предмету розгляду в даній
справі для остаточного визначення
частини вимог, за якими провадження у
справі відповідно до п.1 ст.80 ГПК
України підлягає припиненню у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача підтримав
вищевказану правову позицію.

Третя особа - Комунальне підприємство
"Харківводоканал" - не надала
письмового відзиву на апеляційну
скаргу. Присутній в судовому засіданні
представник третьої особи підтримав
вимоги уточненої апеляційної скарги
відповідача та клопотання про
зобов'язання позивача надати дані щодо
фактичного стану погашення вимог.

Розглянувши клопотання відповідача
про зобов'язання позивача надати дані
щодо фактичного стану погашення вимог,
колегія суддів зазначає, що факт
повного погашення відповідачем суми
вартості електричної енергії - 13382007,73
грн. та плати з компенсації
перетікання реактивної енергії - 101876,35
грн, відповідно до договору №1.01 від
03.01.08 підтверджується наданими
сторонами доказами (зокрема, наданими
сторонами копіями платіжних доручень,
в яких міститься посилання на номер
вищевказаного договору), а також не
заперечується сторонами. Отже,
враховуючи, що фактичний розмір та стан
погашення вимог позивача з'ясовано, у
витребуванні будь-яких додаткових
даних немає необхідності. За таких
обставин колегія суддів відмовляє
відповідачеві у задоволенні
клопотання про зобов'язання позивача
надати дані щодо фактичного стану
погашення вимог.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
представників учасників процесу,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України на підставі наявних у
справі доказів, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Між АК "Харківобленерго" та КП "ВТП
"Вода" був укладений договір №1.01 від
03.01.08 про постачання електричної
енергії. Відповідно до умов договору
позивач (Постачальник) зобов'язався
постачати відповідачеві (Споживачеві)
електричну енергію у відповідності з
умовами договору, як різновид товару в
обсягах, визначених розділом 5 згідно з
визначеними цим договором умовами та
величинами постачання електроенергії
та потужності, а відповідач
зобов'язався своєчасно проводити
сплату за використану електричну
енергію та потужність, а також вносити
всі інші платежі за розрахунковий
період згідно з діючими в цей період
тарифами, індексом цін та умовами
договору. Ч. 1 розділу 2 договору
передбачено, що під час виконання умов
цього договору, а також при вирішенні
питань, що не обумовлені цим договором,
сторони зобов'язуються користуватися
чинним законодавством України, зокрема
Правилами користування електричною
енергією, затвердженими в
установленому порядку.

Як встановлено місцевим
господарським судом та не
заперечується сторонами в ході
апеляційного провадження, позивач свої
зобов'язання виконав в повному обсязі,
на підставі вищезазначеного договору у
липні 2011 року здійснив відпуск
електроенергії відповідачу, що
підтверджується матеріалами справи.
Але відповідач не виконав належним
чином взяті на себе зобов'язання та не
сплатив у визначені договором строки,
порядку та розмірі вартість спожитої
електроенергії, внаслідок чого за
липень 2011 року станом на 01.08.11
утворилась непогашена заборгованість
за отриману електричну енергію в сумі
11151673,11 грн. (з урахуванням ПДВ в розмірі
2230334,62 грн. сума заборгованості склала
13382007,73 грн.), а також - заборгованість по
КРЕ (реактивній енергії) за липень 2011 р.,
яка станом на 01.08.11 з урахуванням
проведеного сторонами взаємозаліку
становила 57896,14 грн. у тому числі
заборгованість по податку на додану
вартість (ПДВ на КРЕ) у розмірі 7330,04 грн.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи
часткове погашення відповідачем
заборгованості після порушення
провадження у справі, судом першої
інстанції обґрунтовано, із посиланням
на положення договору, ст.ст. 509, 525, 610, ч.1
ст.530 ЦК України, ст.173, 174, 193 ГК України,
зроблено висновок про те, що суми 11143339,77
грн. вартості електричної енергії,
2228667,96 грн. ПДВ. (усього 13372007,73 грн.), а
також 43980,21 грн. плати з компенсації
перетікання реактивної енергії
(тарифна складова за КРЕ - 36650,17 грн. та
ПДВ 20% - 7330,04 грн.) - підлягають стягненню
з відповідача на користь позивача, а в
іншій частині позову провадження у
справі має бути припинено згідно з п. 1-1
ст. 80 ГПК України.

В ході апеляційного провадження
сторонами не заперечувалася
правомірність вищевказаного висновку
суду. Колегія суддів зазначає, що
відповідач фактично погоджувався з
позовними вимогами, про що свідчить
факт часткового погашення ним суми
боргу ще в ході провадження в суді
першої інстанції та повне його
погашення після прийняття судом
оскаржуваного рішення.

За таких обставин вимоги апелянта щодо
скасування оскаржуваного рішення в цій
частині та прийняття нового рішення
про припинення провадження у справі на
підставі п.1 ст.80 ГПК України (у зв'язку з
відсутністю предмету спору) - колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
відповідно до ч.3 ст.101 ГПК України, в
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Враховуючи, що, як вбачається з
матеріалів справи, відповідачем не
було погашено заборгованість у повному
обсязі до прийняття місцевим
господарським судом оскаржуваного
рішення та, відповідно, не подано до
суду першої інстанції клопотання про
припинення провадження у справі на
підставі п.1 ст.80 ГПК України, то вказана
вимога не може розглядатися в суді
апеляційної інстанції. Колегія суддів
також враховує, що процесуальною
підставою для припинення апеляційного
провадження у справі є відмова
апелянта від апеляційної скарги до
винесення постанови в порядку ст.100 ГПК
України, однак відповідачем такої
відмови надано не було, незважаючи на
те, що заперечення по суті спору
стосовно стягнення основного боргу у
КП "ВТП "Вода" відсутні.

Окрім того, як вбачається зі змісту ст.
104 ГПК України (якою встановлено
вичерпний перелік підстав для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду) задоволення
позовних вимог відповідачем після
прийняття судового рішення у справі не
може бути підставою для скасування
зазначеного рішення. Натомість
зазначені питання мають вирішуватися
на стадії виконання судового рішення
(шляхом надання до органів Державної
виконавчої служби доказів погашення
заборгованості, укладення мирової
угоди в порядку ч.4 ст.121 ГПК України
тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні вимог
апеляційної скарги про скасування
оскаржуваного рішення в частині
стягнення вартості електричної
енергії - 13382007,73 грн., плати з
компенсації перетікання реактивної
енергії - 101876,35 грн. та припинення
провадження у справі в цій частині - має
бути відмовлено.

Стосовно заперечень апелянта проти
стягнення сум річних, інфляційних та
пені, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом, зобов'язання по сплаті отриманої
електричної енергії у відповідача
виникло на підставі договору про
постачання електричної енергії №1.01
від 03.01.08. Фінансовий план на 2011 рік
складений та затверджений
Департаментом комунального
господарства Харківської міської ради,
на який посилається відповідач, не
змінював умов договору щодо порядку
розрахунків за отриману електричну
енергію. Суду першої інстанції
відповідачем не було надано інших
доказів щодо внесення змін до умов
договору щодо порядку здійснення
розрахунків.

Таким чином, на думку колегії суддів,
місцевим господарським судом
обґрунтовано, із посиланням на п. 4.2.1
договору №1.01 від 03.01.08, а також ч.2 ст. 625
ЦК України, ч.1 ст.216, ст.217, ч.1 ст.230 ГК
України, задоволено позовні вимоги
позивача в частині стягнення 227157,75 грн.
3% річних, інфляційних у сумі 300721,20 грн.
та пені у сумі 799462,00 грн.

Колегія суддів також враховує, що у
справі №5023/4029/11 (до розгляду якої було
зупинено розгляд даної справи)
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 27.08.14
апеляційну скаргу КП "ВТП "Вода"
залишено без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 15.08.11 про стягнення з КП "ВТП
"Вода" на користь АК «Харківобленерго»
сум заборгованості за договором №1.01
від 03.01.08, на які було здійснено
нарахування, що є предметом позову в
даній справі №922/1486/14 - залишено без
змін. Вказана обставина додатково
підтверджує висновок про наявність
фактичних та правових підстав для
стягнення з КП "ВТП "Вода" відповідних
сум відсотків річних, інфляційних та
пені.

Апелянт просить у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення вказаних сум
відмовити, оскільки порядок та строк
виконання зобов'язань з погашення
вартості електричної енергії за липень
2011 року за договором №1.01 від 03.01.08 був
змінений згідно з умовами договору
№517Е/184 від 29.10.12 про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.12 №517 (т.2, а.с.104).

Зокрема, КП "ВТП "Вода" зазначає, що для
застосування санкцій, передбачених
договором №1.01 від 03.01.08 та наслідків
порушення грошового зобов'язання,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України,
необхідно, щоб оплата була здійснена
поза межами порядку і строків,
встановлених договором про
організацію взаєморозрахунків №517Е/184
від 29.10.12, у п.18 якого сторони
засвідчили, що після виконання
договору вони не мають одна до одної
жодних претензій. І оскільки
розрахунок за електричну енергію за
спірний період відбувся в порядку та у
строки, передбачені в договорі №517Е/184
від 29.10.12, то, на думку відповідача, суми
пені, нараховані відповідно до
договору №1.01 від 03.01.08, а також річних
та інфляційних стягненню не
підлягають.

При цьому КП "ВТП "Вода" посилається на
постанови Верховного Суду України у
справах №5011-1/1043-2012-42/528-2012,
№5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-35/1533-2012-19/522-2012, в
яких містяться аналогічні висновки.

Стосовно даних аргументів колегія
суддів зазначає, що, як вбачається з
обставин вищевказаних справ,
розглянутих Верховним Судом України,
рішення суду першої інстанції у кожній
з них було прийнято вже після укладення
відповідних договорів про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості на виконання постанови
Кабінету Міністрів України від 11.06.12
№517 - тобто обставини щодо зміни умов
первісних договорів були предметом
дослідження судами першої інстанції.

Натомість у даній справі №922/1486/14
оскаржуване рішення було прийнято
21.09.11, тобто до укладення договору
№517Е/184 від 29.10.12. Відповідно, суми пені,
річних та інфляційних було визначено
судом виключно виходячи з умов
укладеного між сторонами первісного
договору №1.01 від 03.01.08.

За таких обставин, з урахуванням
вищенаведених приписів ч.3 ст.101 та ст.104
ГПК України, колегія суддів не вважає
належними аргументами посилання
відповідача на положення договору
№517Е/184 від 29.10.12 - оскільки зміна
правовідносин між сторонами, що
відбулася після прийняття судового
рішення, не може бути підставою для
його скасування в апеляційному
порядку, а правомірність здійснення
місцевим господарським судом
відповідних нарахувань сум пені,
річних та інфляційних на момент
прийняття оскаржуваного рішення
перевірена апеляційним господарським
судом, підтверджується матеріалами
справи та не оспорюється учасниками
процесу.

Інших підстав та аргументів щодо
скасування оскаржуваного рішення
відповідачем та третьою особою не
наведено.

Відповідно, апеляційні вимоги щодо
скасування рішення господарського
суду від 21.09.11 та відмови в позові в
частині стягнення з відповідача сум
пені, річних та інфляційних також не
підлягають задоволенню.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі твердження зроблені при
довільному трактуванні обставин
справи та норм чинного законодавства,
аргументи заявника скарги ґрунтуються
на припущеннях, на їх підтвердження не
надано відповідно до статей 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України доказів з посиланням на
конкретні норми матеріального та
процесуального права, які б
спростовували висновки місцевого
господарського суду і могли б бути
підставою для скасування оскарженого
судового рішення.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 21.09.11 у справі
№5023/7340/11 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 25.09.14

Головуючий суддя
Шевель О. В.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Фоміна В. О.