ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.
Справа №8/464-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

при секретарі Деркач Ю.О.,

за участю представників сторін:

апелянта - Управління Пенсійного фонду
України в м.Шостці та Шосткинському
районі - не з'явився;

боржника - не з'явився;

ліквідатор - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Шостці та
Шосткинському районі (вх.№2790С/2-7) на
ухвалу господарського суду Сумської
області від 28.08.2014 року у справі №8/464-06,

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в м.Шостці та Шосткинському
районі,

до Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш", м.Шостка,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 28.08.2014р. у справі №8/464-06
(суддя Костенко Л.А.) в задоволенні
заяви кредитора - Управління
Пенсійного фонду України в м.Шостці та
Шосткинському районі Сумської області,
про визнання поточних кредиторських
вимог до боржника - Державного
науково-виробничого підприємства
"Фотомаш", у розмірі 20167,88 грн. у справі
№8/464-06 відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Шостці та Шосткинському районі з
ухвалою місцевого господарського суду
не погодилося та звернулося до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
ухвалу господарського суду від 28.08.2014р.
у справі №8/464-06; прийняти нове рішення
у справі № 8/464-06, яким задовольнити
заяву кредитора - Управління
Пенсійного фонду України в м.Шостці та
Шосткинському районі, до боржника -
Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш", про визнання
поточних кредиторських вимог у
розмірі 20167,88 грн. з відшкодуванням
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списками
№ 1, № 2, та відшкодування наукових
пенсій за липень 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на порушення судом
матеріального права, з огляду на те, що
відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (Закон № 2343
-УІ) кредитор - це юридична або фізична
особа, а також органи державної
податкової служби та інші державні
органи, які мають підтверджені в
установленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника; конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство і виконання
яких не забезпечено заставою майна
боржника; поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі.

Частиною 2 статті 41 Закону № 2343-УІ
передбачено, що ліквідатор з дня свого
призначення здійснює, крім іншого, такі
повноваження, зокрема, заявляє в
установленому порядку заперечення
щодо заявлених до боржника вимог
поточних кредиторів за зобов'язаннями,
які виникли під час провадження у
справі про банкрутство і є
неоплаченими.

На думку апелянта, поточні кредитори -
це кредитори, вимоги яких виникли під
час провадження процедури банкрутства.

Відповідно до приписів статті 7 Закону
№ 2343-УІ до боржника застосовуються
такі судові процедури банкрутства як
розпорядження майном боржника; мирова
угода; санація ( відновлення
платоспроможності боржника) та
ліквідація банкрута.

Отже, на думку апелянта, поточні
кредитори - це кредитори, вимоги яких
виникли під час проведення процедур
банкрутства та те, що норми вказаного
Закону допускають виникнення
(збільшення) у ліквідаційній процедурі
у боржника поточної заборгованості,
яка повинна бути пред'явлена до
моменту затвердження звіту
ліквідатора та ліквідації боржника як
юридичної особи.

30.09.2014 року від ліквідатора боржника -
арбітражного керуючого Ховріна Ю.А.
надійшов відзив на апеляційну скаргу
(вх.№8332), в якому просить оскаржувану
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

В обґрунтування своєї позиції по
справі ліквідатор зазначає, що
оскільки постанова про визнання
боржника банкрутом винесена 30.05.2013 року
та відкрита ліквідаційна процедура, у
банкрута не виникло і не могло
виникнути додаткових зобов'язань перед
УПФУ в м.Шостці та Шосткінському районі
з відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій по
спискам №1, №2 та відшкодування
наукових пенсій за липень 2014 року, з
огляду на приписи п. 1 ст. 38 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Крім того, арбітражний керуючий Ховрін
Ю.А., у зв'язку з тим, що він не може бути
присутнім у під час розгляду
апеляційної скарги, просить розглянути
її за його відсутності.

У судове засідання апелянт не з'явився,
про причину неявки суд не повідомив,
про час та місце розгляду даної справи
повідомлений належним чином і в
установлений законом строк.

А саме, ухвала апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження направлено Управлінню
Пенсійного фонду України в м.Шостці та
Шосткінському районі 18.09.2014 року
(вих.№013798), про що свідчить відтиск
штампу канцелярії суду про направлення
копії процесуального документа.

Відповідно приписів Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, перший, належним чином
підписаний, примірник процесуального
документа (ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Відмітки на наявних в матеріалах
справи процесуальних документах
оформлені відповідно до наведених
вимог названої Інструкції, а тому
зазначеним підтверджується належне
надіслання копій процесуальних
документів сторонам судового процесу.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про належне
повідомлення апелянта, боржника та
ліквідатора про час та місце судового
засідання. Ухвалами апеляційного суду
учасники процесу повідомлялись, що у
разі неявки з належним чином
оформленими повноваженнями, не
наданням витребуваних документів,
справа може бути розглянута за
наявними в ній документами.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності
представників апелянта, боржника та
ліквідатора.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлених
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши в порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів встановила
наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 29.09.2006 року порушено
провадження у справі про банкрутство
Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш" за заявою
кредиторів - Управління Пенсійного
фонду України в м.Шостка.

Постановою господарського суду
Сумської області від 30.05.2013 року по
справі № 8/464-06 визнано юридичну особу
Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш" банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.
Призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Ховріна Ю.А.,
якого зобов'язано виконати
ліквідаційну процедуру та інші дії,
передбачені Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

У липні 2014 року до господарського суду
Сумської області звернулось УПФУ у
м.Шостці та Шосткінському районі із
заявою про визнання грошових вимог до
боржника на суму 20167,88 грн. по сплаті
боргу з відшкодування фактичних витрат
на виплату і доставку пенсій по списку
№1, № 2 та відшкодування наукових
пенсій.

28.08.2014 року постановлено оскаржувану
ухвалу. При цьому, відмовляючи у
задоволення вимог УПФУ, місцевий
господарський суд виходив з того, що у
банкрута не може виникати ніяких
зобов'язань після визнання його
банкрутом.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
місцевим господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
приходить до висновку про відмову у
задоволенні апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено поняття кредитора - юридична
або фізична особа, а також органи
доходів і зборів та інші державні
органи, які мають підтверджені у
встановленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника; конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство і виконання
яких не забезпечено заставою майна
боржника; поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі
про банкрутство; забезпечені кредитори
- кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя).

Відповідно до абз. 3 п. 1 ст. 38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 № 4112-УІ) з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Відповідно до абз. 8 п. 1 ст. 38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 № 4112-УІ)
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Як вбачається з розрахунку поточних
кредиторських вимог УПФУ
заборгованість складається із
заборгованості по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій відповідно за списком
№1, відповідно до п. "а", "б" - "з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення": за липень 2014р. у розмірі
5803,22 грн. та за списком №2, відповідно
до п. "а", "б" - "з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення": за липень 2014р. у
розмірі 3431,19 грн.; відшкодування
наукових пенсій за липень 2014 року
становить 10933,47 грн.

Колегія суддів зазначає, враховуючи, що
Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш" визнано
банкрутом постановою господарського
суду Сумської області від 30.05.2013р.,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шостці та Шосткінському районі
звернулось з заявою (№2/07-13 від 26.05.2014р.)
про визнання поточних кредиторських
вимог у розмірі 20167,88 грн. по сплаті
боргу по відшкодуванню сум фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій за списками № 1, 2 за липень 2014р.,
тобто витратами, які виникли після
визнання боржника банкрутом, дані
вимоги управління ПФУ не мають
характеру поточних у розумінні ст.1
Закону, оскільки були заявлені після
введення ліквідаційної процедури, під
час якої не виникає будь-яких нових
зобов'язань, тому дані вимоги є
необґрунтованими та нараховані УПФУ
неправомірно, а відтак висновок
місцевого господарського суду про
відмову у визнанні цих вимог є
правомірним та обґрунтованим.

Така правова позиція викладена і в
постанові Верховного Суду України у
справі №5021/321/12 від 13.05.2014р.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга є необґрунтованою і не може бути
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали по даній справі, тому ухвалу
господарського суду Сумської області
від 28.08.2014 року у справі №8/464-06 слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 28.08.2014 року у справі №8/464-06
залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

Суддя
Я.О. Білоусова

Суддя
В.О. Фоміна