ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 922/3720/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради,
м. Харків до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків про
внесення змін до договору за участю
представників:

позивача - Настусенко Д.Д., довіреність
№ 08-11/5964/2-13 від 30.12.2013 року;

відповідача - ОСОБА_4, довіреність від
15.09.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач)
звернулась до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків про
внесення змін до договору оренди землі
від 18.03.2004 року за реєстраційним
номером №6330/04, шляхом визнання
укладеною додаткову угоду до вказаного
договору оренди землі у редакції
позивача, викладеній у позовній заяві.
В обґрунтування позовних вимог
Харківська міська рада посилається на
ст.13, 144 Конституції України, ст.ст. 12, 93,
125, 126, 189 та п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 30
Закону України "Про оренду землі", ст.ст.
5, 13, 15, 21 Закону України "Про оцінку
земель", ст.ст. 629, 649, 651, 653, 654, 792 ЦК
України, ст.ст. 179, 188, 193 ГК України. Також
до стягнення позивачем заявлені судові
витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05 вересня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі №922/3720/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 25 вересня 2014 року о 10:00.

24.09.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву (вх. №
33205/14) з додатковими документами, які
досліджено та долучено судом до
матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання
з'явився, заявлені позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві.

Відповідач в призначене судове
засідання з'явився, проти заявлених
позовних вимог заперечив повністю з
підстав, викладених в наданому раніше
відзиві на позовну заяву.

25 вересня 2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 07 жовтня 2014 року
до 15:00, відповідно до приписів ст. 77 ГПК
України.

07.10.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від відповідача
надійшли додаткові пояснення (вх. №
35154/14), які досліджено та долучено судом
до матеріалів справи.

Позивач в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав повністю з
підстав, викладених у позовній заяві та
просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні проти
заявлених позовних вимог заперечив
повністю з підстав, викладених в
наданих суду відзиві та додаткових
поясненнях та просив суд в задоволенні
позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно вивчивши
надані учасниками судового процесу
докази і таким чином з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, суд установив наступне.

На підставі рішення ХVI сесії
Харківської міської ради ХХІV
скликання від 24.09.2003 р. № 178/03 "Про
надання юридичним та фізичним особам у
користування земельних ділянок для
будівництва (реконструкції) та
подальшої експлуатації об'єктів" (а.с.
29-30) між позивачем - Харківською міською
радою (орендодавець) та відповідачем -
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(орендар) укладено договір оренди землі
від 18 березня 2004 року. Даний договір
було зареєстровано 18 березня 2004 року за
№ 6330/04 у Харківській регіональній
філії Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" (а.с.23-24), відповідно
до умов п. 1.1 якого відповідачу в оренду
строком до 01.11.2028 року надано земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 0,0167 га.

Вищевказана земельна ділянка надана в
оренду - для будівництва та
експлуатації прибудови магазину
непродовольчих товарів. Будівництво
має бути виконано до 01.11.2005р. (п. 1.2).

Пунктом 2.2 сторони погодили розмір
орендної плати. Так, орендна плата за
земельну ділянку на період будівництва
об'єкта, згідно з довідкою № 224/04 від
09.02.2004р. встановлюється у розмірі 80,86
грн. по 31.12.2004 року; з 01.01.2005р. 107,82 грн.
Орендна плата за земельну ділянку на
період експлуатації об'єкта, згідно з
довідкою № 225/04 від 09.02.2004р.
встановлюється у розмірі 480,67 грн. з
01.11.2005 року по 31.12.2005 року; з 01.01.2006р. по
31.12.2006р. 625,78 грн.; з 01.01.2007р. 906,93 грн.

Згідно з пунктом 2.3 вищенаведеного
Договору від 18.03.2004р., орендна плата за
землю збільшується при зміні розміру
земельного податку відповідно до
законодавства України, при цьому
сторони укладають додаткову угоду, яка
є невід'ємною частиною до цього
Договору.

В поданій позовній заяві, позивач
наголошує, що Рішенням Харківської
міської ради від 03.07.2013р. № 1209/13
затверджено технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земель
міста Харкова станом на 01.01.2013 р.

Позивачем зазначено, що п. 1.1. вказаного
рішення затверджено базову вартість
одного квадратного метра земель міста
Харкова у сумі 291,18 грн., яка отримана на
підставі витрат на освоєння і
облаштування території міста станом на
01.01.2013 та підлягає в подальшому
індексації в порядку, встановленому
законодавством України.

Також, позивач зазначає, що пунктом 2
рішення встановлено, що це рішення
вводиться в дію з моменту оприлюднення
в установленому порядку, а нормативна
грошова оцінка земель міста Харкова
станом на 01.01.2013 р. застосовується з 01
січня 2014 року.

Попередня вартість 1 кв. м землі у місті
Харкові була визначена станом на 01.01.2007
р. на підставі рішення Харківської
міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07 "Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель м.
Харкова станом на 01.01.2007 року", рішення
Харківської міської ради від 27.02.2008
року № 42/08 "Про затвердження "Положення
про впровадження нормативної грошової
оцінки земель м. Харкова станом на
01.01.2007 року" та була введена в дію з
01.03.2008р.

У позовній заяві позивачем також
наголошено, що Рішенням Харківської
міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 "Про
затвердження "Порядку впровадження
нормативної грошової оцінки земель
міста Харкова станам на 01.01.2013"
встановлено (п. 2, п. 3), що плата за землю
на підставі даних "Технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель міста Харкова станом на
01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014 року.
Зміни до договорів оренди землі,
пов'язані зі зміною розміру орендної
плати, оформлюються додатковою угодою
до договору оренди землі згідно з
Порядком оформлення договорів оренди
землі у місті Харкові.

Пунктом 5 зазначеного рішення
Департамент земельних відносин
Харківської міської ради зобов'язано
попередити всіх землекористувачів
(орендарів) земельних ділянок,
реєстрація яких у Державному
земельному кадастрі не здійснена, про
необхідність приведення розміру плати
за землю відповідно до вимог чинного
законодавства.

Рішенням Харківської міської ради від
29.12.2012 року № 960/12 затверджено Порядок
оформлення договорів оренди землі у
місті Харкові.

Відповідно до пункту 16.4 вказаного
Порядку зміни до договору оренди землі,
пов'язані зі зміною розміру орендної
плати, оформляються додатковою угодою
до договору оренди землі. Розмір
орендної плати, передбачений договором
оренди землі, підлягає перегляду у
випадку, також зміни нормативної
грошової оцінки землі.

Відповідно до витягу про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки №
4026/08 від 08.11.2013 року (а.с. 37) нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
складає 501466,00 гривень.

16.12.2013 року Департаментом земельних
відносин Харківської міської ради
рекомендованим поштовим відправленням
направлено на адресу відповідача
проект додаткової угоди до договору
оренди землі листом за вих. № 1260/0/30-13
(а.с.44), проте відповідач додаткову
угоду не підписав.

Відповідно до пункту 4.1 Договору оренди
землі від 18.03.2004р. укладеного між
сторонами, зміна умов договору оренди
землі можлива за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди, спір
вирішується в судовому порядку.

З урахуванням наведених обставин
позивач, посилаючись на норми ст. 13, 144
Конституції України, ст.ст. 12, 93, 125, 126, 189
та п.12 Перехідних положень Земельного
кодексу України, ст.ст. 15, 30 Закону
України "Про оренду землі", ст.ст. 5, 13, 15,
21 Закону України "Про оцінку земель",
ст.ст. 629, 649, 651, 653, 654, 792 ЦК України, ст.ст.
179, 188, 193 ГК України, звернувся до суду із
даним позовом, в якому просить суд
прийняти рішення, яким внести зміни до
договору оренди землі від 18.03.2004р. №
6330/04, шляхом визнання договору про
зміну до вказаного договору оренди
землі укладеним у редакції викладеній
у позовній заяві.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог і заперечень
проти них суд виходить з наступного.

Норма ст.30 Закону України "Про оренду
землі" передбачає, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється
за взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Порядок зміни та розірвання договору
визначено частинами 2-5 названої ст.188 ГК
України. Цитовані норми права
встановлюють правило згідно якого
зміна договору можлива лише у двох
випадках: або добровільно за згодою
сторін, або примусово у разі, якщо
обов'язок внести зміни прямо
передбачений законом або договором.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України
(судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень) суд зазначає, що обов'язок
по доведенню існування в законі чи
договорі обов'язку відповідача внести
зміни у спірний договорі оренди
земельної ділянки покладений на
позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар
доказування позивачем не витриманий.
Доказів існування обов'язку
відповідача укласти спірну додаткову
угоду до відповідного договору оренди
землі саме в редакції позивача не
надано.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
оренду землі" відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це договір за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону "Про
оренду землі" однією з істотних умов
договору оренди землі є орендна плата
із зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону
України "Про оренду землі" орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності. Відповідно до частини 1
статті 632 Цивільного кодексу України
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
визначених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Пунктом 1.2 Договору оренди землі від
18.03.2004 року, що укладений між позивачем
та відповідачем визначено, що земельна
ділянка передана відповідачу в оренду,
за функціональним призначенням - для
будівництва та експлуатації прибудови
магазину непродовольчих товарів.

В наявному в матеріалах справи акті
Державного земельного кадастру про
встановлення меж земельної ділянки на
місцевості у м. Харкові по вул. 23 Серпня,
38, зазначені категорії земельної
ділянки: землі загального
користування; землі житлової та
громадської забудови (зворотній а.с. 26).

Натомість, при розрахунку розміру
орендної плати за земельну ділянку у
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки Управління Держземагентства у
м. Харкові Харківської області і
Розрахунку розміру орендної плати за
земельну ділянку Департаменту
земельних відносин Харківської
міської ради на які посилається
позивач, зазначено функціональне
використання земельної ділянки - "землі
комерційного використання", що в свою
чергу призводить до застосування
коефіцієнту функціонального
використання земельної ділянки Кф=2.5.

Відповідно до п. 1.4. Порядку нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів затвердженим
сумісним наказом Державного комітету
України по земельних ресурсах,
Міністерства аграрної політики
України, Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України, Української
академії аграрних наук від 27.01,2006р.
№18/15/21/11 інформаційною базою для
нормативної грошової оцінки земель
населених пунктів є їх генеральні
плани та проекти планування і забудови
населених пунктів, матеріали
економічної оцінки території,
матеріали інвентаризації земель
населених пунктів, проекти забудови та
розподілу території населених пунктів,
місцеві правила забудови.

Відповідно до п. 3.5. зазначеного Порядку
коефіцієнт, який характеризує
функціональне використання земельної
ділянки (Кф), ураховує відносну
прибутковість видів економічної
діяльності. Віднесення земель до
категорії земель за функціональним
використанням провадиться згідно з
Інструкцією з заповнення державної
статистичної звітності з кількісного
обліку земель (форми NN 6-зем. 6а- зем,
66-зем, 2-зем), затвердженою наказом
Держкомстату України від 05.11.98 № 377,
зареєстрованою в Мін'юсті України 14.12.98
за № 788/3228, відповідно до видів
економічної діяльності, зазначених у
довідках, що надають юридичним особам
органи державної статистики.

Коефіцієнт функціонального
використання для земельних ділянок
змішаного використання визначається
як середньозважене (за площею) значення
коефіцієнтів функціонального
використання окремих частин земельної
ділянки змішаного використання.
Підставою для виділення частин
земельної ділянки різного
функціонального використання є
виключно затверджені дані
інвентаризації земельної ділянки та
землеустрою.

У додатку 1 до наказу Державного
комітету Україна по земельних ресурсах
Міністерства аграрної політики
України, Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України, Української
академії аграрних наук від 27 січня 2006
року № 18/15/21/11 "Про Порядок нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів" зазначено, що до
земель промисловості застосовується
коефіцієнт функціонального
використання 1,2, а до інших відкритих
(незабудованих) земель в межах
населеного пункту - коефіцієнт 0,1.

Витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки Управління Держземагенства у
м. Харкові, на підставі якого складений
розрахунок розміру орендної плати
земельної ділянки по вулиці Двадцять
Третього Серпня, 38 в місті Харкові
(а.с.37), був складений без обстеження
земельної ділянки, в ньому містяться
відомості, що суперечать укладеному
сторонами Договору оренди землі та
акту встановлення меж земельної
ділянки, а саме відсутнє посилання на
категорію земельної ділянки "землі
загального користування", "землі
житлової та громадської забудови".

Таким чином, позивачем не доведено
проведення обстеження земельної
ділянки, не надано до суду форму NN 6-зем.
6а-зем, 6б-зем, 2-зем на земельну ділянку
по вул. Двадцять Третього Серпня, 38 в
місті Харкові, про зміну цільового
призначення зазначеної земельної
ділянки також не зазначено.

Слід звернути увагу, що під час
розгляду справи позивачем не надано
Довідку № 224/04 від 09.02.2004р., згідно якої
сторони встановили розмір орендної
плати за Договором оренди землі від
18.03.2004р., як і не надано документально
підтверджених даних про розмір
земельного податку, котрий існував на
час укладення договору, що призводить
до неможливості порівняти первісний і
сучасний розмір земельного податку, що
не дає суду підстав зробити висновок
про зростання розміру земельного
податку.

Позивач також просить суд змінити
пункт 1 Договору, додавши кадастровий
номер земельної ділянки, проте довідки
земельного кадастру, яка б
підтверджувала присвоєння саме цій
земельній ділянці саме цього номеру,
позивачем також не надано.

Позивач також просив суд змінити пункт
2.1 Договору визначивши відповідачу
ставку орендної плати на рік - 5,6 % від
нормативної оцінки землі. При цьому
жодних нормативно обґрунтованих
пояснень та доказів з яких причин
відповідач зобов'язаний погодитись із
новою ставкою орендної плати, або з
яких причин (на підставі яких саме
правових норм) суд може зобов'язати
відповідача сплачувати орендну плату
за ставкою 5,6 % позивач не наводить.

Встановлення ставки орендної плати від
нормативної грошової оцінки землі є
істотною зміною умов договору. Разом з
тим, підставами для встановлення саме
такої ставки позивач вказує на істотну
зміну об'єктивних обставин, котрі не
залежать від волі сторін договору (що
було б допустимо в разі зміни умов
договору в порядку ст.652 ЦК України), а
рішення однієї зі сторін договору -
позивача Харківської міської ради,
котра в односторонньому порядку
затвердила ставки орендної плати у
місті Харкові, вже після укладення
спірного Договору оренди землі, в якому
сторони взагалі не погодили розмір
ставки орендної плати, а дані про
розмір земельного податку, котрий
існував на час укладення Договору та
довідку № 224/04 від 09.02.2004р. згідно якої
сторони встановили розмір орендної
сплати під час укладання Договору
судом не досліджено, оскільки вказані
документи позивачем до суду не надано.

Відповідно до приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України обов'язок доводити обставини
справи покладається на сторін, а суд, з
урахуванням приписів статей 38, 43 цього
кодексу, має дати доказам належну
оцінку, а не обґрунтовувати свої
висновки припущеннями.

Інші вимоги позивача частково
дублюються укладеними умовами
договору, та частково зводяться до
покладення на відповідача додаткових
обов'язків, не передбачених умовами
договору.

Позивачем не надано до суду належного
правового обґрунтування позовних
вимог щодо п. 2.4 (підпункт в) Договору,
якими позивач просить доповнити
перелік підстав для зміни орендної
плати такою підставою як, "зміна
нормативної грошової оцінки землі".

Аналогічно пропоновані позивачем
зміни до п. 3.4 підпункт в) Договору
оренди не обґрунтовані жодними
посиланнями на норми права та докази.

Тобто, в даному випадку позивач просить
суд врегулювати в договорі відносини,
які вже врегульовані нормативними
актами, при чому просить зробити це у
інший спосіб, ніж це передбачено цими
актами, що є неприпустимим з огляду на
положення ч.2 ст.6 ЦК України, згідно з
якою сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами.

У відповідності до ч.4 ст.179 ГК України
при укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі, в т.ч. типового
договору, затвердженого Кабінетом
Міністрів України, чи у випадках,
передбачених законом, іншим органом
державної влади, коли сторони не можуть
відступати від змісту типового
договору, але мають право
конкретизувати його умови.
Конкретизувати умови означає
визначити ті умови договору, які мають
змінюваний характер в залежності від
конкретних умов відповідних
правовідносин (стосовно договору
оренди земельної ділянки, наприклад, це
місцезнаходження, цільове призначення,
площа та якісні характеристики земель,
перелік, характеристика і стан
лінійних споруд, інших об'єктів
інфраструктури, у тому числі доріг,
наявність обмежень, ставка та розмір
орендної плати, строк дії договору
тощо).

Типова форма договору оренди землі,
затверджена відповідно до статті 14
Закону України "Про оренду землі"
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.03.2004 р. № 220, яка також не
передбачає такої підстави для внесення
змін до договору як зміна нормативної
грошової оцінки землі.

Таким чином, позивач пропонує умови
договору, котрих немає у типовому
договорі оренди землі, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.03.2004р. N 220 "Про
затвердження Типового договору оренди
землі", чим фактично просить не
конкретизувати, а змінити і доповнити
умови типового договору, що прямо
суперечить забороні на відступ від
умов типового договору, встановленій
ч.2 ст. ЦК України та ч.4 ст.179 ГК України.

Отже, відповідність таких пропонованих
позивачем умов договору типовому
договору оренди землі, затвердженому
самим позивачем, Харківською міською
радою, не може бути прийняте до уваги,
оскільки рішення органів місцевого
самоврядування не можуть суперечити
нормативним актам центральних органів
державної влади.

Конституція України (ст.19) встановлює,
що правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Згідно п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України однією із
загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.
Статтею 627 ЦК України (свобода договору)
встановлено наступне. Відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

До загальних принципів господарювання
відноситься свобода підприємницької
діяльності у межах, визначених законом,
заборона незаконного втручання
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб у господарські відносини (ст.6 ГК
України).

Відповідно ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями (ч.1 ст. 179 ГК України).

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Положеннями ч.1 ст.651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом. Із
цими положеннями кореспондується
норма ч.1. ст.188 ГК України, якою також
встановлено, що зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди спір вирішується в
судовому порядку.

Порядок зміни та розірвання договору
визначено частинами 2-5 названої ст. 188
ГК України.

Отже, норми права встановлюють правило
згідно якого зміна договору можлива
лише у двох випадках: або добровільно
за згодою сторін, або примусово у разі,
якщо обов'язок внести зміни прямо
передбачений законом або договором.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про те, що звернення
позивача до суду щодо внесення змін до
договору в судовому порядку є
передчасним, позивачем не дотримано
вимог Порядку оформлення договорів
оренди землі у місті Харкові,
затвердженого рішенням Харківської
міської ради від 29.12.2012 р. № 960/12, Рішення
25 сесії Харківської міської ради 6
скликання від 03.07.2013 р. № 1209/13 "Про
затвердження "Технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель
міста Харкова станом на 01.01.2013р.".,
Рішення 25 сесії Харківської міської
ради від 25.09.201З р. № 1269/13 "Про
затвердження "Порядку впровадження
нормативної грошової оцінки земель
міста Харкова станом на 01.01.201З р.",
позивачем не доведено обставин, на які
він посилається, як на підставу своїх
позовних вимог та не доведено
відповідність пропонованої додаткової
угоди вимогам Закону, а відтак позовні
вимоги є безпідставними, такими, що не
ґрунтуються на Законі, а отже є такими,
що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України,
відповідно до якої судові витрати у
даній справі покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 144 Конституції України,
ст. 73 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. 13 "Про
оцінку земель", ст.ст. 15, 30 Закону
України "Про оренду землі", ст. 188
Господарського кодексу України, ст. 651
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12,
22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 13.10.2014 р.

Суддя Є.М. Жиляєв