ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 922/4201/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком",
м. Харків до Комунального закладу
охорони здоров"я Великобурлуцької
центральної районної лікарні, смт. В.
Бурлук про стягнення 4.751,19 грн. за
участю представників:

позивача - Перхун Ю.М., довіреність № 1787
від 11.12.2013р.;

відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Харківської філії
публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" 24.09.2014 року звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до Комунального
закладу охорони здоров"я
Великобурлуцької центральної районної
лікарні про стягнення 4.281,73 грн.
основного боргу; 148,07 грн. пені; збитків
від інфляції 276,55грн., трьох відсотків
річних 44,84 грн.

Свої вимоги мотивує неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань за
договором про надання
телекомунікаційних послуг від 07.05.2008р.
№ 520267 в частині повної та своєчасної
оплати послуг, наданих позивачем, в
зв"язку з чим, окрім суми основного
боргу нарахована пеня на підставі п.5.2.
договору, інфляційні та три проценти
річних, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України,
в якості правових підстав позову
вказує на норми ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530,
ст.ст. 610, 611, ч.1 ст. 612, ч.1 ст. 625, ст. 629, ч.1
ст. 692, ст.ст. 901, 903 ЦК України, ст. 193 ГК
України.

Представник позивача у судовому
засіданні 13.10.2014 року звернувся до суду
із заявою про зменшення розміру
позовних вимог № 26-15/850 від 13.10.2014р. (вх.
№ 35802 від 13.10.2014р.), у якій просить суд
припинити провадження в частині
стягнення заборгованості за надані
телекомунікаційні послуги в сумі
1.075,36грн., у зв"язку зі сплатою
відповідачем вказаної суми, в іншій
частині позов підтримав в повному
обсязі та просить суд позов
задовольнити, посилаючись на те, що
відповідач у період з лютого 2014 року по
липень 2014р року, в порушення п.4.16.
договору, яким установлено, що
розрахунки за фактично отримані в
кредит послуги електрозв"язку за
кожний попередній місяць проводяться
споживачем протягом десяти днів з дня
одержання рахунку, але не пізніше 20-го
числа місяця, наступного за
розрахунковим, не оплачував послуг
наданих позивачем, в зв"язку з чим,
окрім суми основної заборгованості,
відповідачу за період з березня 2014р. по
липень 2014р., на підставі п.5.2. договору,
нарахована пеня, та на підставі ч.2 ст. 625
ЦК України, - три проценти річних,
інфляційні втрати. Також позивач
звернувся до суду з клопотанням про
долучення документів до матеріалів
справи № 26-15/851 від 13.10.2014р (вх.№ 35756 від
13.10.2014р.), які досліджені судом та
долучені до матеріалів справи.

Розглянувши заяву про зменшення
позовних вимог № 26-15/850 від 13.10.2014р. (вх.
№ 35802 від 13.10.2014р.), враховуючи, що
позивачем не додержано правил
вчинення відповідної процесуальної
дії, оскільки за формою і змістом така
має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з
доданням до неї документів, зазначених
у статті 57 названого Кодексу, а саме:
позивачем не надано доказів надсилання
заяви та доданих до неї документів
відповідачу, що на підставі п.6 ч.1 ст. 63
ГПК України, є підставою для
повернення такої заяви без розгляду, -
суд повертає цю заяву позивачу без
розгляду.

Відповідач у судове засідання 13.10.2014р.
явки свого повноважного представника
не забезпечив, відзив на позов та
докази, витребувані ухвалою суду про
порушення провадження у справі, не
надав, причини неявки в судове
засідання свого представника суду не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, що підтверджується відміткою на
поштовому повідомленні про вручення
ухвали суду про порушення провадження
у справі відповідачу 30.09.2014р. (а.с. 46).

За висновками суду у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення, внаслідок чого справа
розглядається відповідно до норм ст. 75
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
та повно дослідивши надані учасниками
судового процесу докази і таким чином
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд установив наступне.

Між публічним акціонерним товариством
"Укртелеком", в особі начальника ВППОС
ЦхТП № 15 ХФ ПАТ "Укртелеком" Кравченка
Т.І. (Укртелеком) та Великобурлуцькою
центральною районною лікарнею в особі
головного лікаря Ворошилова О.В.
(споживач) укладено договір про надання
телекомунікаційних послуг від 15.01.2014р.
№ 520267 (а.с. 11-18), згідно умов якого
Укртелеком відповідно до умов договору
зобов"язався надавати абоненту
загальнодоступні (універсальні) та
інші телекомунікаційні послуги,
супутні (додаткові) послуги згідно з
переліком і в обсягах, замовлених
абонентом, за встановленими значеннями
показників якості (послуги), а абонент -
своєчасно оплачувати отримані послуги
відповідно до умов цього договору.

Цей договір набирає чинності з дня
підписання і діє протягом одного року
(п.7.1. договору).

За змістом п. 4.5. договору розрахунки за
фактично отримані в кредит послуги
електрозв"язку за кожний попередній
місяць проводяться споживачем
протягом десяти днів з дня одержання
рахунку, але не пізніше 20-го числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Як свідчать матеріали справи, позивач
належним чином виконував свої
обов'язки за вищевказаним договором та
надавав відповідачу телекомунікаційні
послуги (рахунки-акти за лютий-липень
2014 року, а.с. 22-27).

Відповідач допустив порушення взятих
на себе зобов'язань щодо своєчасної
оплати отриманих послуг, у зв'язку з чим
станом на момент звернення із даним
позовом до суду за період з лютого 2014
року по липень 2014 рок. у нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
4.281,73 грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

У відповідності до п. 5 ст. 33 Закону
України "Про телекомунікації", пункту 36
Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2012 р. №
295, споживач зобов'язаний виконувати
умови договору та своєчасно оплачувати
отримані телекомунікаційні послуги
згідно діючих тарифів.

Cтаттею 68 Закону України "Про
телекомунікації" встановлено, що
розрахунки за телекомунікаційні
послуги здійснюються на умовах
договору про надання
телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікацій та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно із
законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором.

Відповідач правом надання відзиву на
позов не скористався та не надав
обґрунтованих заперечень проти
заявлених вимог.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи відповідачем, після звернення
позивача із даним позовом до суду, було
сплачено 1.075,36 грн. (платіжне доручення
від 23.09.2014р. № 1077).

Враховуючи, що за змістом п.1.1. ч. 1 ст. 80
ГПК України, господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору, - суд припиняє
провадження у справі в частині 1.075,36грн.
основного боргу.

Таким чином, приймаючи до уваги, що за
приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оскільки відповідачем не спростовано
доводи позивача щодо надання ним
послуг за договором про надання
телекомунікаційних послуг від 15.01.2014р.
№ 520267 та, при цьому, не надано суду
доказів належного виконання ним
грошових зобов'язань перед позивачем,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог про стягнення з
відповідача основної заборгованості у
розмірі 3.206,37грн.

Крім суми основного боргу, на підставі
п.5.2. договору позивачем нараховано за
період з 21.03.2014р. по 31.07.2014р., пеню у
розмірі 148,07грн. та, на підставі ч.2 ст. 625
ЦК України, - три проценти річних в сумі
44,84 грн. та інфляційні втрати у розмірі
276,55грн.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Разом з цим сторонами у п. 5.2. договору
встановлено, що у разі несплати за
надані послуги електрозв"язку понад
установлений термін (з 21 числа місяця,
що настає після розрахункового
періоду) споживач сплачує пеню у
розмірі одного відсотка від затриманих
платежів за кожну добу затримки, згідно
з чинним законодавством.

Суд дослідивши представлений
позивачем розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних втрат, враховуючи
встановлення факту прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов"язання за договором про надання
телекомунікаційних послуг № 520267 від
15.01.2014р., дійшов висновку, що обраний
позивачем початок періоду нарахування
за кожним рахунком-актом окремо
відповідає встановленому судом
моменту виникнення у позивача права
вимагати від відповідача виконання
грошового зобов'язання з оплати
наданих послуг, нарахування пені
здійснено позивачем з врахуванням умов
п. 5.2. договору, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та ч.6
ст. 232 Господарського кодексу України, у
зв'язку з чим суд, перевіривши
арифметичний розрахунок пені,
інфляційних та 3% річних (а.с.19-20), вважає,
що заявлені позивачем за період з
21.03.2014р. по 31.07.2014р., пеня у розмірі 148,07
грн., інфляційні втрати у розмірі 276,55
грн. та три проценти річних в сумі 44,84
грн., - є обґрунтованими, заявленими
правомірно, у зв'язку з чим суд
задовольняє позовні вимоги позивача в
цій частині в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у даній справі, які складаються
з 1.827,00грн. судового збору, суд
керується наступним.

Згідно п.4.7. постанови Пленуму ВГСУ від
21.02.2013р. №7, судам роз"яснено, що
частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, - в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

У такому застосуванні суду слід
виходити з широкого розуміння даної
норми, маючи на увазі, що передбачені
нею наслідки можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом. Так, якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.

Разом з цим, заява позивача про
зменшення позовних вимог не була
прийнята судом до розгляду, і була
повернута останньому згідно норм п.6 ч.1
ст. 63 ГПК України, без розгляду, -
підстав для повернення позивачу з
Державного бюджету України суми
сплаченого судового збору у зв"язку зі
зменшенням розміру позовних вимог (п.п.1
ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір"), немає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у даній справі покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 627, 628,
629, 901-903 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75,
п.1.1. ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального закладу
охорони здоров"я Великобурлуцької
центральної районної лікарні (62602,
Харківська область, смт. Великий
Бурлук, вул. Комінтерна, б. 23, п/р 640
в ГУДКСУ у Харківській області,МФО 851011,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, р/р
5, в ВАТ "Райффайзен банк Аваль",
МФО 380805, )
заборгованість за надані
телекомунікаційні послуги у сумі 3.206
грн. 37 коп., пеню у сумі 148 грн. 07коп.,
збитки від інфляції у розмірі 276 грн. 55
коп., три відсотки річних у розмірі 44
грн. 84 коп.; та 1.827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Припинити провадження по справі в
частині стягнення 1.075,36грн. основного
боргу.

Повне рішення складено 15.10.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев