ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 916/3317/14

Позивач: Мале приватне підприємство
Фірма „Ерідон"

Відповідач: Приватне підприємство
„ТОПРАК ПЛЮС"

Про: стягнення 77745,64 грн.

Суддя
Демешин О. А.

Представники:

від позивача: Гулінський В.Б. -
довіреність

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Мале приватне підприємство
Фірма „Ерідон" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Приватного підприємства „ТОПРАК ПЛЮС"
(далі - відповідач) про стягнення 77745,64
грн., з яких: 40000,00 грн. - основний борг;
інфляційні - 20668,38 грн., річні - 9753,42 грн.,
пеня - 7323,84 грн.

Відповідач відзиву на позов не
надав, тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами, відповідно
ст. 75 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

17.05.2013 року між позивачем (постачальник)
та відповідачем (покупець) укладено
Договір поставки № 1001/13/77, на виконання
якого, та додатку №1001/13/77/1-ЗЗР від
17.05.2013р. до нього позивач передав,
згідно видаткової накладної № 23855 від
17.05.2013р. на підставі довіреності на
отримання товарно-матеріальних
цінностей № 17 від 17.05.2013р., а відповідач
отримав товар - засоби захисту рослин
на суму 45179,75 грн.

Відповідно до п.3.1 договору поставки
№1001/13/77 від 17.05.2013р. порядок розрахунків
за поставлений товар визначається в
Додатках до даного Договору.

Згідно п. 3.1 додатку №1001/13/77/1-ЗЗР від
17.05.2013р. до договору поставки №1001/13/77
від 17.05.2013р. товар підлягав оплаті в
строк до 17.05.2013р.

Проте, відповідач зобов'язання з оплати
отриманого товару виконав лише
частково, сплативши згідно платіжного
доручення № 1 від 27.05.2013р. суму в розмірі
5 179,75 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача з оплати товару складає 40000
грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до спи 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець зобов
'язується прийняти товар і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 7.5 Договору поставки №1001/13/77
від 17.05.2013р. сторони передбачили
нарахування 20 процентів річних.

Згідно п. 7.6 Договору стягнення
штрафних санкцій не обмежується
строком нарахування та припиняється в
день виконання стороною зобов'язання, а
позовна давність продовжується до 3-х
років.

Крім того, згідно з пунктом 7.1.1.
Договору поставки №1001/13/77 від 17.05.2013р.,
Відповідач, у разі несвоєчасної оплати
товару, повинен сплатити пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України за кожний
день прострочення.

Позивачем, у відповідності до вимог
чинного законодавства та умов договору
розраховано пеню та сплати 20% річних,
які підлягають до стягнення з
відповідача. Їх розмір, відповідно,
становить 7323,84 грн. пені та 9753,42 грн.
сплати 20% річних.

Також, відповідно до п.3.2 - 3.3. договору
поставки №1001/13/77 від 17.05.2013р., сторони
дійшли до згоди, що при проведенні
розрахунків за Товар буде
застосовуватися курс продажу
іноземних валют (Долар США/ЄВРО) до
гривні, що встановлений АТ „Державний
експортно-імпортний банк України".

Згідно п.1. додатку №1001/13/77/1-ЗЗР від
17.05.2013р. до договору поставки №1001/13/77
від 17.05.2013р. сторони визначили гривневу
вартість товару у еквіваленті до
долара США.

З врахуванням зазначеного та оскільки
на дату відвантаження товару курс АТ
„Державний експортно-імпортний банк
України" дол. США до гривні складав
8,169грн.=1дол. США, а станом на 04.08.2014р.
складає 12,39грн. = 1дол. США. Отже,
вартість товару з врахуванням зміни
курсу, тобто 60668,38 грн., а втрати,
пов'язані зі зміною курсу гривні до
долара США (курсова різниця) складають
20668,38 грн.

Отже, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, з покладенням на відповідача
витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства „ТОПРАК ПЛЮС" (67810,
Одеська обл., Болградський район, с.
Дмитрівка, вул. Леніна, буд. 188, код -
37548639) на користь Малого приватного
підприємства Фірма „Ерідон" (поштова
адреса: 03191, м. Київ, а/с 50, 08143, Київська
обл. Києво-Святошинський р-н, с. Княжичі,
вул. Леніна, 46, код - 19420704): 40000 гривень
боргу; 20668 гривень 38коп. курсової
різниці; 9753 гривні 42 коп. сплати
20%річних; 7323 гривні 84коп. пені та 1827
гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.А. Демешин