КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 927/540/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Приватного підприємства «Форестер» на
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 04.06.2014р. у
справі № 927/540/14 (суддя Цимбал-Нарожна
М.П.)

За позовом Державного підприємства
«Клавдієвське лісове господарство»

до Приватного підприємства
«Форестер»

про стягнення коштів (22 449, 90
грн.)

за участю представників сторін:

від позивача: Баришенко С.В.
(довіреність № 1/08 від 02.01.2014р.);

від відповідача (скаржник): не
з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 04.06.2014р.
задоволено позовні вимоги Державного
підприємства «Клавдієвське лісове
господарство», вирішено стягнути з
Приватного підприємства «Форестер» 22
449, 90 грн. основного боргу та судові
витрати.

Ухвалою суду від 05.08.2014р. порушено
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою Приватного підприємства
«Форестер», у якій, скаржник просив
скасувати рішення Господарського суду
Чернігівської області від 04.06.2014р. та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Скаржник вважає, що рішення суду
прийняте з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, в зв'язку з чим
рішення є необґрунтованим та таким, що
підлягає скасуванню.

Згідно доводів апеляційної скарги, у
документах наданих до суду позивачем
відсутнє будь-яке посилання на
укладені договори купівлі-продажу №
89/11, № 15/12, № 13/13, як на підставу
виникнення зобов'язань, тому не можна
вважати поставку товару в більшій
кількості, ніж зазначено у вказаних
договорах, саме на умовах цих
договорів; поставка лісопродукції в
кількості, що перевищує вказану в
договорах відбувалась на підставі
укладеного в усній формі договору
поставки; вимог про сплату
заборгованості в порядку
передбаченому ст. 530 ЦК України на
адресу підприємства не направлялось,
тому і строк виконання зобов'язання по
сплаті боргу вважається таким, що не
настав; подання позивачем позовної
заяви адресованої господарському суду,
а не підприємству, є складовою судової
процедури, а не цивільних
правовідносин, і відповідні дії не
можуть розглядатись як вимога у
розумінні зазначеної норми Цивільного
кодексу України.

В судове засідання не з'явились
представники скаржника - Приватного
підприємства «Форестер», однак
враховуючи, що явка в судове засідання
є правом сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін, справа може
розглядатись без їх участі, оскільки
таке нез'явлення не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі викладені
підстави з яких, за твердженням
скаржника підлягає скасуванню
прийняте судом першої інстанції
рішення у справі, такі суду є
зрозумілими, не потребують додаткового
роз'яснення представником. Про розгляд
апеляційної скарги в судовому
засіданні 01.10.2014р. відповідача
повідомлено належним чином, ухвалою
від 05.08.2014р., отримання якої 12.08.2014р.
підтверджено поштовим повідомленням
про вручення рекомендованого
відправлення.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи пояснення представника
позивача та доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування судового рішення при
врахуванні наступного.

Предметом судового розгляду у даній
справі є вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі 22
449, 90 грн., що утворилась внаслідок
неповної оплати товару (лісопродукції),
поставка якого здійснювалась в періоді
з листопада 2011р. по лютий 2013р..

Відносини сторін з приводу
купівлі-продажу товару були оформлені
договорами купівлі-продажу
необробленої деревини № 89/11 від
29.08.2011р., № 15/12 від 28.11.2011р., № 13/13 від
30.11.2012р..

Під час розгляду справи судом першої
інстанції встановлено, що при
здійсненні поставок лісопродукції
сторонами не було дотримано умов
договорів по кількості товару, а також
товар отримувався відповідачем і в
іншому асортименті ніж те погоджено в
договорах.

Документальним підтвердженням
отримання відповідачем товару є надані
до матеріалів справи
товарно-транспортні накладні із
специфікаціями-накладними, податкові
накладні, які виписувались продавцем
із зазначенням суми податку на додану
вартість.

Оскільки облік продажу здійснювався
позивачем згідно укладених між
сторонами договорів, а в податкових
накладних містились посилання на
відповідний договір, судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
поставку позивачем товару в межах
договору №15/12 - на суму 306 840, 80 грн.,
договору №13/13 - на суму 13 301, 70 грн., та
допущено помилку при визначенні
вартості поставки товару згідно
договору №89/11, враховуючи, що
матеріалами справи
(товарно-транспортними накладними №
045673 від 18.11.2011р., № 045759 від 25.11.2011р., № 045578
від 30.11.2011р., № 045931 від 07.12.2011р., № 045942 від
12.12.2011р., № 046015, 046017 від 21.12.2011р.)
підтверджено поставку товару за
вказаним договором на суму 167 307, 40 грн..

Прийняття відповідачем податкових
накладних, які виписувались позивачем
з посиланням на відповідні договори №
89/11 від 29.08.2011р., № 15/12 від 28.11.2011р., № 13/13
від 30.11.2012р., а також проведення
відповідачем оплат в розмірі, що
перевищує суму вартості товару за
договором з посиланням у призначенні
платежу на номер договору № 89/11 від
29.08.2011р. свідчить про вчинення
відповідачем дій по виконанню
укладених з позивачем договорів, у
зв'язку з чим доводи скаржника щодо
відсутності посилання на договори у
товарно-транспортних накладних не
підтверджують порушення або
неправильного застосування норм
матеріального права при вирішенні
спору, оскільки, згідно положень ст. 43
ГПК України, судом першої інстанції
було надано належну оцінку
встановленим обставинам в сукупності з
іншими наявними у справі доказами.

Правові наслідки порушення умов
договору щодо кількості товару та щодо
асортименту товару визначені
положеннями ст. 670, 672 ЦК України, якими
передбачено, що у разі якщо покупець
прийняв більшу кількість товару, ніж це
встановлено договором купівлі-продажу,
він зобов'язаний оплатити додатково
прийнятий товар за ціною, встановленою
для товару, прийнятого відповідно до
договору, якщо інша ціна не встановлена
за домовленістю сторін (ч. 3 ст. 670 ЦК
України), і якщо покупець не відмовився
від товару, асортимент якого не
відповідає умовам договору
купівлі-продажу, він зобов'язаний
оплатити його за ціною, погодженою з
продавцем; якщо продавець не вжив
необхідних заходів щодо погодження
ціни в розумний строк, покупець оплачує
товар за ціною, яка на момент укладення
договору купівлі-продажу
застосовувалася щодо аналогічного
товару (ч. 5 ст. 672 ЦК України).

Виходячи з того, що відповідачем було
прийнято товар на суму, яка перевищує
кількість визначену договорами, а
також, відповідач не відмовлявся від
отримання товару в асортименті, який не
відповідає умовам договору, до
апеляційної скарги не надав доказів
погодження між сторонами інших умов
щодо оплати ціни товару вказаної у
накладних, вимоги позивача про
стягнення боргу в розмірі 22 449, 90 грн.
обґрунтовано визнано такими, що
підлягають задоволенню.

У зв'язку з неповною сплатою коштів за
поставлений товар, позивач звертався
до відповідача з претензією за вих. №
200/08 від 23.05.2013р. у якій просив сплатити
заборгованість що виникла в сумі 22 449, 90
грн.. Доказом направлення відповідачу
(звернення позивача з вимогою про
оплату) є поштове повернення
рекомендованого відправлення 29.05.2013р. з
адреси підприємства з відміткою про
закінчення терміну зберігання, у
зв'язку з чим всі наслідки неотримання
направленої позивачем вимоги
покладаються на відповідача.

До справи також долучено претензію від
24.10.2013р. за вих. № 373/08, яка направлялась
за іншою відомою позивачу адресою
підприємства, і також була повернута
поштовим відділенням Чернігів-37 з
відміткою про закінчення терміну
зберігання рекомендованого
відправлення.

Наведеним спростовуються доводи
апелянта про незвернення позивача з
вимогою про оплату боргу, оскільки в
даному випадку має місце лише
неотримання відповідачем таких вимог.

При цьому, апеляційним господарським
судом враховується, що ухвали суду
першої інстанції від 16.04.2014р., від
07.05.2014р., від 21.05.2014р. і рішення суду від
04.06.2014р. також були повернуті поштовим
відділенням з відміткою про закінчення
терміну зберігання рекомендованих
відправлень в об'єкті поштового зв'язку
через неприбуття адресата по їх
отримання, апеляційна скарга
готувалась відповідачем без
ознайомлення з матеріалами, відповідно
містить твердження, які спростовуються
доказами долученими до справи.

Доводи апеляційної скарги не
звільняють відповідача від оплати за
поставлений йому товар, а відповідно до
частини першої статті 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Про визнання відповідачем
заборгованості в розмірі 22 449, 90 грн. за
поставлений товар згідно
товарно-транспортних накладних по яких
розглянуто спір, свідчить, зокрема: акт
звірки взаєморозрахунків складений
станом на 01.01.2014р., який підписаний
обома сторонами, скріплений печатками
підприємств та залучений до матеріалів
справи у належним чином засвідченій
копії (аркуш справи 96). Дані акту звірки
підтверджені наданими до справи
товарно-транспортними накладними,
платіжними дорученнями, прибутковими
касовими ордерами, доказів здійснення
розрахунків за товар після підписання
вказаного акту звірки відповідачем
суду не надано, документів які б
підтверджували наявність розбіжностей
у сумі взаєморозрахунків, а також таких
які б спростовували здійснений
позивачем розрахунок суми боргу суду
представлено не було.

Належних доказів, які б свідчили про
повну оплату товару поставленого за
накладними щодо яких виник спір,
відповідачем не надано, висновок суду
про порушення ПП «Форестер»
зобов'язань з оплати поставленого
товару не спростований матеріалами
справи.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено відповідно
до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Приватного
підприємства «Форестер» та скасування
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 04.06.2014р..

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Форестер» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Чернігівської області від 04.06.2014р.
у справі № 927/540/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 927/540/14 повернути
до Господарського суду Чернігівської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала