ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 918/1142/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу за позовом Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Мрія Плюс"

про стягнення заборгованості за
спожитий природний газ, пені, 3% річних,
інфляційних втрат в сумі 7233,39 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Афоніна С.М.

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Мрія Плюс" про стягнення 7233
грн. 39 коп., з яких 6683 грн. 00 коп. -
основний борг, 88 грн. 76 коп. - інфляційні
втрати, 461 грн. 63 коп. - 3% річних. Свої
вимоги обґрунтовує укладеним між ПАТ
по газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" та ПАТ НАК "Нафтогаз України"
Договором №14/6058/12 про відступлення
права вимоги від 24.10.2012 р., та
несвоєчасним виконанням відповідачем
зобов'язання щодо сплати коштів за
поставлений природний газ на загальну
суму 6683 грн. 00 коп. згідно Договору №
23-ТЕ/12 на постачання природного газу за
регульованим тарифом від 30.12.2011 р.

26.09.2014 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшли пояснення по суті
спору, згідно яких вказує, що станом на
дату звернення позивача до суду з даним
позовом відповідачем було повністю
погашено основний борг у розмірі 6683
грн. 00 коп., що підтверджується
належними та допустимими доказами.
Крім того, відповідач вважає, що
позивачем невірно нараховані
інфляційні втрати та 3% річних, оскільки
не враховано дат здійснення ОСББ "Мрія
Плюс" оплати за природний газ. За
наведеного вважає позовні вимоги
безпідставними та просить в позові
відмовити.

В судове засідання 01.10.2014 р. представник
позивача не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
судом належним чином, про що свідчить
наявний підпис представника позивача у
протоколі засідання від 24.09.2014 р.

У судовому засіданні 01.10.2014 р.
представник відповідача надав
пояснення, які співпадають з позицією,
що викладена у письмових поясненнях.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
повно та об'єктивно оцінивши всі
обставини справи в їх сукупності,
господарський суд прийшов до висновку,
що в позові слід відмовити. При цьому
суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 30.12.2011 року між
Публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" (Постачальник) та ОСББ "Мрія
Плюс" (Споживач) укладено Договір №
23-ТЕ/12 на постачання природного газу за
регульованим тарифом (надалі-договір),
за умовами якого Постачальник постачає
природний газ Споживачу в обсягах і
порядку, передбачених договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених договором. Газ, що
постачається за цим Договором,
використовується Споживачем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (п. 1.1.
договору). (арк.с. 18-26).

Згідно з п. 2.1. договору обсяги
постачання газу Споживачу наводяться в
додатку 2 до Договору (арк.с. 27).

Ціна на природний газ становить 1309,20
грн. за 1000 куб.м. з урахуванням податку
на додану вартість, збору до
затвердженого тарифу на природний газ
у вигляді цільової надбавки, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом (п.4.2. Договору).

Оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється Споживачем
плановими платежами із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
додатка 2 до Договору у такому порядку:
перша оплата в розмірі 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводиться не пізніше
10 числа місяця поставки; подальші
оплати проводяться плановими
платежами по 33 % вартості запланованих
місячних обсягів постачання газу до 20
та 30 числа місяця поставки. У платіжних
дорученнях Споживач повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання, призначення
платежу (п.4.6. Договору).

Відповідно до п.5.3.3. Договору Споживач
зобов'язаний оплачувати Постачальнику
вартість поставленого газу на умовах
та в обсягах, визначених Договором.

За п. 10.1. цей договір набирає чинності з
дати його підписання та укладається на
строк до 31 грудня 2012 року. Договір
вважається продовженим на аналогічний
період, якщо за місяць до закінчення
терміну дії Договору жодною із сторін
не буде заявлено про припинення його
дії або перегляд його умов. При цьому
Сторони мають переоформити додаток 2
щодо договірних обсягів постачання
газу, у якому визначити планові обсяги
газу на продовжений термін.

Додатковою угодою №2 до договору
№23-ТЕ/12 від 30.12.2011 р. сторони погодили
наступне : вважати договір №23-ТЕ/12 від 30
грудня 2011 року таким, що припинив дію в
частині постачання природного газу з 01
вересня 2012 року (арк.с. 33).

На виконання умов договору Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Рівнегаз" протягом січня-квітня 2012
року поставлено відповідачу природний
газ, що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2012 року, від 29.02.2012 року, від 31.03.2012
року, від 30.04.2012 р. (арк.с. 34-37).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
природного газу, поставленого протягом
січня-квітня 2012 року, виконував не
своєчасно та не в повному обсязі.
Вказане підтверджується наявними у
справі банківськими виписками (арк.с.
42-46).

Таким чином, станом на 30 вересня 2012 року
несплаченими залишалися 6683 грн. 00 коп.
Вказане підтверджено підписаним
Постачальником та Споживачем актом
звірки взаємних розрахунків за
природний газ від 30.09.2012 р. (арк.с. 38).

У подальшому між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" (Первісний
кредитор) та Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (Новий
кредитор) укладено Договір №14/6058/12 про
відступлення права вимоги від 24.10.2012 р.
(арк.с. 13-14). Згідно п.1.1. останнього
Первісний кредитор передає, а Новий
кредитор приймає на себе право вимоги
до боржника Первісного кредитора ОСББ
"Мрія Плюс" за договором на постачання
природного газу №23-ТЕ/12 від 30.12.2011 р. у
сумі 6683 грн. 00 коп. За п.1.2. крім передачі
права вимоги оплати спожитого
природного газу за зобов'язанням,
зазначеним в п.1.1. Договору, до Нового
кредитора переходять права вимоги
стягнення всіх штрафних санкцій,
інфляційних втрат та відсотків,
пов'язаних із невиконанням або
неналежним виконанням Боржником своїх
зобов'язань за зазначеним вище
договором.

У п.2.1. Договору про відступлення права
вимоги передбачено, що Первісний
кредитор зобов'язаний в термін до 22
жовтня 2012 року передати Новому
кредитору оригінали документів, які
підтверджують права вимоги до
Боржника, та інформацію, яка є важливою
для їх здійснення.

Право вимоги вважається переданим
після фактичної передачі документів,
зазначених в п.2.1. цього Договору.
Передача документів оформлюється
актом приймання-передачі з зазначенням
переліку переданих документів (п.2.2.).

Договір підписаний Первісним
кредитором та Новим кредитором та
скріплений відбитками печаток сторін.

24.10.2012 р. сторони Договору про
відступлення права вимоги підписали
акт приймання-передачі документів, які
підтверджують права вимоги до
Боржника, та інформацію, яка є важливою
для їх здійснення (арк.с. 15).

У подальшому на адресу ОСББ "Мрія Плюс"
від ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Рівнегаз" було надіслано
повідомлення №10-3554 від 29.10.2012 р. про
відступлення права вимоги (арк.с. 16-17).

17.12.2012 р. НАК "Нафтогаз України"
звернувся до ОСББ "Мрія Плюс" із
письмовою вимогою №26/2-435-12 з проханням
негайно здійснити перерахування
грошових коштів в рахунок погашення
вказаної заборгованості у сумі 6683 грн.
00 коп. перед Новим кредитором (арк.с.
47-49).

Як зазначив позивач у тексті позовної
заяви, станом на 22.03.2014 р.
заборгованість відповідача за
вказаними договорами складає 6683 грн. 00
коп.

У зв'язку з тим, що відповідач не
здійснював виконання умов договорів в
частині оплати вартості поставленого
газу у розмірі 6683 грн. 00 коп., позивач,
покликаючись на ст.625 ЦК України,
здійснив нарахування 88 грн. 76 коп. -
інфляційних втрат та 461 грн. 63 коп. - 3%
річних (розрахунок на арк.с. 9-10).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як встановлено ч. 1. ст. 12 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу", постачання
природного газу здійснюється
відповідно до договору, за яким
постачальник зобов'язується поставити
споживачеві природний газ, якісні
характеристики якого визначено
стандартами, в обсязі та порядку,
передбачених договором, а споживач
зобов'язується сплачувати вартість
прийнятого природного газу в розмірі,
строки та порядку, передбачені
договором.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" відповідач
зобов'язаний забезпечувати своєчасну
оплату в повному обсязі послуг з
постачання природного газу згідно з
умовами договорів.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтями 512 - 517 Цивільного кодексу
України визначено, що кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема: передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.
Правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні, яке виникло на підставі
правочину, що підлягає державній
реєстрації, має бути зареєстрований в
порядку, встановленому для реєстрації
цього правочину, якщо інше не
встановлено законом. До нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом. Заміна
кредитора не допускається у
зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з
особою кредитора, зокрема у
зобов'язаннях про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю. Заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням. Первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення. Боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

Щодо позовної вимоги позивача про
стягнення з відповідача 6683 грн. 00 коп.
основного боргу слід зауважити
наступне.

У матеріалах справи міститься платіжне
доручення від 09 жовтня 2012 року №105, з
якого вбачається, що відповідачем було
здійснено сплату коштів у розмірі 5400
грн. 00 коп. за використаний природний
газ у 2011-2012 р.р. (арк.с. 78).

Із наведеного слідує, що ще до моменту
переходу прав вимоги до Нового
кредитора відповідачем погашено
частину боргу, який був відображений у
підписаному між Первісним кредитором
та Боржником акті звірки від 30.09.2012 р.

Відповідно на день укладення Договору
№14/6058/12 про відступлення права вимоги
від 24.10.2012 р. несплаченими відповідачем
залишалися лише 1283 грн. 00 коп.
(6683,00-5400,00=1283,00).

Також відповідачем надано суду
платіжне доручення №355 від 24.02.2014 р. про
сплату боргу за спожитий природний газ
у сумі 12 352 грн. 31 коп., призначення
платежу - за спожитий природний газ у
грудні 2013 року (арк.с. 82). У подальшому
29.08.2014 р. було змінено призначення
платежу та зазначено, що даним
платіжним дорученням погашено решту
боргу по Договору №14/6058/12.

Вказане відображено у наявному в
матеріалах справи підписаному між НАК
"Нафтогаз України" та ОСББ "Мрія Плюс"
акті звірки розрахунків за період з
01.10.2012 р. по 31.08.2014 р. Згідно останнього
вбачається, що заборгованість у
відповідача перед позивачем відсутня
(арк.с. 83).

Отже, належними та допустимими
доказами підтверджено, що борг
відповідача у розмірі 6683 грн. 00 коп. був
погашений ще до звернення позивача до
суду із даним позовом - 09 жовтня 2012 року
та 24 лютого 2014 року.

Таким чином, враховуючи усе
вищевикладене суд приходить до
висновку, що у зв'язку із тим, що на день
подання позовної заяви борг
відповідача за використаний природний
газ у сумі 6683 грн. 00 коп. був повністю
погашений, відтак у ПАТ НАК "Нафтогаз
України" відсутні підстави звернення
позивача до суду з даним позовом.

За наведеного в частині вимоги про
стягнення з відповідача 6683 грн. 00 коп.
основного боргу позов не підлягає
задоволенню, оскільки останній є
безпідставний та необґрунтований,
доводи позивача, що викладені у
позовній заяві спростовані наданими
відповідачем поясненнями та доказами
по справі.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача 88 грн. 76 коп. - інфляційних
втрат та 461 грн. 63 коп. - 3% річних,
нарахованих на суму основного боргу 6683
грн. 00 коп. необхідно звернути увагу на
таке.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сплата 3% від простроченої суми (якщо
інший їх розмір не встановлений
договором або законом), так само як й
інфляційні нарахування, не мають
характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові, та у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті (п.п. 3.1., п. 4.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Відповідно до п. 5.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" кредитор вправі
вимагати, в тому числі в судовому
порядку, сплати боржником сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних як разом зі сплатою суми
основного боргу, так і окремо від неї.

Разом з тим, перевіряючи розміри
нарахованих відповідачу сум 3% річних
та інфляційних втрат суд дійшов
висновку, що позивачем здійснено
нарахування вказаних санкцій без
врахування вчинених відповідачем
проплат сум боргу згідно платіжних
доручень від 09 жовтня 2012 року та від 24
лютого 2014 року, та без врахування
відомостей, відображених у акті звірки
розрахунків за період 01.10.2012 р. - 31.08.2014
р., який підписаний позивачем та
відповідачем. Тому суд не може визнати
наданий позивачем розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних
правильним та обґрунтованим.

Отже, позовні вимоги про стягнення з
відповідача 88 грн. 76 коп. - інфляційних
втрат та 461 грн. 63 коп. - 3% річних
задоволенню не підлягають.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Отже, Публічному акціонерному
товариству Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" слід
відмовити у позові до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Мрія Плюс" про стягнення 7233
грн. 39 коп., з яких 6683 грн. 00 коп. -
основний борг, 88 грн. 76 коп. - інфляційні
втрати, 461 грн. 63 коп. - 3% річних, у зв'язку
з безпідставністю та
необґрунтованістю.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, пов'язані з розглядом справи
при відмові в позові покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено "03" жовтня 2014
року

Суддя
Бережнюк В.В.