КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Справа№ 910/4374/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: представник Кондратюк
А.П. - за довіреністю.

Від відповідача-1: представник не
з'явився.

Від відповідача-2: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРІАЛ МЕДІА",

на рішення Господарського суду м.
Києва від 30.07.2014 року

у справі №910/4374/14 (суддя Чебикіна
С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРІАЛ МЕДІА"

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прайм-

Девелопмент"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО"

про стягнення 183 388,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТРІАЛ МЕДІА"
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Прайм-Девелопмент" 2., Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВІА-АВТО"
про стягнення 183 388,46 грн., з яких
стягнення 165 560,00 грн. основного боргу з
відповідача-2 та стягнення 10 731,78 грн.
пені, 4 613,28 грн. 3 % річних, 2 483,40 грн.
інфляційних втрат з відповідача-1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем-1 взятих на себе
зобов'язань за договором про
проведення рекламної кампанії № 19 від
26.06.2012 року та відповідачем-2 за
договором фінансової поруки №01-14/08-13
від 14.08.2013 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 30.07.2014 року по справі № 910/4374/14 позов
задоволено частково, а саме стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прайм-Девелопмент"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРІАЛ МЕДІА" 4 613
(чотири тисячі шістсот тринадцять) грн.
28 коп. 3% річних, 2 483 (дві тисячі
чотириста вісімдесят три) грн. 40 коп.
інфляційних втрат, 2 592 (дві тисячі
п'ятсот дев'яносто дві) грн. 84 коп. пені
та 151 (сто п'ятдесят одна) грн. 92 коп.
судового збору. В іншій частині до
відповідача-1 в позові відмовлено. В
позові до відповідача-2 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт, крім підстав,
зазначених у позовній заяві,
посилається на те, що судом першої
інстанції не надано оцінку листу № 051213
від 05.12.2013 року, направленого на ім'я
засновника Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО", в якому
зазначена вимога про сплату боргу.

Відповідачами не використано наданого
їм законом права на участь їх
представників у судовому засіданні
суду апеляційної інстанції. Причин
неявки суду не повідомлено. Матеріали
справи містять докази належного
повідомлення відповідачів про час та
місце судового засідання.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
представників відповідачів за
наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, судова колегія встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що
26.06.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТРІАЛ МЕДІА"
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сфера Сіті"Т
(правонаступником якого є Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Прайм-Девелопмент"))(рекламодавець)
було укладено договір про проведення
рекламної кампанії № 19 (основний
договір), за умовами якого
рекламодавець доручає виконавцеві, а
виконавець приймає на себе
зобов'язання виготовити та/чи
розмістити рекламний матеріал
рекламодавця, провести рекламну
кампанію відповідно до умов цього
договору і додатків до нього, які є його
невід'ємною частиною, а рекламодавець
зобов'язується своєчасно та у повному
обсязі прийняти та оплатити надані
послуги (виконані роботи).

Відповідно до п. 4.1. договору вартість
робіт/послуг, погоджених сторонами у
додатках до договору та порядок
розрахунків визначається у тих же
додатках до договору. Ціна договору
визначається як сума вартості усіх
проведених в рамках договору рекламних
кампаній, а також вартості інших
робіт/послуг, погоджених сторонами у
додатках до договору.

Згідно з п. 4.3 договору по закінченні
5-ти денного строку виконавець
направляє рекламодавцю для підписання
акт виконаних робіт (послуг) в двох
примірниках, а також відповідну
податкову накладну.

Як передбачено ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з
положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Встановлено, що позивачем надано
відповідачу-1 рекламних послуг на суму
170 710,00 грн., що підтверджується актами
виконаних робіт від 28.02.2013 року та від
30.04.2013 року, підписаними та скріпленими
печатками обох сторін (а.с. 34-35).

Однак, відповідач-1 за надані послуги
розрахувався частково, у зв'язку з чим
за ним виникла заборгованість у
розмірі 165 560,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що
14.08.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТРІАЛ МЕДІА"
(кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО"
(поручитель) було укладено договір
фінансової поруки, за умовами якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання боржником
(відповідачем-1) зобов'язання щодо
сплати ним на користь кредитора
(позивача) 165 560,00 грн., що виникло за
укладеним між кредитором та боржником
договором про проведення рекламної
кампанії №19 від 26.06.2012 року.

Відповідно до п. 4 вказаного договору
передбачений цим договором обов'язок
поручителя перед кредитором
обмежується сплатою суми 165 560,00 грн.

Як передбачено ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з
положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Як вбачається з п. 3 договору фінансової
поруки, строк виконання зобов'язання за
основним договором вже настав на
момент підписання цього договору.

Враховуючи те, що договором про
проведення рекламної кампанії № 19 від
26.06.2012 року не передбачено, коли саме
виникає обов'язок по оплаті за надані
рекламні послуги, слід застосовувати
ч.2 ст. 530 ЦК України.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції не надано оцінку
листу № 051212 від 05.12.2013 року,
направленого на ім'я засновника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО", в якому
зазначена вимога про сплату боргу, з
огляду на наступне.

З листа № 051213 від 05.12.2013 року
вбачається, що він, як і інші листи
позивача (а.с.38-40), був направлений
засновнику Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сфера Сіті" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО" ОСОБА_3 (а.с.
41).

Дослідивши Протокол загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сфера Сіті" №8 від
01.10.2013р. ( а.с. 95 ), судовою колегією
встановлено, що дане товариство в
період надіслання позивачем
зазначеного листа не мало засновника
ОСОБА_3, якому позивач направляв дані
листи.

Отже, судовою колегією встановлено, що
позивач в порушення п. 6 договору
фінансової поруки від 14.08.2013 року не
звертався до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО" з вимогою
про сплату боргу.

Враховуючи те, що строк виконання
зобов'язання за основним договором
настав 14.08.2013 року, а доказів
направлення позивачем претензії до
поручителя в межах 6-місячного строку,
тобто до 15.02.2014 року, матеріали справи
не містять, судова колегія вважає
вірним висновок суду першої інстанції
стосовно того, що позивачем не
дотримано вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України,
отже порука за договором №01-14/08-13 від
14.08.2013 року є припиненою.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІА-АВТО" основної
заборгованості у розмірі 165 560,00 грн. за
договором фінансової поруки №01-14/08-13
від 14.08.2013 року є не обґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу-1 4
613,28 грн. 3% річних та 2 483,40 грн.
інфляційних втрат.

Перевіривши правильність нарахування 4
613,28 грн. 3% річних та 2 483,40 грн.
інфляційних втрат за допомогою системи
«ЛІГА: ЕЛІТ», судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вказані позовні
вимоги є обґрунтованими та вірними, а
тому підлягають задоволенню.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2.1 основного договору
передбачено, що при порушенні
рекламодавцем зобов'язань по
своєчасній і повній оплаті наданих
послуг (виконаних робіт), рекламодавець
зобов'язаний сплатити виконавцеві пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 261 ЦК України визначено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем-1 до суду першої інстанції
було подано клопотання про
застосування строків спеціальної
позовної давності, в якому він просив
суд застосувати до спірних
правовідносин положення щодо
наслідків спливу строку позовної
давності.

Як встановлено вище, строк виконання
зобов'язання відповідачем-1 за умовами
договору про проведення рекламної
кампанії № 19 від 26.06.2012 року не
встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що
15.03.2013 року відповідачем-1 було
направлено позивачу гарантійний лист,
в якому відповідач-1 визнає суму
заборгованості (а.с. 37).

Встановлено, що позивач звернувся з
позовом про стягнення пені за актом
виконаних робіт (послуг) від 28.02.2013 року
у сумі 8 138,94 грн. 17.03.2014 року, тобто з
пропущенням строку позовної давності
за актом виконаних робіт (послуг) від
28.02.2013 року.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вимога про
стягнення 8 138,94 грн. - пені задоволенню
не підлягає у зв'язку з пропуском
позивачем спеціального строку
позовної давності.

Однак, вимоги про стягнення з
відповідача-1 пені за актом виконаних
робіт від 30.04.2014 року на суму 2 592,84 грн., є
обґрунтованими, та підлягають
задоволенню в межах розміру позовних
вимог.

Враховуючи встановлені вище обставини,
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апелянтом належними та допустимими
доказами не спростовані встановлені
вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова
колегія вважає, що місцевим
господарським судом повно і всебічно
з'ясовані всі обставини справи та
надано їм належну правову оцінку,
рішення місцевого господарського суду,
яким позов задоволено частково,
відповідає чинному законодавству та
матеріалам справи; колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції вірно дотримано
вимоги ст. 49 ГПК України щодо
покладення судового збору на
відповідачів пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТРІАЛ
МЕДІА" на рішення Господарського суду
м. Києва від 30.07.2014 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 30.07.2014 року у справі № 910/4374/14 - без
змін.

3. Матеріали справи № 910/4374/14 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Коршун

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська