КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р. Справа№ 910/16251/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Новицький М.З. -
представник за дов. № 300-122/07-1677 від
28.07.2014;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична група"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014

у справі № 910/16251/14 (суддя: Прокопенко
Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична група"

до Антимонопольного комітету України

про оскарження рішення,

В судовому засіданні 18.09.2014 оголошено
лише вступну та резолютивну частини
постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергетична група"
(далі - ТОВ "Енергетична група", позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Антимонопольного комітету України
(далі - відповідач) про оскарження
рішення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 позовна заява і додані
до неї матеріали були повернуті
позивачу без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та передати справу на розгляд до
Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв ухвалу з
порушенням норм процесуального права,
в неповному обсязі з'ясував обставини
справи, зокрема, не встановив той факт,
що позивачем належним чином були
виконані вимоги законодавства щодо
відправлення відповідачу копії
позовної заяви і доданих до неї
документів (на належну адресу з
правильним зазначенням реквізитів
відповідача).

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.09.2014р.
апеляційна скарга ТОВ "Енергетична
група" була прийнята до провадження та
призначена до розгляду на 18.09.2014.

Представник позивача у судове
засідання 18.09.2014 не з'явився, про час та
місце розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, про що,
зокрема, свідчить наявне в матеріалах
справи поштове повідомлення № 790
про вручення 09.09.2014 позивачу копії
вищезазначеної ухвали.

Представник відповідача у судовому
засіданні 18.09.2014 залишив можливість
розгляду справи за відсутності
представника позивача на розсуд суду.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 зазначає, що у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що явка представників
сторін судом апеляційної інстанції
обов'язковою не визнавалась, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
здійснення перевірки ухвали
Господарського суду міста Києва в
апеляційному порядку за відсутності
представника позивача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
оглянувши оригінали документів,
заслухавши пояснення представника
відповідача, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Оскаржуваною ухвалою суд першої
інстанції повернув без розгляду
позовну заяву ТОВ "Енергетична група" з
доданими до неї документами. В ухвалі
місцевий господарський суд зауважив,
що позивачем не були дотримані вимоги
ст.ст. 56, 57 ГПК України, зазначивши, що
сторона направила на адресу
відповідача не всі документи, додані до
позовної заяви. Зокрема, за висновком
суду, позивач не надіслав на адресу
відповідача копії документів,
зазначених в п.п. 2, 4 Додатків до
позовної заяви. Крім того, суд першої
інстанції зауважив, що не може дійти
достовірного висновку про факт
належного направлення позову з
інформації, яка зазначена у
фіскальному чеку, наданому позивачем.
Відтак, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що докази направлення
позовної заяви та доданих до неї
документів на адресу відповідача є
неналежними.

Суд апеляційної інстанції частково не
погоджується з висновками місцевого
господарського суду з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачу копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 ГПК України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

В п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України визначено, що
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання (для фізичних
осіб).

Як зазначає ст. 93 ЦК України
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Відомості про місцезнаходження
юридичної особи включаються до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Місцевий господарський суд правомірно
встановив, що в якості доказу
направлення Антимонопольному комітету
України копії позовної заяви з
відповідними додатками позивачем було
додано до позову фіскальний чек від
04.08.2014.

Крім того, відповідає матеріалам
справи висновок суду першої інстанції
про те, що у фіскальному чеку у графі
"Куди" зазначено - "01001 КИЇВ".

Однак, в цій частині суд першої
інстанції не врахував, що окрім
фіскального чеку в якості доказу
направлення позову позивачем було
надано опис вкладення у цінний лист від
04.08.2014, в якому вірно зазначені такі
необхідні реквізити місцезнаходження
відповідача як місто, вулиця та номер
будинку, які також співпадають з
інформацією з ЄДР юридичних та
фізичних осіб - підприємців.

Разом з цим, поштовим індексом є код
поштової адреси у вигляді умовного
цифрового позначення об'єктів
поштового зв'язку, у тому числі
сільських населених пунктів, у яких
відсутні відділення поштового зв'язку.
З наведеного вбачається, що поштовий
індекс присвоюється не окремій
юридичній особі, а поштовому
відділенню для спрощення процедури
доставки поштових відправлень.

Крім того, окремою підставою
повернення позовної заяви без розгляду
суд першої інстанції визначив той факт,
що позивач не надіслав на адресу
відповідача копії документів,
зазначених в п.п. 2, 4 Додатків до
позовної заяви.

Так, зі змісту позовної заяви
вбачається, що в пункті 2 переліку
додатків до позову міститься поштова
квитанція на відправлення копії
позовної заяви відповідачу, а в пункті 4
зазначено витяг з ЄДР юридичних та
фізичних осіб-підприємців на ТОВ
"Енергетична група".

В цій частині суд апеляційної
інстанції приймає доводи апелянта про
те, що не надсилання вказаних
документів не може вважатися
порушенням вимог ст. ст. 56, 57 ГПК
України, оскільки копію поштової
квитанції неможливо направити тому
самому адресату в тому самому конверті,
в якому направляється поштове
повідомлення, оскільки відповідний
розрахунковий документ видається вже
після прийняття поштою поштового
відправлення для пересилання.

Щодо не направлення на адресу
відповідача копії витягу з ЄДР
юридичних та фізичних осіб-підприємців
на ТОВ "Енергетична група" суд
апеляційної інстанції зазначає, що
згідно п.п. 1.6, 1.7. Порядку надання
відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 N 1846/5 відомості, які містяться
в ЄДР, є відкритими і
загальнодоступними. Відомості, що
сформовані програмними засобами
ведення ЄДР, надаються, зокрема, у
вигляді: виписки з ЄДР; витягу з ЄДР;
інформації з ЄДР в електронному
вигляді, що відображається на
офіційному веб-сайті розпорядника ЄДР,
веб-сайті технічного адміністратора
ЄДР, Реєстраційному порталі.

В цій частині колегія суддів приймає як
обґрунтовані доводи апелянта про те, що
оскільки інформація з витягу ЄДР є
відкритою, загальнодоступною та може
бути отримана будь-якою особою в
електронному вигляді з офіційного
веб-сайту, не направлення такого витягу
на адресу Антимонопольного комітету
України не є підставою для повернення
позову без розгляду в розумінні ст. 63
ГПК України.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про належне виконання позивачем
процесуального обов'язку щодо
направлення іншій стороні копії
позовної заяви з необхідними
додатками.

Таким чином, місцевим господарським
судом було передчасно повернуто без
розгляду позовну заяву ТОВ
"Енергетична група", оскільки з
матеріалів справи не вбачається
порушень позивачем норм
процесуального права при поданні до
господарського суду вищезазначеного
позову.

За змістом ст. 55 Конституції України,
ст. 7 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожному гарантується захист
прав і свобод у судовому порядку. При
цьому, право на розгляд справи означає
право особи звернутися до суду та право
на те, що його справа буде розглянута та
вирішена судом, до підсудності якого
вона віднесена. Особі має бути
забезпечена можливість реалізувати
вказані права без будь-яких перепон чи
ускладнень. Здатність особи
безперешкодно отримати судовий захист
є змістом поняття доступу до
правосуддя та основоположним
принципом судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відносно порушення Господарським
судом міста Києва норм процесуального
права при поверненні без розгляду на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
позовної заяви та доданих до неї
документів приймаються судом
апеляційної інстанції, як підстава для
скасування оскаржуваної ухвали з
урахуванням мотивів, викладених у
даній постанові.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню
на підставі пункту 4 частини 1 статті 104
ГПК України, а апеляційна скарга ТОВ
"Енергетична група" - задоволенню. В
свою чергу, матеріали справи
підлягають поверненню до місцевого
господарського суду для розгляду
справи по суті.

Згідно п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7, у випадках скасування рішення
господарського суду і передачі справи
на новий розгляд розподіл судового
збору у справі, в тому числі й
сплаченого за подання апеляційної
та/або касаційної скарги або заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, здійснює господарський
суд, який приймає рішення за
результатами нового розгляду справи,
керуючись загальними правилами
розподілу судових витрат.

Таким чином, розподіл сум судового
збору, пов'язаного з розглядом цієї
апеляційної скарги, слід здійснити
суду першої інстанції при ухваленні
рішення у даній справі.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергетична група" на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
07.08.2014 у справі № 910/16251/14 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 у справі № 910/16251/14
скасувати.

3. Матеріали справи № 910/16251/14 та позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетична група"
до Антимонопольного комітету України
про оскарження рішення з відповідними
додатками направити до Господарського
суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 18.09.2014 р.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
О.М. Гаврилюк

А.І. Мартюк