ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р.
Справа № 922/4343/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. ,
суддя Барбашова С.В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1; ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1602
Х/3-9) на рішення господарського суду
Харківської області від 19.05.14 р. у
справі № 922/4343/13

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.
Харків

про заборона використання зображення
та стягнення 11470,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП ОСОБА_4, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просив заборонити ФОП ОСОБА_5
використовувати на своїх упаковках
оригінальне комбіноване зображення
позивача "ІНФОРМАЦІЯ_1" або зображення,
схоже до ступені змішування з ним та
стягнення з відповідача - ФОП ОСОБА_5 на
користь позивача компенсації за
неправомірне використання об'єкта
інтелектуальної власності у розмірі 10
мінімальних заробітних плат в розмірі
11470,00 грн. Обґрунтовуючи позовну заяву
тим, що йому стало відомо про
використання та виготовлення
відповідачем подібної продукції -
"ІНФОРМАЦІЯ_2", при цьому для пакування
своєї продукції на упаковці
використовує зображення, що є схожим до
ступеня змішування із зображенням
позивача.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19.05.2014 р. у
справі № 922/4343/13 позов задоволено.
Заборонено ФОП ОСОБА_5 використовувати
на своїх упаковках оригінальне
комбіноване зображення Позивача
"ІНФОРМАЦІЯ_1" або зображення схоже до
ступені змішування з ним.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ФОП
ОСОБА_4 компенсацію за неправомірне
використання об'єкта інтелектуальної
власності у розмірі 10 мінімальних
заробітних плат в розмірі 11470,00 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ФОП
ОСОБА_4 вартість судової експертизи у
розмірі 3060,00 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ФОП
ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 2867,50
грн.

Рішення мотивоване з посиланням на
законність та обґрунтованість
заявлених позивачем позовних вимог, з
тих підстав, що позивач є суб'єктом
авторського права, якому належать
виключні майнові права на оригінальне
комбіноване зображення. Судом
встановлено, що позивач ніяких
договорів щодо передачі майнових прав
на комбіноване зображення із
відповідачем не укладав, а отже
відповідач не мав права
використовувати зображення позивача
права, тобто своїми діями відповідач
вчинив порушення майнових прав
позивача. Крім того, позивач належним
чином довів факт наявності у нього
права на стягнення компенсації з
відповідача, який порушив авторське
право, яке належить позивачеві та ін.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 19.05.2014 р. у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, з мотивів та підстав, зазначених
в апеляційній скарзі.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної
скарги відповідач зазначає про те, що
суд помилково дійшов висновку про те,
що ОСОБА_4 є автором твору у вигляді

малюнку, а також автором складеного
твору.

Вважає, що суд та судовий експерт не
дослідили об'єкт авторського права та
об'єкт, який був предметом використання
сторонами спору, судом не встановлена
дата (момент) виникнення авторських
прав на об'єкт авторського права.
Рішення суду порушує права ОСОБА_6 на
промисловий зразок

«ІНФОРМАЦІЯ_3», а також права, що
випливають з ліцензійного договору та
права відповідача відповідно до
Ліцензійного договору від 30.08.2013 р. про
надання дозволу (невиключної ліцензії)
на використання промислового зразка,
та ін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
просить рішення господарського суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду, з
мотивів викладених у відзиві та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4
здійснює свою підприємницьку
діяльність в галузі виробництва
хімічної продукції - "ІНФОРМАЦІЯ_2", а
саме коди КВЕД:

- Код КВЕД 20.15 Виробництво добрив і
азотних сполук;

- Код КВЕД 20.30 Виробництво фарб,
лаків і подібної продукції,
друкарської фарби та мастик;

- Код КВЕД 20.52 Виробництво клеїв;

- Код КВЕД 20.59 Виробництво іншої
хімічної продукції, н. в. і. у.;

- Код КВЕД 82.92 Пакування;

- Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована
оптова торгівля.

З метою підготовки до виробництва
хімічної продукції позивач оформив
технічні умови ТУ У 20.1-НОМЕР_3-001:2013
"ІНФОРМАЦІЯ_2" та інші необхідні
документи.

Одним із видів хімічної продукції
позивача є "ІНФОРМАЦІЯ_1", упаковка цієї
продукції включає оригінальне
комбіноване зображення, яке
складається із словесних та
зображувальних (графічних) елементів.

Позивач свої позовні вимоги
обґрунтовує, зокрема, тим, що на
підставі договору № 3 від 05.06.2012 р.
укладеного між ним та третьою особою -
ФОП ОСОБА_7 на виконання поліграфічних
робіт замовив партію упаковок із
нанесеним зображенням, отриманих
згідно з накладною № 1/3 від 04.03.2013 р. (т. 1
а. с. 18).

Таким чином, позивач вважає, що йому
належать майнові авторські права на
оригінальне комбіноване зображення
для упаковки продукції "ІНФОРМАЦІЯ_1".
(складений твір).

В подальшому, як зазначив позивач йому
стало відомо, що ФОП ОСОБА_5 на підставі
ТУУ 20.1-НОМЕР_4-001-2013 також виготовляє
подібну продукцію «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
використовує для пакування своєї
продукції упаковку (т. 1 а. с. 20), на якій
розміщено зображення, яке є схожим до
ступені змішування із зображенням, яке
міститься на упаковці Позивача (т. 1 а. с.
13).

Позивач зазначає, що відповідач
порушує його виключні авторські
майнові права, а також його майнові
права, наголошуючи, що не надавав
відповідачеві прав на використання
«зображення на упаковці», а також:

- на використання об'єкта права
інтелектуальної власності;

- дозволяти використання об'єкту права
інтелектуальної власності;

- перешкоджати неправомірному
використанню об'єкта права
інтелектуальної власності, в тому
числі забороняти таке використання.

Таким чином, позивач вважає, що
незаконне використання відповідачем
«зображення на упаковці» порушує права
позивача, передбачені Законом України
«Про авторське право і суміжні права».

Викладені обставини стали підставою
для звернення позивача до суду з
позовом по даній справі.

В процесі розгляду справи була
призначена судова експертиза, згідно з
висновком судової експертизи № 12321 від
14 березня 2014 року, проведеної
Харківським науково-дослідним
інститутом ім. засл. проф. Н.С.Бокаріуса,
зображення на упаковці позивача, ФОП
ОСОБА_4, є оригінальним; зображення на
упаковці відповідача, є схожим до
ступеня змішування з зображенням на
упаковці позивача.

З матеріалів справи також вбачається,
що господарський суд приймаючи
оскаржуване рішення крім іншого
виходив з того, що позивач є суб'єктом
авторського права, якому належать
виключні майнові права на оригінальне
комбіноване зображення. Судом
встановлено, що позивач ніяких
договорів щодо передачі майнових прав
на комбіноване зображення із
відповідачем не укладав, а отже
відповідач використовувати зображення
позивача права не мав, тобто своїми
діями відповідач вчинив порушення
майнових прав позивача. Крім того,
позивач належним чином довів факт
наявності у нього права на стягнення
компенсації з відповідача, який
порушив авторське право, яке належить
позивачу та ін.

Проте, викладені вище висновки
господарського суду, на думку колегії
суддів, не повністю відповідають
фактичним обставинам спору та
матеріалам справи, їм не надана
правильна та належна правова оцінка, в
зв'язку з чим, є підстави для
задоволення апеляційної скарги і
скасування прийнятого у справі
рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь -які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 432 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
права інтелектуальної власності
відповідно до статті 16 цього Кодексу.
Суд у випадках та в порядку,
встановлених законом, може постановити
рішення, зокрема, про: вилучення з
цивільного обороту товарів,
виготовлених або введених у цивільний
оборот з порушенням права
інтелектуальної власності; вилучення з
цивільного обороту матеріалів та
знарядь, які використовувалися
переважно для виготовлення товарів з
порушенням права інтелектуальної
власності; опублікування в засобах
масової інформації відомостей про
порушення права інтелектуальної
власності та зміст судового рішення
щодо такого порушення.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності", у разі коли один
матеріальний об'єкт поєднує ознаки
декількох самостійних об'єктів права
інтелектуальної власності (знака для
товарів і послуг, промислового зразка,
об'єкта авторського права тощо), спосіб
захисту порушеного права визначається
характером такого порушення. Зокрема, з
огляду на встановлений обсяг правової
охорони, якщо порушник вчиняє дії з
використанням промислового зразка або
знака для товарів і послуг,
правовласник вправі здійснювати
захист способами, передбаченими для
захисту прав на відповідний об'єкт
права інтелектуальної власності; якщо
ж право на використання об'єкта
інтелектуальної власності порушено
діями, не пов'язаними з використанням
об'єкта промислової власності, то
захист може здійснюватися способами,
передбаченими для захисту авторських
прав, - за наявності необхідних та
достатніх підстав для віднесення
такого об'єкта до числа об'єктів
авторського права.

Обґрунтовуючи своє право на звернення
до суду, позивач зазначає, що він з
метою підготовки до виробництва
хімічної продукції оформив технічні
умови ТУ У 20.1-НОМЕР_3-001:2013
«ІНФОРМАЦІЯ_2», які зареєстровані 30.05.2013
р. № 04725906/013974 Державним підприємством
«Харківський регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» (т. 1 а. с. 12), одним з видів
хімічної продукції позивач визначив
«ІНФОРМАЦІЯ_1» зазначаючи, що має
майнові авторські права на оригінальне
комбіноване зображення (т. 1 а. с. 13).

На підставі договору № 3 від 05.06.2012 р. (т.
1 а. с. 14-15) укладеного між позивачем та
ФОП ОСОБА_7 на виконання поліграфічних
робіт позивач замовив партію упаковок
із нанесеним зображенням, яка в
подальшому отримана згідно з накладною
№ 1/3 від 04.03.2013 р. (т. 1 а. с. 18). Позивач
вважає, що йому належать майнові
авторські права на оригінальне
комбіноване зображення для упаковки
продукції "ІНФОРМАЦІЯ_1". (складений
твір).

Проте, зазначений договір № 3 від 05.06.2012
р. свідчить про замовлення
поліграфічних послуг за завданням
замовника (п. 1. 1.) та в ньому, як і у
вищезазначених накладних не йдеться
про предмет спору, тобто не зазначено,
які саме поліграфічні послуги та,
відповідно, продукція замовлені,
передані (отримані) і, з яким саме
зображенням.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач просить заборонити
відповідачеві використовувати на
своїх упаковках оригінальне
комбіноване зображення «ІНФОРМАЦІЯ_1»
посилаючись на Закон України «Про
авторське право та суміжні права»,
проте не навів жодних аргументів та не
подав доказів наявності його
авторства.

Як свідчать додані до апеляційної
скарги документи, 27.08.2013 р. Державною
службою інтелектуальної власності
України видано патент на промисловий
зразок НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_3» у
дев'ятнадцяти заявлених варіантів,
автором та власником зазначеного
патенту є ОСОБА_6 та ін. (т. 1 а. с. 49-61).
Дата подання заявки - 18.03.2013 р.

Разом з тим, як свідчить копія патенту
України на промисловий зразок НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_3» зареєстрованого 27.08.2013 р.
Державною службою інтелектуальної
власності України за кількістю 19
заявлених варіантів для упаковки,
автором та їх власником зазначений
ОСОБА_6.

При цьому варіант 12.1 додатку до патенту
(т. 1 а. с. 56) є саме тим зразком упаковки
продукції яку виготовляє позивач, зі
схожим комбінованим зображенням
«ІНФОРМАЦІЯ_2». Тобто копія цього
патенту свідчить про те, що власником
цього промислового зразка є ОСОБА_6
(АДРЕСА_1), який отримав та зареєстрував
права за цим патентом раніше, ніж
позивач (Бюлетень № 16 від 27.08.2013 р.).

Проте, суд при винесенні рішення не
встановив момент або дату виникнення
авторських прав на об'єкт авторського
права

30.08.2013 р. за ліцензійним договором про
надання дозволу (невиключної ліцензії)
на використання промислового зразка по
патенту України на промисловий зразок
НОМЕР_1 від 27.08.2013 р., укладеним між
ОСОБА_6 (ліцензіар) та ФОП ОСОБА_5
(ліцензіат), останньому надано дозвіл
на використання Промислового зразку за
Патентом на умовах невиключної
ліцензії та на умовах, визначених цим
договором, а ліцензіат зобов'язується
використовувати Промисловий зразок
способами і на умовах, визначених цим
договором, а також сплачувати на
користь ліцензіара роялті.

Згідно з п. 2.2.-2.2.3. договору, ліцензіар
надає дозвіл (майнове право на
використання) на використання
Промислового зразку за Патентом
наступними способами:
виготовлення виробу із застосуванням
запатентованого промислового зразка, у
тому числі шляхом виготовлення або
замовлення виготовлення упаковки, а
також замовлення виготовлення
упаковки третіми особами; застосування
виробу, виготовленого з використанням
Промислового зразка; пропонування для
продажу, в тому числі через Інтернет,
реклама, продаж, імпорт (ввезення) та
інше введення його в цивільний оборот
або зберігання виробу, виготовленому з
застосуванням Промислового зразку в
зазначених цілях.

Як наголошує відповідач, підставою
отримання відповідного права на спірне
зображення є договір авторського
замовлення від 01.11.2012 р., укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на виготовлення
творів образотворчого мистетства у
вигляді малюнків, які в подальшому
використовувались при виготовленні
етикеток для промислових товарів, а
також при оформленні прав
інтелектуальної власності у кількості
19 шт.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
охорону прав на промислові зразки",
промисловий зразок - результат творчої
діяльності людини у галузі художнього
конструювання.

Згідно з п. 2 ст. 5 Закону України "Про
охорону прав на промислові зразки",
об'єктом промислового зразка може бути
форма, малюнок чи розфарбування або їх
поєднання, які визначають зовнішній
вигляд промислового виробу і
призначені для задоволення естетичних
та ергономічних потреб.

Відповідно до ст. 464 ЦК України
майновими правами інтелектуальної
власності на промисловий зразок є:
право на використання промислового
зразка; виключне право дозволяти
використання промислового зразка
(видавати ліцензії); виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню промислового зразка, в
тому числі забороняти таке
використання; інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом. Майнові права
інтелектуальної власності на
промисловий зразок належать
володільцю відповідного патенту, якщо
інше не встановлено договором чи
законом.

Поняття "промисловий зразок"
застосовується як до одного виробу, так
і до набору (комплекту) виробів. Набір
(комплект) може бути визнаний
промисловим зразком, якщо до складу
набору (комплекту) входять вироби, які
виконують функції, відмінні одна від
одної, але підпорядковані загальному
призначенню, що вирішується набором
(комплектом) у цілому. З точки зору
художнього конструювання всі вироби
набору (комплекту) повинні мати
спільність композиційного та
стилістичного вирішення, наприклад
чайний або столовий сервіз, набір
інструментів, мебельний гарнітур тощо.

У п. 8.1.4.1 Правил складання і подання
заявки на промисловий зразок,
затверджених наказом Міністерства
освіти і науки України від 18.02.2002 р. № 110,
закріплено, що суть промислового
зразка характеризується сукупністю
відображених на зображеннях його
істотних ознак, які визначають
зовнішній вигляд виробу з його
естетичними та/або ергономічними
особливостями. Ознака належить до
суттєвих, якщо вона впливає на
формування зовнішнього вигляду виробу,
якому притаманна така ознака. Для
розкриття суті промислового зразка
описується сукупність його істотних
ознак, відображених на зображеннях, з
посиланням на них (а також на креслення
загального вигляду, ергономічну схему,
карту, якщо вони є в матеріалах заявки).

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 5
Закону України «Про охорону прав на
промислові зразки» правова охорона
надається промисловому зразку, що не
суперечить публічному порядку,
принципам гуманності і моралі та
відповідає умовам
патентоспроможності; право власності
на промисловий зразок засвідчується
патентом; обсяг правової охорони, що
надається, визначається сукупністю
істотних ознак промислового зразка,
представлених на зображенні
(зображеннях) виробу, внесеному до
реєстру, і засвідчується патентом з
наведеною у ньому копією внесеного до
реєстру зображення виробу; тлумачення
ознак промислового зразка повинно
здійснюватися в межах його опису.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на промислові зразки»
промисловий зразок відповідає умовам
патентоспроможності, якщо він є новим.

Промисловий зразок визнається новим,
якщо сукупність його суттєвих ознак не
стала загальнодоступною у світі до
дати подання заявки до Установи або,
якщо заявлено пріоритет, до дати її
пріоритету.

Згідно з п. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про
охорону прав на промислові зразки»
права, що випливають з патенту, діють
від дати публікації відомостей про
його видачу за умови сплати річного
збору за підтримання чинності патенту;
патент надає його власнику виключне
право використовувати промисловий
зразок за своїм розсудом, якщо таке
використання не порушує прав інших
власників патентів; використанням
промислового зразка визнається
виготовлення виробу із застосуванням
запатентованого промислового зразка,
застосування такого виробу,
пропонування для продажу, в тому числі
через Інтернет, продаж, імпорт
(ввезення) та інше введення його в
цивільний оборот або зберігання такого
виробу в зазначених цілях; виріб
визнається виготовленим із
застосуванням запатентованого
промислового зразка, якщо при цьому
використані всі суттєві ознаки
промислового зразка.

Пунктом 3 цієї статті встановлено, що
патент надає його власнику право
забороняти іншим особам
використовувати промисловий зразок
без його дозволу, за винятком випадків,
коли таке використання не визнається
згідно з цим Законом порушенням прав
власника патенту.

Під час розгляду апеляційної скарги
позивач надав суду патент на
промисловий зразок № 25685 від 25.10.2013 р. на
графічне зображення для упаковки
добрив, обґрунтовуючи набуття ним
відповідних прав на підставі договору
№ 1 про створення за замовленням і
використання твору від 20.05.2012 р.,
укладеного між позивачем і ОСОБА_9
Також позивач надав акт
приймання-передачі твору за договором
№ 1 від 05.06.2012 р.

А отже, як вбачається, позивач
вищезазначених документів до позову не
надавав та на них не посилався.

При цьому, позивач надав інформацію від
29.07.2014 р. від ОСОБА_9 (творця) стосовно
того, що вона, начебто не укладала
договір з ОСОБА_6 на створення творів
зображувального характеру (етикетка,
упаковка та ін.) та не співпрацювала.

Проте, чинність відповідного договору
від 01.11.2012 р. та патенту НОМЕР_1 від 27.08.2013
р. не оспорені та не спростовані.

За наведених обставин, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, на етикетці позивача, яка
долучена до позовної заяви (т. 1 а. с. 13)
зазначений телефонний номер «тел.
НОМЕР_2», який співпадає з телефонним
номером зазначеним на етикетці
відповідача ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 20).

А отже, наявність у відповідача
відповідних прав підтверджується
наданими ним доказами, що зумовлює
правомірне володіння та використання
ним на своїх упаковках оригінального
комбінованого зображення "ІНФОРМАЦІЯ_1"
або зображення.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає висновки
суду першої інстанції про задоволення
позову, позбавленими фактичного та
правового обґрунтування, а так само
такими, що не відповідають, як
матеріалам справи, так і нормам чинного
законодавства, у зв'язку з ненаданням
всупереч вимогам ст. 33 ГПК України
доказів на підтвердження обставин,
викладених у позові, та
невідповідності доказів вимогам ст. 34
ГПК України. Таким чином, висновки суду
першої інстанції щодо задоволення
позову є неправомірними.

На підставі ст. 49 ГПК України з позивача
на користь відповідача підлягають
стягненню 1523,00 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Таким чином, висновки, викладені в
рішенні господарського суду не
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи, а мотиви заявника скарги, з яких
вони оспорюються можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, ст. ст.
104-105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 19.05.14 р. у
справі № 922/4343/13 скасувати та прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з позивача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_2; код
НОМЕР_3) на користь відповідача -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
АДРЕСА_3; код НОМЕР_4) 1523,00 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Наказ доручити видати господарському
суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 29.09.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Барбашова С.В.