ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.Справа № 920/1029/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Сумського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері (м. Суми) в
інтересах держави в особі Роменської
міської ради Сумської області (м. Ромни)
3-я особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Державна інспекція
сільського господарства в Сумській
області (м. Суми) до Державного
підприємства "Південна залізниця" (м.
Харків) про стягнення 3157,36 грн. за
участю представників сторін:

прокурор - Вензель Ю.М. (службове
посвідчення №013763 від 06.12.2012 р.);

позивача - не з'явився;

3-ї особи - не з'явився;

відповідача - Мироненко Г.В.
(довіреність №78 від 07.08.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Сумський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері в інтересах держави в особі
Роменської міської ради Сумської
області звернувся з позовною заявою до
господарського суду Сумської області
про стягнути з відповідача,
Відокремленого підрозділу
"Локомотивне депо Ромни" Державного
підприємства "Південна залізниця", на
свою користь позивача 3157,36 грн. збитків,
завданих використанням земельної
ділянки не за цільовим призначенням на
території Роменської міської ради.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 16.06.2014 р. було прийнято
вищевказану позовну заяву до розгляду.
Провадження у справі порушено та
призначено до розгляду у відкритому
судовому засіданні на 17.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 17.07.2014 р. замінено
неналежного відповідача -
Відокремлений підрозділ "Локомотивне
депо Ромни" Державного підприємства
"Південна залізниця" належним -
Державне підприємство "Південна
залізниця" (61052, м. Харків, вул.
Червоноармійська, 7; код 01072609),
матеріали справи №920/1029/14 були
направлені за територіальною
підсудністю на розгляд до
господарського суду Харківської
області в порядку ст.17 Господарського
процесуального кодексу України.

Матеріали справи №920/1029/14 було отримано
господарським судом Харківської
області 28.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30.07.2014 р., суд
дійшов висновку про необхідність
прийняття даної справи до свого
провадження та призначив справу до
розгляду у судовому засіданні на 12.08.2014
р. о 11:30 год.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор вказує, що на підставі
постанови про проведення перевірки з
питань додержання земельного та
природоохоронного законодавства
України в діяльності відокремленого
підрозділу «Локомотивне депо Ромни»
Державною інспекцією сільського
господарства в Сумській області
здійснена позапланова перевірка з
питань дотримання відокремленим
підрозділом «Локомотивне депо Ромни»
Державного підприємства «Південна
залізниця» вимог земельного
законодавства при використанні
земельної ділянки площею 0,237 га по вул.
Залізнична №8 у м. Суми.

За результатом перевірки, Державною
інспекцією сільського господарства в
Сумській області, оформлені (складені)
Акт перевірки дотримання суб'єктами
господарства вимог законодавства від
19.05.2014 №243-1, Припис від 19.05.2014 «222-1,
Протокол про адміністративне
правопорушення від 19.05.2014 №123-1,
відповідно до яких встановлено, що
відокремлений підрозділ «Локомотивне
депо Ромни» використовує земельну
ділянку державної власності, категорія
земель: землі транспорту, цільове
призначення - для залізничноного
транспорту не за цільовим
призначенням, а саме: на зазначеній
ділянці розташований індивідуальний
житловий будинок громадянина ОСОБА_3 та
членів його родини, що є порушенням
вимог ст.ст. 20,21, ст. 68, п.а ч.1 ст 91, п.а ч.1
ст. 96, ст. 120, 126 Земельного кодексу
України.

Державною інспекцією сільського
господарства в Сумській області
здійснено розрахунок розміру шкоди,
заподіяної внаслідок використання
земельної ділянки Локомотивного депо
Ромни ДП «Південна залізниця не за
цільовим призначенням в розмірі 3157,36
грн.

Прокурор у судовому засіданні 29.09.2014 р.
позов підтримав у повному обсязі,
додатково наголосивши на тому, що акт
перевірки №243-1 від 19.05.2014 не оскаржений,
заперечень щодо неправомірних дій
інспектора від локомотивного депо
Ромни не поступало, дія Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» не поширюється на
здійснення заходів прокурорського
нагляду, захисту потребують порушені
права та законні інтереси саме
Роменської міської Ради.

Представник відповідача у судовому
засіданні 29.09.2014 р. проти позову
заперечував з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву та додаткових
письмових поясненнях від 08.09.2014 та
25.09.2014.

Представники Роменської міської ради
та Державної інспекції сільського
господарства в Сумській області у
судове засідання 29.09.2014 р. не з'явилися.
Про час і місце слухання справи
повідомлялися судом належним чином за
адресою, вказаною в позовній заяві.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора,
відповідача, встановив наступне.

Державною інспекцією сільського
господарства в Сумській області,
відповідно до вимоги в.о. Сумського
прокурора з нагляду за додержанням
законів в транспортній сфері від 13.05.2014
№89-1171вих14 було здійснено позапланову
перевірку дотримання підрозділом
«Локомотивне депо Ромни» Державного
підприємства «Південна залізниця»
вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 188 Земельного кодексу
України, державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, а за додержанням вимог
законодавства про охорону земель -
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" встановлено, що
органами, які здійснюють державний
контроль за використанням та охороною
земель, усіх категорій та форм
власності, є центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Статтею 19 Закону України "Про охорону
земель" визначено, що державний
контроль за використанням та охороною
земель здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі. Порядок здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель встановлюється
законом.

Положенням про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженим Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року №459/2011, а
також постановою Кабінету Міністрів
України №1300 від 12 грудня 2011 року "Про
утворення територіальних органів
Державної інспекції сільського
господарства", утворено Державну
інспекцію сільського господарства
України, яка є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Територіальним органом Державної
інспекції сільського господарства
України, в Сумській області є
Інспекція сільського господарства у
Сумській області, на яку, зокрема,
покладається організація та
здійснення державного нагляду
(контролю) у частині дотримання
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, в тому
числі за дотриманням органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства та встановленого
порядку набуття і реалізації права на
землю.

Державна інспекція сільського
господарства в Сумській області
відповідно до вимог Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», видала
наказ від 14.05.2014 №673 «Про проведення
перевірки».

Для проведення позапланової перевірки
згідно наказу Держсільгоспінспекції в
Сумській області від 14.05.2014 №673 та
Направлення на проведення перевірки
від 15.05.2014 №130 було направлено
головного спеціаліста - державного
інспектора сільського господарства в
Сумській області Ярмак М.А.

Статтею 1 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності",
заходи державного нагляду (контролю) -
це планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Частинами 1, 2, 5 статті 7 цього ж Закону
визначено, що для здійснення планового
або позапланового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, який має містити найменування
суб'єкта господарювання, щодо якого
буде здійснюватися захід та предмет
перевірки. На підставі наказу
оформлюється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю) із
зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові і засвідчується печаткою.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.

Судом встановлено, що за результатом
позапланової перевірки Державною
інспекцією сільського господарства в
Сумській області складені Акт
обстеження земельної ділянки від 19.05.2014
№97-1, Акт перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства від 19.05.2014 №243-1; Припис
від 19.05.2014; Протокол від 19.05.2014 "Про
адміністративне правопорушення";
Постанова від 30.05.2014 №109/1-1"Про
накладання адміністративного
стягнення".

З п.ІІІ Акту перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства від 19.05.2014 №243-1
вбачається, що в постійному
користуванні ДП «Південна залізниця»
знаходиться земельна ділянка площею
94,8255 га згідно Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою від 01.10.2004 року,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та про право
постійного користування землею,
договорів оренди землі, за №73, частину
площі якої займає територія підрозділу
Державного підприємства
«Локомотивного депо Ромни», на момент
обстеження земельна ділянка площею 0,237
га за адресою: м.Ромни, вул. Залізнична
№8 використовується не за цільовим
призначенням: на земельній ділянці
розташований набутий у власність
громадянами України житловий будинок.

19.05.2014 видано припис №222-1, яким
зобов'язано начальника відокремленого
підрозділу «Локомотивне депо Ромни» ДП
«Південна залізниця» Левенець В.І.
звернутись у 30-денний термін до
керівництва ДП «Південна залізниця» з
клопотанням щодо використання
земельної ділянки за адресою: м.Ромни,
вул. Залізнична №8 відповідно до
законодавства України.

Протоколом про адміністративне
правопорушення від 19.05.2014 №123-1
(підписаний з запереченнями посадової
особи Відповідача Левенцем В.І.) та
Постановою про накладання
адміністративного стягнення від 30.05.2014
№109/1-1 начальника відокремленого
підрозділу «Локомотивне депо «Ромни»
ДП «Південна залізниця» Левенця В.І.
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення вимог
статей 20, 21, 68, пункту а) ч.1 ст. 91, пункту
а) ч.1 ст. 96, 120 Земельного кодексу
України в зв'язку з використання
земельної ділянки площею 0,237 га не за
цільовим призначенням.

Відповідачем 04.06.2014 за №133 надані
заперечення до акту перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства від 19.05.2014 №243-1 та
направлена скарга від 06.06.2014 №185.

Державною інспекцією сільського
господарства в Сумській області 20.06.2014
прийнято рішення №8 щодо результату
розгляду на постанову по справі про
адміністративне правопорушення, яким
вирішено, що в зв'язку з проведенням
перевірки відокремленого підрозділу,
який не має статусу юридичної особи
(окремого суб'єкта господарювання),
тобто, неналежного користувача
земельної ділянки, а, також, за
відсутністю факту порушення вимог
чинного законодавства в діях
начальника відокремленого підрозділу
«Локомотивне депо «Ромни» Державного
підприємства «Південна залізниця»
Левенця В.І. постанову від 30.05.2014 №109/1-1
скасувати.

Крім того, Державною інспекцією
сільського господарства в Сумській
області 19.05.2014 здійснено розрахунок
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням в розмірі 3157,36
грн., з посиланням на Постанову КМ
України, від 25.07.2007 за №963 "Про
затвердження Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу".

Суд зазначає, що Постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 №963
затверджено Методику визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
у п. 1 якої вказано, що ця Методика
спрямована на визначення розміру
шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним та
фізичним особам, на всіх категоріях
земель внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу (далі -
розмір шкоди).

Пунктом 7 Методики передбачено, що
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
державі, територіальним громадам
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, проводиться
Держекоінспекцією та її
територіальними органами або
Держсільгоспінспекцією та її
територіальними органами, а розміру
шкоди, заподіяної юридичним та
фізичним особам, - територіальними
органами Держсільгоспінспекції на
підставі матеріалів обстежень
земельних ділянок, проведених
відповідно до Порядку виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг на платній основі державними
органами земельних ресурсів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 1 листопада 2000 р.
№1619.

Відповідно до п.3.9. Постанови, Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.05.2011 р. №6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин» (в
редакції Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. N 13), згідно з пунктом 3.1. наказу
Державного агентства земельних
ресурсів України та Державної
інспекції з контролю за використанням
і охороною земель від 12.09.2007 №110 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо застосування Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 №963"
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
є матеріали справи про адміністративне
правопорушення, які підтверджують факт
вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства;

- протокол про адміністративне
правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди, заподіяної
державі або територіальній громаді є
зазначені документи в їх сукупності.

Суд, дослідивши надані Позивачем в
обґрунтування позовних вимог: Акт
обстеження земельної ділянки від 19.05.2014
№97-1, Акт перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
законодавства від 19.05.2014 №243-1; Припис
від 19.05.2014; Протокол від 19.05.2014 "Про
адміністративне правопорушення";
Постанова від 30.05.2014 №109/1-1"Про
накладання адміністративного
стягнення" встановив, що вони не
відповідають вимогам законодавства, а
тому не можуть вважатися належними та
допустимими доказами та бути
використаними у справі з урахуванням
нижченаведеного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» № 877-V від
05.04.2007 року (далі - Закон № 877) заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Державні інспекції сільського
господарства свою діяльність
здійснюють відповідно до Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 №132 (надалі - Порядок),
пунктом 3.2. розділу ІІ якого
регламентовано, що підставами для
здійснення позапланового заходу є:

- подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до інспекційного
органу про проведення перевірки за
його бажанням;

- виявлення та підтвердження
недостовірності даних, заявлених у
документах обов'язкової звітності,
поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктами
господарювання приписів чи інших
розпорядчих документів інспекційного
органу щодо усунення порушень вимог
земельного законодавства, виданих за
результатами раніше проведених
планових та позапланових заходів;

- отримання заяв, скарг чи звернень
фізичних та юридичних осіб, у яких
міститься інформація про порушення
суб'єктом господарювання вимог
земельного законодавства (із
обов'язковим зазначенням суті
порушення). Позаплановий захід у таких
випадках проводиться за наявності
згоди Державної інспекції сільського
господарства України на його
проведення;

- неподання у встановлений термін
суб'єктами господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. Порядку,
для здійснення планового чи
позапланового заходу інспекційний
орган видає наказ, який підписує
керівник інспекційного органу чи
посадова особа, що виконує його
обов'язки. Наказ має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися
відповідний захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу інспекційний орган
оформляє направлення на проведення
планової/позапланової перевірки, яке
підписується керівником чи
заступником керівника інспекційного
органу та засвідчується печаткою
інспекційного органу.

Згідно з пунктом 5.1. Порядку державні
інспектори, які беруть участь у
здійсненні відповідних заходів,
зобов'язані пред'явити керівнику
суб'єкта господарювання чи
уповноваженій ним особі або фізичній
особі - підприємцю чи її представнику
направлення на проведення
планової/позапланової перевірки та
службові посвідчення, що засвідчують
їх особи, і надати їм копію направлення
на проведення планової/позапланової
перевірки, яка вручається
вищезазначеним особам під підпис.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено та не спростовано, що
14.05.2014 начальником Державної інспекції
сільського господарства в Сумській
області, з посиланням на постанову про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
Сумської прокуратури з нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
транспортній сфері від 25.03.2014 №89-778вих14,
видано наказ №673, яким уповноваженим
працівникам 3-ої особи було доручено
провести позапланову перевірку
дотримання локомотивним депо «Ромни»
вимог земельного законодавства.

При цьому даний наказ не містить
посилань на наявність згоди Державної
інспекції сільського господарства
України на проведення позапланового
заходу у вигляді перевірки.

Але доказів наявності такої згоди до
суду при розгляді справи не надано.

Лише на підставі цього наказу, без
вручення його керівнику суб'єкта
господарювання чи уповноваженій ним
особі, без наведення підстав для
позапланової перевірки згідно з
пунктом 3.2 розділу ІІ Порядку, була
проведена позапланова перевірка з
питань дотримання вимог земельного
законодавства, за результатами якої
складений відповідний Акт перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства від 19.05.2014 №243-1.

Крім того, матеріали справи містять
рішення Державної інспекції
сільського господарства в Сумській
області від 20.06.2014 №8, яким постанова
про накладення адміністративного
стягнення від 30.05.2014 №109/1-1 скасована.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Відповідно до п. б) ч.1 ст. 211 ЗК України,
громадяни та юридичні особи несуть
цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства за такі
порушення, як невиконання вимог щодо
використання земель за цільовим
призначенням. Способи захисту прав на
земельні ділянки визначено ст.152 ЗК
України, захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом
відшкодування заподіяних збитків.

Статтею 16 ЦК України встановлено що
способом захисту цивільних прав та
інтересів зокрема є відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права має право на їх
відшкодування.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" від 27 березня 1992
року №6 та з урахуванням п. 6 Роз'яснення
Вищого Арбітражного суду України «Про
деякі питання практики вирішення
спорів пов'язаних з відшкодуванням
шкоди" від 01 квітня 1994 року №02-5/215, у
відповідності до яких задоволення
позовних вимог про стягнення збитків
може вважатись законним та
обґрунтованим в разі встановлення
судом наявності в обставинах справи
одночасно чотирьох умов, зокрема,
наявність правила поведінки,
встановленого законом або договором;
наявність факту порушення такого
правила поведінки винною особою;
наявність збитків у потерпілої особи;
наявність безпосереднього
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків
(шкоди).

Відповідно до статті 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою порушника та збитками
полягає, передусім, у прямому
(безпосередньому) зв'язку між
протиправною поведінкою та настанням
негативного результату.

Стягнення збитків можливе лише за
умови наявності таких збитків та
обґрунтованості їх розміру.

Позивачем заявлена сума в розмірі 3157,36
грн. визначена як збитки, завдані
використанням земельної ділянки не за
цільовим призначенням, але всупереч
нормам ст.224 не доведено, що саме
Роменська міська рада є суб'єктом,
права та законні інтереси якої
порушені, понесла заявлені в позовній
заяві збитки, відповідно, має право на
їх відшкодування.

Крім того, Позивачем в розрахунку від
19.05.2014 №13-6 (п. 4) вказано, що на землях
(для розміщення виробничої бази)
розміщений приватний будинок. В
матеріалах справи наявні документи, що
підтверджують, що сім'ї ОСОБА_2 в 2012 році
був переданий у власність приватний
будинок площею 44,7 кв.м. (0,0045 га), але
розмір заподіяної шкоди
розраховується з площі земельної
ділянки 0,237 га., таким чином, судом
вказаний розрахунок не може бути
прийнятий до уваги з огляду на те, що не
відповідає матеріалам справи та
наявним обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правом фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів складу правопорушення
цивільна відповідальність не настає.

За правилами згаданої статті необхідно
довести такі факти: а) неправомірність
поведінки особи. Неправомірною можна
вважати будь - яку поведінку, внаслідок
якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди
не був уповноважений на такі дії; б)
наявність шкоди. Під шкодою слід
розуміти втрату або пошкодження майна
потерпілого та (або) позбавлення його
особистого нематеріального права
(життя, здоров'я тощо). У відносинах, що
розглядаються, шкода - це не тільки
обов'язкова умова, але і міра
відповідальності, оскільки за
загальним правилом даної статті,
завдана шкода відшкодовується в
повному обсязі (мова йдеться про
реальну шкоду та упущену вигоду); в)
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди; г) вина
завдавача шкоди, за виключенням
випадків, коли в силу прямої вказівки
закону обов'язок відшкодування
завданої шкоди покладається на
відповідальну особу незалежно від
вини.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодуванням
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Відповідно до статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

В деліктних правовідносинах саме на
Позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. В свою чергу,
Відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що Позивачем наданими в
обґрунтування позову документами не
доведено наявність всіх елементів
складу правопорушення для настання
цивільної відповідальності.

До того ж, суд зазначає, що відповідно
до статті 121 Конституції України, на
органи прокуратури покладено
представництво інтересів держави в
суді, у випадках передбачених законом.
Право на звернення до місцевого суду в
інтересах держави, підприємств, та
інших юридичних осіб визначено пунктом
6 статті 20 Закону України "Про
прокуратуру". Безпосередньо до
господарського суду право звернення
прокурора передбачено пунктом 3
частини 1 статті 2 ГПК України.

Статтею 37 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що нагляд за додержанням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
здійснює Генеральний прокурор України
та підпорядковані йому органи
прокуратури. При здійсненні нагляду
органи прокуратури застосовують
надані їм законодавством України
права, включаючи звернення до судів з
позовами про відшкодування шкоди,
заподіяної в результаті порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
та про припинення екологічно
небезпечної діяльності.

Згідно частини 3 статті 2 ГПК України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, обґрунтовує
необхідність їх захисту.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08.04.1999 р. передбачено, що інтереси
держави є оціночним поняттям, і
прокурор визначає в чому саме
відбулось або могло відбутись
порушення матеріальних або інших
інтересів держави.

Відповідно до положень статті 36-1
Закону України "Про прокуратуру",
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
визначених законом.

Статтею 16 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
визначено, що державне управління в
галузі охорони навколишнього
природного середовища здійснюють
Кабінет Міністрів України, ради та їх
виконавчі і розпорядчі органи, а також
спеціально уповноважені на те державні
органи по охороні навколишнього
природного середовища і використанню
природних ресурсів та інші державні
органи відповідно до законодавства
України.

Державна інспекція сільського
господарства України відповідно до
«Положення про державну інспекцію
сільського господарства України»,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 року №459, є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Державна інспекція сільського
господарства в Сумській області,
відповідно до Положення про державну
інспекцію сільського господарства в
Сумській області, є територіальним
органом Державної інспекції
сільського господарства України їй
підпорядковується.

Державному контролю підлягають
використання і охорона земель, надр,
поверхневих і підземних вод,
атмосферного повітря, лісів та іншої
рослинності, тваринного світу,
морського середовища та природних
ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони України,
природних територій та об'єктів, що
підлягають особливій охороні, стан
навколишнього природного середовища, а
також дотримання заходів біологічної і
генетичної безпеки щодо біологічних
об'єктів навколишнього природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів у відкритій
системі.

Порядок здійснення державного
контролю за охороною навколишнього
природного середовища та
використанням природних ресурсів
визначається цим Законом та іншими
законами України.

Статтею 37 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що нагляд за додержанням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
здійснює Генеральний прокурор України
та підпорядковані йому органи
прокуратури. При здійсненні нагляду
органи прокуратури застосовують
надані їм законодавством України
права, включаючи звернення до судів з
позовами про відшкодування шкоди,
заподіяної в результаті порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
та про припинення екологічно
небезпечної діяльності.

Отже, суд приходить до висновку, що
прокурором неправильно визначена
Роменська міська рада, як особа, в
інтересах яких поданий позов до суду,
належною особою є спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів і його органів на
місцях - Державна інспекція сільського
господарства в Сумській області.

Таким чином, прокурором не доведені
належними доказами заявлені позовні
вимоги, що має наслідком відмову в
позові.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав державне
мито покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Судові витрати у даній
справі покладаються на прокурора. Втім
враховуючи звільнення прокурора від
сплати судового збору пунктом 11 ст.5
Закону України "Про судовий збір"
судовий збір в даному разі не
стягується.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова