КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р.
справа№ 910/20762/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників:

від позивача - Новицький М.З.

від відповідача - не з'явились;

від ВДВС - не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 р.

за скаргою Антимонопольного комітету
України

на дії Відділу Державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/20762/13 (суддя - Блажівська
О.Є.)

за позовом Антимонопольного комітету
України

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 2021,50 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Антимонопольний
комітет України звернувся з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення 2 021,20 грн заборгованості, з
яких: 1 300,00 грн штрафу, 721,50 грн пені.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.12.2013 р. у справі № 910/20762/13
позов задоволено повністю, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь Антимонопольного
комітету України 2 021,50 грн
заборгованості.

09.01.2014 р. на виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
18.12.2013 р. у справі № 910/20762/13 було видано
наказ.

25.06.2014 р. постановою Державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у місті
Києві було повернуто виконавчий
документ стягувачеві.

04.08.2014 р. Антимонопольний комітет
України (надалі - скаржник) звернувся до
Господарського суду м. Києві зі скаргою
на дії Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 р. у справі № 910/20762/13 скаргу
Антимонопольного комітету України на
дії Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києві №
300-20.3/09-7044 від 01.08.2014 р. повернуто без
розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою
Господарського суду м. Києва від 07.08.2014
р., Антимонопольний комітет України
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказану ухвалу суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивач зазначає, що Антимонопольний
комітет України дізнався про постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 25.06.2014 р. тільки 23.07.2014 р.
та подав скаргу до Господарського суду
м. Києва 01.08.2014 р., тобто в десятиденний
строк, передбачений статтею 121-2 ГПК
України, що підтверджується відтиском
поштового штемпеля на конверті.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2014 р.
визначено наступну колегію суддів:
головуючий суддя Буравльов С.І., судді -
Шевченко Е.О., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/20762/13, розгляд справи
призначено на 25.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014 р., у
зв'язку з участю судді Шевченка Е.О. у
ХІІ позачерговому з'їзді суддів
України, визначено наступну колегію
суддів: головуючий суддя Буравльов С.І.,
судді - Андрієнко В.В., Шапран В.В.

В засідання суду, призначене на 25.09.2014
р., представники відповідача та Відділу
Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у місті Києві не з`явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
час і місце розгляду скарги, що
підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин
відсутності зазначених представників
суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених
представників не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.
Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.12.2013 р. у справі № 910/20762/13
позов Антимонопольного комітету
України до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про стягнення 2021,50 грн. пені
задоволено повністю.

09.01.2014 р. Господарським судом м. Києва
було видано наказ на виконання рішення
Господарського суду м. Києва від 18.12.2013
р. у справі № 910/20762/13.

30.04.2014 р. Антимонопольним комітетом
України було надіслано до Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві заяву № 300-29/09-3918 про
відкриття виконавчого провадження.

25.06.2014 р. Листом № 889/12 ВДВС Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
Антимонопольному комітету України
було надіслано постанову державного
виконавця про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

04.08.2014 р. Антимонопольний комітет
України (надалі - скаржник) звернувся до
Господарського суду міста Києва зі
скаргою на дії Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у місті
Києві № 300-20.3/09-7044 від 01.08.2014 р. (надалі -
скарга) у справі Господарського суду
міста Києва № 910/20762/13.

Скаржник просив суд визнати
неправомірними дії Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у місті
Києві по поверненню Антимонопольному
комітету України наказу
Господарського суду міста Києва від
09.01.2014 р. № 910/20762/13.

Залишаючи без розгляду вказану скаргу
Антимонопольного комітету України,
місцевий суд виходив з того, що вона не
відповідає вимогам Господарського
процесуального кодексу України.
Зокрема, скаржником було пропущено 10-ти
денний строк для оскарження дій чи
бездіяльності органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, передбачений ч. 1 ст. 121-2 ГПК
України.

Проте, суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало відомо про неї,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Листом ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві № 889/12 від
25.06.2014 р. Антимонопольному комітету
України було надіслано постанову
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачеві.

Встановлено, що на зазначеному листі
ВДВС Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві міститься
відтиск вхідного номера
Антимонопольного комітету України від
23.07.2014 р. № 6-01/6151.

Таким чином, скаржнику стало відому про
постанову державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачеві саме 23.07.2014 р.

01.08.2014 р. Антимонопольний комітет
України звернувся до Господарського
суду зі скаргою, тобто в десятиденний
строк, передбачений ст. 121-2 ГПК України,
що підтверджується відтиском
поштового штемпеля на конверті та
квитанцією поштового відправлення від
01.08.2014 р. № 4027, а тому необхідності у
скаржника подавати заяву про
відновлення пропущеного строку для
подачі скарги не було, оскільки вказана
скарга подана вчасно.

Крім того, як на підставу для залишення
без розгляду скарги Антимонопольного
комітету України, місцевий
господарський суд посилається на те, що
вказана скарга повинна відповідати
загальним вимогам щодо змісту та форми
позовної заяви, передбаченим п. 2 ч. 2 ст.
54 ГПК України та п. 2 ч. 1. ст. 63 ГПК
України.

Колегія не погоджується з вказаним
висновком місцевого суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити, зокрема,
ідентифікаційні коди суб'єкта
господарської діяльності за їх
наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо у позовній
заяві не вказано повного найменування
сторін, їх поштових адрес.

Отже статті 54 та 63 ГПК України
стосуються саме подачі позовної заяви.

Як передбачено ч. 7 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження», скарга у
виконавчому провадженні подається у
письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної
виконавчої служби, до якого вона
подається;

2) повне найменування (ім'я) стягувача та
боржника, їх місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб) або
місцезнаходження (для юридичних осіб),
а також найменування (ім'я)
представника сторони виконавчого
провадження, якщо скарга подається
представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид
документа, найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено;

5) викладення обставин, якими скаржник
обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його
представника із зазначенням дня
подання скарги.

Таким чином статті 54 та 63 ГПК України
встановлюють процесуальні дії тільки
щодо позовної заяви та не стосуються
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби, вимоги до
якої передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», а тому не
можуть до неї застосовуватись.

Встановлено, що у поданій скарзі
Антимонопольного комітету України
вказано повне найменування скаржника,
боржника, відділу державної виконавчої
служби та їх поштові адреси, що
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження».

Згідно зі ст. 104 ГПК України, підставами
для скасування або зміни рішення
місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Частиною 5 статті 106 ГПК України
встановлено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК
України, у випадках скасування
апеляційною інстанцією ухвал про
відмову у прийнятті позовної заяви або
заяви про порушення справи про
банкрутство, про повернення позовної
заяви або заяви про порушення справи
про банкрутство, зупинення провадження
у справі, припинення провадження у
справі, про залишення позову без
розгляду або залишення заяви у
провадженні справи про банкрутство без
розгляду справа передається на розгляд
місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга
Антимонопольного комітету України
підлягає задоволенню, а оскаржувана
ухвала Господарського м. Києва від
07.08.2014р. у справі № 910/20762/13 - скасуванню,
з направленням скарги
Антимонопольного комітету України на
дії Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києві №
300-20.3/09-7044 від 01.08.2014 р. у справі № 910/20762/13
на розгляд Господарського суду м.
Києва.

Стосовно витрат заявника по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 ГПК України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Як вже зазначалось вище, у справі №
910/20762/13 судом апеляційної інстанції
було переглянуто та скасовано ухвалу
місцевого господарського суду з числа
зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК України з
передачею справи на розгляд суду
першої інстанції, тому розподіл сум
судового збору, пов'язаного з розглядом
апеляційної скарги, повинен
здійснюватися судом першої інстанції
за результатами розгляду ним справи
згідно із загальними правилами ст. 49
ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в
п. 4.8 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України».

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106, 121-2 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного
комітету України задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 р. у справі № 910/20762/13 про
повернення без розгляду скарги
Антимонопольного комітету України на
дії Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у місті Києві №
300-20.3/09-7044 від 01.08.2014 р. скасувати та
передати вказану скаргу на розгляд
Господарського суду м. Києва.

3. Матеріали справи № 910/20762/13 повернути
до Господарського суду м. Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам
та Відділу Державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у місті Києві.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран