ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 904/4752/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючогоГубенко
Н.М.суддівБарицької Т.Л. Картере
В.І.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Державного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" на рішення від
та на постанову відГосподарського суду
Дніпропетровської області 12.05.2014
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 24.07.2014у справі
Господарського суду№ 904/4752/13
Дніпропетровської областіза
позовомДержавного підприємства
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" доФізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 простягнення
заборгованостіу судовому засіданні
взяли участь представники:- позивача
Карпенко Ю.С.;- відповідача
повідомлений, але не
з'явився;ВСТАНОВИВ:

14.06.2013 Державне підприємство
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" звернулося до
Господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості у розмірі 7226,71грн., пені
у розмірі 6 553, 92грн., інфляційних втрат у
розмірі 4 775, 22 грн. та 3 % річних у розмірі
1 029,21 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

За результатами нового розгляду
рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014 у
справі № 904/4752/13 (суддя Дубінін І.Ю.),
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 (колегія
суддів у складі: Чередко А.Є. -
головуючий суддя, судді Коваль Л.А.,
Пархоменко Н.В.), відмовлено у позові.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, Державне підприємство
"Науково-виробнича дослідна агрофірма
"Наукова" Національної академії
аграрних наук України" звернулося до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 у справі № 904/4752/13, та прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до статті 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм господарськими судами попередніх
судових інстанцій належної юридичної
оцінки та повноти встановлення
обставин справи, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Причиною виникнення даного спору є
питання щодо наявності підстав для
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 визначених позивачем
заборгованості за договором оренди №
19-01/07ор індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності та за договором №
19-01/07-в про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю,
пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Частина 1 статті 67 Господарського
кодексу України встановлює, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором (абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК
України).

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 01.01.2007 між позивачем та
відповідачем було укладений Договір №
19-01/07ор оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності.

01.01.2007 між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 19-01/07-в про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю.

Судами встановлено, що відповідач не
виконав належним чином взяті на себе
зобов'язання за зазначеними
договорами, внаслідок чого у нього
перед позивачем виникла
заборгованість з орендної плати у
розмірі 7 248,93 грн. за період з січня 2007
року по березень 2009 року (включно).

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
було подано заяву про застосування
позовної давності до позовних вимог (т.
2 а. с. 63).

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (стаття 256 ЦК
України).

Статтею 257 ЦК України встановлюється
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч. 3
ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмові у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій встановивши, що пунктом 3.3.
договору оренди індивідуального
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності № 19-01/07
ор від 01.01.2007 передбачено, що орендна
плата в повному обсязі перераховується
орендодавцеві щомісячно не пізніше 12
числа місяця, наступного за звітнім
місяцем; відтак, відповідач
зобов'язаний був сплатити орендну
плату до 12.04.2009; позивачем пропущено
строк позовної давності тривалістю у
три роки щодо вимог про стягнення
заборгованості за договором оренди №
19-01/07ор та договором № 19-01/07-в, оскільки
позивачем із позовом про стягнення
боргу за період з січня 2007 року по
березень 2009 року включно звернувся
лише 14.06.2013; відповідачем подано заяву
про застосування позовної давності;
беручи до уваги вимоги ст. 266 ЦК України;
дійшли правомірного висновку про
відмову у позові.

Крім того, колегія суддів суду
касаційної інстанції, вважає, що
місцевим господарським судом, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, правомірно
залишено без розгляду заяву позивача
від 17.04.2014 про зміну предмету та підстав
позову, оскільки зміна предмета або
підстав позову за заявою позивача
допустима лише до початку розгляду
господарським судом справи по суті (ст.
22 ГПК України); про початок розгляду
справи по суті зазначається у
протоколі судового засідання (п. 3. 12
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції"); як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом
апеляційної інстанції, відповідно до
протоколу судового засідання від 15.04.2014
Господарський суд Дніпропетровської
області розпочав розгляд даної справи
по суті, в той час як позивач 17.04.2014
звернувся із заявою про зміну предмету
та підстав позову, тобто, після початку
розгляду справи по суті.

Посилання скаржника у касаційній
скарзі на те, що судом першої інстанції,
в порушення вимог ст. 77 ГПК України, не
виносились ухвали про відкладення
розгляду справи у судових засіданнях
15.04.2014, 17.04.2014 та 23.04.2014 не приймаються
колегією суддів суду касаційної
інстанції до уваги, оскільки як
вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, судом першої інстанції
15.04.2014, 17.04.2014 та 23.04.2014 не відкладався
розгляд справи, а оголошувалась
перерва в судових засіданнях на
підставі ст. 77 ГПК України, про що
свідчать протоколи судових засідань
від 15.04.2014, від 17.04.2014 та від 23.04.2014.

Не приймаються також до уваги
посилання скаржника викладені у
касаційній скарзі щодо
неправильностей протоколів судових
засідань суду першої інстанції,
оскільки позивачем на протоколи
судових засідань зауважень до
Господарського суду Дніпропетровської
області, відповідно до ст. 81-1 ГПК
України, подано не було.

Доводи скаржника викладені у
касаційній скарзі про те, що відповідно
до ч. 2 ст. 786 ЦК України позовна давність
щодо його вимог починається з моменту
повернення речі наймачем відхиляються
колегією суддів суду касаційної
інстанції, оскільки згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 03.07.2012
№ 14-рп/2012 у справі № 1-20/2012 положення
статті 786 Цивільного кодексу України
щодо початку перебігу позовної
давності в один рік слід розуміти так,
що воно застосовується до вимог
наймодавця про відшкодування збитків у
зв'язку з пошкодженням речі, яка була
передана у користування наймачеві, та
вимог наймача про відшкодування витрат
на поліпшення речі і не поширюється на
інші вимоги наймача та наймодавця, які
випливають з договору найму (оренди).

Отже, рішення суду першої інстанції та
постанова апеляційного господарського
суду у справі відповідають
встановленим ними фактичним
обставинам, прийняті з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, та передбачені законом підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Науково-виробнича
дослідна агрофірма "Наукова"
Національної академії аграрних наук
України" залишити без задоволення,
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 у справі № 904/4752/13 залишити без
змін.

Головуючий суддя
Н.М. ГУБЕНКО

Судді
Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ