м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19924/14 07.10.14

За позовом Товариства з додатковою
відповідальністю «Експрес
Страхування»

До Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія

«Оранта»

Про стягнення 2 387,85 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю «Експрес
Страхування» про стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» 2 387,85 грн.
виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем на підставі договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 202.10.2040762 від
11.10.2010 внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - ДТП) виплачено страхове
відшкодування автомобіля марки Chery,
державний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень
статей 993, 1191 Цивільного кодексу
України отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду. Відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля марки ГАЗ, державний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, яким
скоєно ДТП, застрахована відповідачем
на підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № ВЕ/6988373),
а тому позивач вказує, що обов'язок з
відшкодування збитків покладається на
відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.09.09.2014 порушено провадження
у справі № 910/19924/14 та призначено її до
розгляду на 07.10.2014.

Позивач в судове засідання 07.10.2014 не
з'явився.

Позивачем 03.10.2014 до відділу діловодства
суду подано заяву, в якій позивач
позовні вимоги підтримує та просить
розглядати справу без участі
представника позивача.

Відповідач в судове засідання 07.10.2014 не
з'явився.

Відповідач у поданому 06.10.2014 до відділу
діловодства суду відзиві на позовну
заяву проти позову заперечу повністю,
оскільки відсутній висновок експерта
про оцінку майна в розумінні ст. 12
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», а отже розмір
матеріального збитку належним чином не
встановлений.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення справи по суті
без участі представників сторін.

В судовому засіданні 07.10.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Святошинського районного
суду м. Києва від 24.10.2011 у справі № 3-8212/11
вбачається, що 27.09.2011 ОСОБА_1 о 14 год. 35
хв. керуючи автомобілем ГАЗ, державний
номер НОМЕР_2 в м. Києві при відкриванні
лівої двері автомобіля не переконався,
що це буде безпечно і не створить
перешкод іншим учасникам дорожнього
руху, внаслідок чого сталося зіткнення
з автомобілем Chery, державний номер
НОМЕР_1, що призвело до пошкодження
транспортних засобів, в чому
вбачається порушення п. 15.13 Правил
дорожнього руху України.

Даною постановою суду ОСОБА_1 визнано
винним за вчинене правопорушення
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення в
розмірі 340,00 грн.

Автомобіль марки Chery, державний номер
НОМЕР_1 застрахований у Товариства з
додатковою відповідальністю «Експрес
Страхування» (страховик) на підставі
договору добровільного страхування
наземних транспортних засобів №
202.10.2040762 від 11.10.2010.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України
«Про страхування» договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею
979 Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про
страхування» страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Внаслідок вказаної ДТП пошкоджено
автомобіль марки Chery, державний номер
НОМЕР_1 та власнику автомобіля завдано
шкоду, визначену на підставі
калькуляції № 3137/А від 16.11.2011.

Позивачем було складено страховий акт
№ 3.11.2781-1 від 21.11.2011 згідно якого подію
визнано страховою та вирішено
виплатити страхове відшкодування в
розмірі 2 387,85 грн.

Кошти в розмірі 2 387,85 грн. були
перераховані позивачем згідно
платіжного доручення № 7293 від 24.11.2011.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного
кодексу України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 2 387,85 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність
транспортного засобу марки ГАЗ,
державний номер НОМЕР_2, застрахована у
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/6988373.

Відповідно до умов договору (полісу)
ВЕ/6988373 страховик зобов'язався
відшкодовувати шкоду заподіяну
страхувальником життю здоров'ю та
майну потерпілих при експлуатації
забезпеченого транспортного засобу, а
саме автомобіля марки ГАЗ, державний
номер НОМЕР_2.

Зокрема, ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майну визначено в
розмірі 50 500,00 грн. та розмір франшизи
не встановлено.

У зв'язку з виплатою страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
набув право регресу до винної у ДТП
особи, оскільки відповідно до ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Оскільки, цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу ГАЗ, державний
номер НОМЕР_2, застрахована у
відповідача згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВЕ/6988373, то відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо відшкодування
збитку, завданого внаслідок ДТП
вищевказаним водієм власнику
автотранспортного засобу покладається
на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
марки ГАЗ, державний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного
кодексу України шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу
України з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є, зокрема,
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
страхування» франшиза це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Оскільки, умовами полісу ВЕ/6988373 розмір
франшизи не встановлено, тому страхове
відшкодування не підлягає зменшенню.

В матеріалах справи наявна заява
(регресна вимога) № 4512/2781 від 06.11.2012 про
сплату страхового відшкодування в сумі
2 387,85 грн. Дана вимога отримана
відповідачем 12.11.2012, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
відправлення.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач суми страхового
відшкодування не виплатив.

Розглядаючи спір по суті, суд також
зазначає, що частиною п'ятою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду транспортному засобу Chery,
державний номер НОМЕР_1 було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
його водія, та беручи до уваги те, що
розмір збитків розраховується
виходячи із вартості матеріального
збитку, тому вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача страхового
відшкодування підлягають задоволенню
в розмірі 2 387,85 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Судом не приймаються доводи
відповідача, оскільки реальним
підтвердженням суми страхового
відшкодування в розмірі 2 387,85 грн. є
платіжне доручення № 7293 від 24.11.2011.

З огляду на вищевикладене, позові
вимоги Товариства з додатковою
відповідальністю «Експрес
Страхування» обґрунтовані та
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю «Експрес
Страхування» (м. Київ, вул.
Червоноармійська, 15/2, )
суму страхового відшкодування в
розмірі 2 387 (дві тисячі триста
вісімдесят сім) грн. 85 коп., 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 08.10.2014.

Суддя В.В.Сівакова