ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

03.10.14 № 910/21014/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія "АСКА"

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЕРША"

про відшкодування шкоди в порядку
регресу 17 720,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № 17/5-17/1 від 23.09.2014 р. і
додані до неї документи підлягають
поверненню позивачеві без розгляду з
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

Пунктом 2 частині 2 статті 54
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що позовна заява
повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб).

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу
України, відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до єдиного державного
реєстру.

Відповідно до абз. 2 п.п 3.1 п. 3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
місцезнаходження юридичної особи або
місце проживання фізичної
особи-підприємця визначається на
підставі відомостей, внесених до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
(стаття 17 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Отже, місцезнаходження у позовній
заяві повин но визначатися та
вказуватися згідно з даними державної
реєстрації юридичної особи як суб'єкта
господарювання.

Оскільки позивачем не вказано на жодне
з джерел, з яких він отримав дані про
належність відповідачу адреси,
вказаної у позовній заяві (і до
останньої такі не додані), суду не
доведено підставність зазначення
позивачем у позовній заяві
місцезнаходження відповідача саме за
адресою 03118, м. Київ, пр. Червонозоряний,
150.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної суми.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України
передбачено, що позовна заява повинна
містити, зокрема, виклад обставин, на
яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються;
законодавство, на підставі якого
подається позов.

У абз. 3 стор. 1 позовної заяви
стверджується, що "01.03.2013 року при
прийманні вантажу у зоні митного
контролю було помічено відсутність
частини вантажу (спиртні напої та
тютюнові вироби) з автомобіля "Сканія"
державний номер № НОМЕР_2, причеп №
НОМЕР_1", однак не вказано на докази, які
мають такі зазначення підтверджувати.

В абз. 3 стор. 2 позовної заяви також
стверджується, що "в результаті
настання страхового випадку позивачем
була відшкодована сума в розмірі 17720,52
грн.", проте не вказано на докази, які
мають підтверджувати, зокрема, факт
настання спірного страхового випадка,
до того ж відсутні посилання на
відповідні умови договору СТД № 3105501
від 25.02.2013 р. (генеральний договір СТД №
3122248 від 22.01.2013 р.), враховуючи при цьому,
що наведені договори укладені між
позивачем та ПП ДАНП "Авіакомпанія АНП".

Крім того, в абз. 2 стор. 1 позовної заяви
повідомляється, що "14.09.2012 р. між
відповідачем та ОДО
"Транс-Легион-Україна" було укладено
договір добровільного страхування
відповідальності перевізника наземним
траспортом". Втім, копія наведеного
договору в до позовної заяви не додана,
а безпосередньо у позовній заяві не
вказано, хто саме був перевізником
спірного вантажу, тобто фактично у
позовній заяві відсутній виклад
обставин, який дозволив позивачу дійти
висновку про те, що "... до ПрАТ "УАСК
АСКА" перейшло право вимоги до
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компані "Перша" (абз. 7 стор. 2
позовної заяви).

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" підставою для
повернення позовної заяви є, зокрема,
відсутність викладу обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, а також
незазначення доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини.

За таких обставин, у позовній заяві не
вказано доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини, відсутній
відсутній виклад обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, що є
підставою для повернення позову без
розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Як визначено в абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб"єкта господарювання.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовної заяви № 17/5-17/1
від 23.09.2014 р., відповідач має наступну
адресу місцезнаходження: 03118, м. Київ,
пр. Червонозоряний, 150.

В той же час, оскільки позивачем не
вказано на жодне з джерел (відповідні
довідки з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців тощо), з яких
він отримав дані про належність
відповідачу саме вказаної у позовній
заяві адреси, то суд не може прийняти
додані до позовної заяви фіскальний
чек № 5752 від 25.09.2014 р. та опис вкладення
у цінний лист № 751 в якості
належних доказів виконання
відповідачем приписів ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 2
ст. 57 Господарського процесуального
кодексу України.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява №
17/5-17/1 від 23.09.2014 р. не може бути прийнята
до розгляду та підлягає поверненню.

Одночасно, суд звертає увагу позивача
на те, що відповідно до ч. 3 ст. 63
вказаного Кодексу України повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду з
відповідною позовною заявою слід
звернути увагу на належний порядок
засвідчення копій докуметів.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії проставляють нижче
реквізиту "підпис". Така відмітка
проставляється на кожному аркуші
засвідченої копії документа.

Згідно із абз. 2, 4 п. 2.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
копії, які видаються органами
державної влади України, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та їх об'єднаннями усіх
форм власності, повинні бути
засвідчені з додержанням вимог пункту
5.27 Національного стандарту України
"Державна уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики № 55 від 07.04.2003 р., а в
разі якщо інструкціями з діловодства,
які діють у відповідних органах,
підприємствах, установах і
організаціях установлено додаткові
вимоги щодо оформлення копій, - також і
цих вимог.

У разі невідповідності наданих суду
копій документів згаданим вимогам вони
не вважаються належними і допустимими
доказами, якими позивач обґрунтовує
заявлені позовні вимоги.

Керуючись п.п. 2, 3, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовні матеріали без
розгляду.

Суддя
О.В.Гумега