м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна
логістична мережа"до Приватного
підприємства "ПКС-Авто"простягнення 86
273,10 грнСуддя Смирнова Ю.М.
від позивача Юхименко Ю.Ю. - представник
від відповідача не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міжнародна логістична мережа" про
стягнення з Приватного підприємства
"ПКС-Авто" заборгованості у розмірі
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 за вказаним позовом
та призначено розгляд справи на 21.08.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.08.2014 за клопотанням
позивача продовжено строк розгляду
спору у справі на 15 днів, відкладено
розгляд справи 25.09.2014.
В судовому засіданні 25.09.2014 позивачем
подано заяву про зменшення позовних
вимог, в якій останній просить стягнути
з відповідача заборгованість у розмірі
Оскільки зазначена заява позивача
відповідає вимогам ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд прийняв до
розгляду заяву позивача про зменшення
позовних вимог та розглядає остаточні
вимоги про стягнення з відповідача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
зобов'язання за договором поставки шин
для легкових автомобілів № МЛ-0001149 від
01.03.2012 щодо здійснення повної та
своєчасної оплати поставленого
позивачем товару, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
суму основного боргу.
Відповідач відзиву та письмових
пояснень на позов не подав, явку своїх
представників в судові засідання не
забезпечив. Ухвали про порушення
провадження у справі та про її
відкладення направлялась відповідачу
рекомендованою кореспонденцією за
юридичною адресою. Про місце, дату та
час судових засідань відповідач був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
рекомендованих поштових відправлень
від 01.08.2014 та від 04.09.2014. Доказів на
підтвердження поважних причин
невиконання вимог ухвал суду та
нез'явлення в судові засідання
відповідач суду не надав. Заявлені
позовні вимоги не заперечив.
За таких обставин, відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглядається судом за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

01.03.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна
логістична мережа" (постачальник,
позивач) та Приватним підприємством
"ПКС-Авто" (покупець, відповідач)
підписано договір поставки шин для
легкових автомобілів № МЛ-0001149 (далі -
Договір).

За умовами вказаного Договору
постачальник зобов'язується
передавати (поставляти) у власність
покупцю, а покупець зобов'язується
приймати і оплачувати в порядку,
встановленому цим Договором, шини для
легкових автомобілів (далі - товар).

Пунктом 8.2 Договору визначено, що
Договір вступає в дію з моменту
підписання сторонами і діє до 28.02.2013.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна
одиниці кожного артикулу товару, що
входить до складу партії, визначається
у відповідній специфікації, яка
складається згідно з умовами цього
Договору. Загальна вартість партії, що
поставляється за цим Договором,
встановлюється в специфікаціях, які
складаються відповідно до умов
договору.

Між позивачем та відповідачем
підписані і скріплені печатками
специфікації на партії товару, що
поставляється за Договором.

На виконання умов Договору позивач у
квітні 2012 року поставив відповідачу
товар на загальну суму 310095,00 грн, що
підтверджується видатковими
накладними наявними в матеріалах
справи.

Отримання відповідачем товару,
зазначеного у видаткових накладних,
підтверджується підписами його
представника скріпленими печаткою
відповідача на зазначених накладних,
належним чином засвідчені копії яких
містяться в матеріалах справи.

Частиною другою статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що зобов'язання сторін виникли
в порядку статті 11 Цивільного кодексу
України з дій юридичних осіб, які в силу
загальних начал і змісту цивільного
законодавства породжують зазначені
права та обов'язки, а укладений між ними
правочин за своєю правовою природою є
договором поставки та підпадає під
правове регулювання норм статей 712, 655-697
Цивільного кодексу України та статей
264-271 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів
застосовується відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Кодексом, що
передбачено приписами другого абзацу
пункту першого статті 193
Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупцю для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з його особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У статті 692 Цивільного кодексу України
зазначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193
Господарського кодексу України, яка
регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.2 Договору партія
підлягає оплаті у строк не більше 14
календарних днів з моменту передачі
товару.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за Договором виконав
належним чином, а саме, поставив
відповідачу товар на загальну суму
310095,00 грн, що підтверджується
матеріалами справи, у тому числі
видатковими накладними, в яких
міститься підпис представника
відповідача скріплений печаткою про
отримання товару.

Проте, в порушення умов Договору,
відповідач зобов'язання щодо повної та
своєчасної (протягом 14 календарних
днів з моменту передачі товару) оплати
отриманого товару виконав не в повному
обсязі, у зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість у розмірі
86273,10 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав. Належних доказів погашення
заборгованості за Договором
відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 86273,10 грн, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

В абз. 2 п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" № 7 від 21.02.2013
зазначено, якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.

Аналогічне роз'яснення міститься і в
абз. 5 п. 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011.

Враховуючи вищезазначене, оскільки
позивачем було зменшено розмір
позовних вимог, у зв'язку зі сплатою
відповідачем частини суми основного
боргу після звернення позивача з
позовом до суду, судовий збір у повному
обсязі покладається на відповідача та
підлягає стягненню на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"ПКС-Авто" (03126, м. Київ, просп. Відрадни,
95, літ. Г, оф. 432, ідентифікаційний код
33149097) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна
логістична мережа" (07400, Київська обл.,
м.Бровари, вул. Кутузова, 134,
ідентифікаційний код 35875294)
заборгованість у розмірі 86273
(вісімдесят шість тисяч двісті
сімдесят три) грн 10 коп. та судовий збір
у розмірі 1917 (одна тисяча дев'ятсот
сімнадцять) грн 18 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 09.10.2014

Суддя
Ю.М. Смирнова