м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СГС ПЛЮС"
про стягнення 7 101 361,24 грн.
Суддя Грєхова О.А.
Від позивача: Єршова С. В. - представник
Від відповідача: не з'явився
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СГС ПЛЮС" (далі -
відповідач) про стягнення 7 101 361,24 грн., а
саме: 6 454 335,06 грн. - основного боргу, 222
877,91 грн. - пені, 381 284,41 грн. - збитків від
інфляції, 43 863,86 грн. - 3% річних.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором № 1843/14-ТЕ-40 від
19.12.2013 купівлі-продажу природного газу,
у останнього перед позивачем виникла
заборгованість, що зумовило
нарахування пені, 3% річних, збитків від
інфляції та звернення з даним позовом
до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 08.09.2014.
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 08.09.2014 представника
відповідача розгляд справи відкладено
В судовому засіданні 29.09.2014
представником позивача підтримано
свої позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання 29.09.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов та
контррозрахунок ціни позову не подав.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
В судовому засіданні 29.09.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва
19.12.2013 між позивачем (далі - продавець)
та відповідачем (далі - покупець) було
укладено Договір купівлі-продажу
природного газу № 1843/14-ТЕ-40 (далі -
Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1)
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2014 році природний
газ, ввезений на митну територію
України Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» за кодом
УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (далі - газ), на умовах
Газ, що продається за цим Договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями, національними творчими
спілками та їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності (п. 1.2
Згідно з п. 3.3 Договору
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу Покупця.
За приписам 3.4 Договору, не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, Покупець зобов'язується
надати Продавцеві підписані та
скріплені печатками Покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути Покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між Сторонами.
Відповідно до п. 5.1, п. 5.2 Договору (з
урахуванням додаткової угоди № 1), ціна
(граничний рівень ціни) на газ і тарифи
на його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики (НКРЕ).
Ціна за 1000 куб. м газу становить 1 091,00
грн. без урахування збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
природній газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1 901,00 грн., крім того
ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.
Сторонами в п. 6.1, п. 6.2 Договору
погоджено, що оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа (включно) місяця, наступного за
місяцем поставки газу.
Строк дії Договору сторонами погоджено
розділом 11 Договору, яким встановлено,
що Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, і діє в
частині реалізації газу до 31.12.2014, а в
частині проведення розрахунків - до їх
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором, у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість по оплаті поставленого
газу за січень, лютий 2014 року.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Суд відзначає, що відповідач своїм
правом на подачу письмового відзиву не
скористався.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам
на підставі чинного законодавства і не
зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Положеннями статті 693 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З наданих позивачем доказів та
пояснень вбачається, що позивач взяті
на себе зобов'язання щодо постачання
природного газу на користь відповідача
виконав належним чином, зауважень щодо
поставки газу від відповідача не
надходило.

Вказане підтверджується наявними в
матеріалах справи актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2014 та від 28.02.2014, які підписані та
скріплені печаткою сторін.

Разом з тим, відповідач у визначений
Договором строк оплату за переданий
природний газ не здійснював.

Таким чином, відповідач свого обов'язку
по оплаті природного газу в терміни,
визначені Договором, не виконав,
доказів оплати заборгованості за
період заявлений в позовній заяві, до
матеріалів справи не надав.

Матеріалами справи підтверджується що
відповідач в порушення покладеного на
нього законом та Договором обов'язку по
сплаті передбачених Договором
грошових коштів за отриманий природний
газ не виконав, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем за січень, лютий 2014 року
становить 6 454 335,06 грн.

Стосовно вимог про стягнення з
відповідача 222 877,86 грн. - пені за
несвоєчасну сплату орендної плати, суд
відзначає наступне.

Відповідно до п. 7.2 Договору, за
невиконання Покупцем п. 6.1 Договору
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1 умов договору він
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договорами строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році" №
01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Судом встановлено факт прострочення
виконання грошового зобов'язання,
здійснено перерахунок пені та
встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 222
877,91 грн. - пені.

Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 42 863,86 грн. - 3%
річних та 381 284,41 грн. - збитків від
інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
р.).

Суд відзначає, що прострочене грошове
зобов'язання визначено у гривні, а тому
нарахування 3% річних є правомірним.

За перерахунком суду, розмір 3% річних
становить 42 863,86 грн., розмір збитків від
інфляції становить 381 284,41 грн.,
внаслідок чого позовні вимоги в цій
частині є такими, що підлягають
задоволенню повністю.

При цьому відповідачем не оспорено
розрахунок пені, 3% річних та збитків
від інфляції.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СГС ПЛЮС" (99046,
Автономна Республіка Крим, м.
Севастополь, вул. Генерала Мельника, 9А;
ідентифікаційний код 32294088) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний
код 20077720) 6 454 335 (шість мільйонів
чотириста п'ятдесят чотири тисячі
триста тридцять п'ять) грн. 06 коп. -
основного боргу, 222 877 (двісті двадцять
дві тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 91
коп. - пені, 381 284 (триста вісімдесят одну
тисячу двісті вісімдесят чотири) грн. 41
коп. - збитків від інфляції, 42 863 (сорок
дві тисячі вісімсот шістдесят три) грн.
86 коп. - 3% річних, 73 080 (сімдесят три
тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - витрат
по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 02.10.2014

Суддя
О.А. Грєхова