ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р.
Справа № 920/754/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гончар Т. В., суддя
Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.

при секретарі: Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мельниченко І.З. за
довіреністю б/н від 27.08.2014 р.,

відповідача - Тимошенко С.А. за
довіреністю № 78 від 29.03.2013 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
(вх.№1658С/3-11) на рішення господарського
суду Сумської області від 02.06.14 у справі
№ 920/754/14

за позовом Путивльської районної
державної адміністрації, м. Путівль,
Сумська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Путивль
Агростандарт", м. Путівль, Сумська
область

про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014р. Путивльська районна
державна адміністрація звернулася до
господарського суду Сумської області з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Путивль
Агростандарт" про визнання договору
оренди земелі б/н від 02.04.2012 року,
укладений між сторонами, недійсним.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 02 червня 2014 року у справі №
920/754/14 (суддя Зайцева І.В.) позовні
вимоги задоволено повністю. Визнано
недійсним договір оренди землі від
02.04.2012р., укладений між сторонами.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Путивль
Агростандарт" на користь Путивльської
районної державної адміністрації 1218,00
грн. судового збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду Сумської
області від 02 червня 2014 року у справі №
920/754/14 скасувати повністю та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу відповідача (вх.№5742 від 21.07.2014р.),
в якому проти вимог апеляційної скарги
заперечує, оскаржуване рішення вважає
таким, що прийнято у відповідності до
норм чинного законодавства. Стверджує,
що в рішенні зроблено вірний висновок
відносно того, що спірний договір не
відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає визнанню
недійсним у судовому порядку. На
підставі чого, просить рішення
господарського суду Сумської області
від 02 червня 2014 року у справі № 920/754/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача - без задоволення.

10.09.2014р. (вх.№7566) відповідачем надані
письмові пояснення на зазначений
відзив позивача, в якому він, зокрема
стверджує, що до матеріалів справи
надані докази, які спростовують доводи
позивача відносно неможливості
визначення на місцевості земельних
часток (паїв).

У судове засідання 10.09.2014 р. з'явились
представники сторін та надали
пояснення по справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі,
відзиві на скаргу та поясненнях на
відзив доводи сторін, заслухавши у
судовому засіданні пояснення
уповноважених представників позивача
та відповідача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, зважаючи на таке.

Матеріали справи свідчать, що 28 березня
2012 року розпорядженням голови
Путивльської районної державної
адміністрації № 159-ОД "Про надання
земельних ділянок в оренду ТОВ "Путивль
Агростандарт" за межами населених
пунктів на території Бунякинської,
Сафонівської та Яцинської сільських
рад Путивльського району
відповідачеві було надано в оренду
земельні частки (паї) строком на 1 рік
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

02 квітня 2012 року між сторонами укладено
договір оренди землі б/н (далі договір),
відповідно до умов якого позивач
(орендодавець) надає, а відповідач
(орендар) приймає в строкове платне
користування земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
які знаходяться за межами населених
пунктів на території Яцинської
сільської ради Путивльського району
Сумської області.

У п. 2 договору визначено, що в оренду
передаються не витребувані, не
переоформлені та не успадковані
земельні частки ( паї ) в кількості 161
штук, розташовані за межами населених
пунктів загальною площею 427,6420 га ріллі.

На підставі розпорядження голови
Путивльської районної державної
адміністрації від 22.08.2012 року № 488-ОД
"Про внесення змін до розпорядження
голови Путивльської районної
державної адміністрації від 28.03.2012 року
№ 159-ОД" сторонами договору було
укладено додатковий договір № 1 про
внесення змін та доповнень до договору
оренди землі від 02.04.2012 року, а саме: у
пункті 8 (строк дії договору) цифри та
слова " 1 (один) рік" замінено на цифри та
слова " 5 (п'ять) років)".

На виконання розпорядження голови
Путивльської районної державної
адміністрації від 21.01.2013 року № 20-ОД
"Про внесення змін до розпоряджень
голови Путивльської районної
державної адміністрації від 28.03.2012 року
№ 159-ОД, від 26.04.2012 року № 224-ОД та до
договорів оренди землі з ТОВ "Путивль
Агро стандарт" на території сільських
рад Путивльського району" сторонами
договору було підписано додаткову
угоду № 2 до договору оренди землі від
02.04.2012 року. Вищезазначеною додатковою
угодою були внесені зміни до договору,
а саме: замінено в пункті 2 слова та
цифри " 161 штук" на слова та цифри " 154
штук"; слова та цифри " 427,6420 га" на слова
та цифри " 412,2660 га".

25 липня 2013 року згідно з розпорядженням
голови Путивльської районної
державної адміністрації від 10.07.2013 року
№ 241-ОД сторонами договору підписано
додаткову угоду № 3 до договору, якою
внесено зміни до договору, а саме:
замінено в пункті 2 слова та цифри " 161
штук" на слова та цифри " 186 штук"; слова
та цифри " 427,6420 га" на слова та цифри "
476,5830 га".

Отже саме земельні частки (паї) є
об'єктом оренди Договору оренди від
02.04.2012 р., укладеного між позивачем та
відповідачем. Вказана обставина
підтверджується списком по Яцинській
сільській раді станом на 01.03.2012 р., за
яким визначено 161 земельну частку (пай),
які стали предметом вказаного Договору
оренди.

Позивач стверджує, що договір не
відповідає вимогам чинного
законодавства України, а саме
укладений сторонами з порушенням вимог
Закону України "Про оренду землі",
оскільки у договорі відсутні істотні
умови, обов'язковість яких встановлена
ч. 1 ст. 15 цього Закону, зокрема щодо
об'єкту оренди і тому повинен бути
визнаний недійсним в судовому порядку.

Вказані обставини стали підставою для
звернення позивача до господарського
суду Сумської області з даним позовом.

Розглянувши заявлений позов, суд
першої інстанції прийняв рішення, яким
задовольнив позовні вимоги з мотивів
того, що за відсутності такої істотної
умови договору оренди землі як об'єкт
оренди та за відсутності невід'ємних
частин договору, визначених ст. 15
Закону України "Про оренду землі",
порушення прав та інтересів позивача
як орендодавця є очевидним, оскільки
орендар на власний розсуд користується
землею (земельною ділянкою), межі якої,
місце розташування та розмір як на
плані, схемі, кадастровому плані, так і
в натурі (на місцевості) не визначені,
що дає можливість відповідачеві
безконтрольно користуватися
земельними ділянками, місце
розташування та розмір яких невідомий
орендодавцю, який не визначив при
умовній передачі землі відповідачеві в
оренду ні меж земельної ділянки
(земельних ділянок) в натурі (на
місцевості), ні на плані або схемі та
уклав договір який завідомо суперечить
вимогам Закону України "Про оренду
землі".

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №
14 "Про судове рішення у цивільній
справі", обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони покладаються як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
р. № 6 "Про судове рішення", рішення
господарського суду повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження і
оцінки судом належних та допустимих
доказів у конкретній справі. П. 4
названої постанови передбачено, що
господарським судам слід виходити з
того, що рішення може ґрунтуватись лише
на тих доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом. При цьому
необхідно мати на увазі, що згідно зі
статтею 43 ГПК наявні докази підлягають
оцінці у їх сукупності, і жодний доказ
не має для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Відхиляючи будь-які доводи сторін чи
спростовуючи подані стороною докази,
господарські суди повинні у
мотивувальній частині рішення навести
правове обґрунтування і ті доведені
фактичні обставини, з огляду на які ці
доводи або докази не взято до уваги
судом.

Проте, колегія суддів вважає, що
оскаржуване рішення суду першої
інстанції не відповідає вищенаведеним
приписам постанов пленуму Верховного
Суду України та Вищого господарського
суду України, а також положенням ст. 84
ГПК України, враховуючи наступне.

Земельна ділянка - це частина земної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

На відміну від земельної ділянки,
земельна частка (пай) є умовною часткою
земель, які належали колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам, розмір якої визначений в
умовних кадастрових гектарах.
Місцезнаходження та межі такої
земельної частки (паю) не визначені.

Отже, земельна частка (пай) не є
земельною ділянкою та не відноситься
до об'єктів нерухомого майна, речові
права щодо яких підлягають державній
реєстрації у порядку, визначеному
нормами Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Враховуючи те, що в законодавстві
відсутні положення, які б регулювали
правовідносини, пов'язані з передачею
нерозподіленого (не витребуваного) паю
в оренду, має застосовуватися "аналогія
закону", у зв'язку з чим за своєю правою
природою нерозподілений (не
витребуваний) пай є земельним паєм -
умовною часткою сільськогосподарських
угідь, тому до оренди нерозподілених
(не витребуваних) паїв слід
застосовувати подібне за змістом
законодавство, що регулює оренду паю.

Абзацем першим розділу ІХ "Перехідні
положення" Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що громадяни -
власники сертифікатів на право на
земельну частку (пай) до виділення їм у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок мають право укладати договори
оренди земель сільськогосподарського
призначення, місце розташування яких
визначається з урахуванням вимог
раціональної організації території і
компактності землекористування,
відповідно до цих сертифікатів з
дотриманням вимог цього Закону.

Законодавство не містить вимог щодо
наявності обов'язкових істотних умов у
договорі оренди частки (паю) на відміну
від договору оренди земельної ділянки
(ст. 15 Закону України "Про оренду землі").
А тому сторони можуть самі визначити у
договорі, які умови вони вважають
істотними.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних часток (паїв)" від
05.06.2003 р. №899-ІУ ( далі-Закон №899-ІУ), в
редакції, що діяла на дату вчинення
правочину, нерозподілені
(невитребувані) земельні ділянки за
рішенням відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації можуть
передаватися в оренду для використання
за цільовим призначенням на строк до
моменту отримання їх власниками
державних актів на право власності на
земельну ділянку, про що зазначається у
договорі оренди земельної ділянки, а
власники земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі якщо
відоме їх місцезнаходження.

Також слід зазначити, що відповідно до
п.12 Постанови Кабінету Міністрів
України від 04 лютого 2004 р. №122 "Про
організацію робіт та методику
розподілу земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)"
визначено, що нерозподілені
(невитребувані) земельні ділянки
передаються в розпорядження сільських,
селищних, міських рад чи
райдержадміністрацій з метою надання
їх в оренду.

Як визначено у п. 4 листа Верховного
Суду України від 01.02.2014р. "Висновки
Верховного Суду України, викладені в
постановах, ухвалених за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1
ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального
кодексу України, за II півріччя 2013 р",
виходячи з того, що відповідно до ст. 15
ЦК України та ст. З ЦПК України в
порядку цивільного судочинства
підлягає захисту саме порушене право,
суд повинен установити, чи дійсно
порушуються права орендодавців у
зв'язку з відсутністю в договорах
оренди умов, які передбачені ст. 15
Закону України від 6 жовтня 1998 р. N 161-XIV
"Про оренду землі", визначити
істотність цих умов, а також з'ясувати,
у чому саме полягає порушення їхніх
законних прав.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає,
що незважаючи на вищенаведену правову
позицію Верховного Суду України,
Путивльською районною державною
адміністрацією у своєму позові не
наведено обставин щодо порушеного
права за відсутністю істотної умови
щодо об'єкту оренди. З матеріалів
справи вбачаєтся, що розмір земельних
часток (паїв) визначено списком не
переоформлених і не витребуваних
земельних паїв по Яцинській сільській
раді станом на 01.03.2012р., який
уточнювався кожного року, про що між
позивачем та відповідачем у подальшому
укладалися додаткові угоди.

Таким чином, позивачем було погоджено
надання в оренду земельних часток
(паїв) у загальному розмірі 427,642га
станом на момент укладення правочину,
412,2660га, згідно з додатковою угодою №2
та 476,5830га згідно з додатковою угодою
№3.

З контексту наведених вище Закону
України від 05.06.2003 р. №899-ІУ та Постанови
Кабінету Міністрів України від 04
лютого 2004 р. №122 вбачається, що до
виділення земельних часток (паїв) у
натурі на місцевості та їх формування в
розумінні ст. 79' ЗК України, з метою
передачі у власність, на земельні
частки (паї) можуть бути в наявності
геодезичні матеріали, проекти
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв),
якими визначено місце розташування та
умовні кадастрові гектари земельних
часток (паїв).

Так, в матеріалах справи міститься
надана Яцинською сільською радою
завірена копія протоколу Сумського
обласного головного управління
земельних ресурсів №21 від 05.05.2004р., яким
зафіксовано засідання технічної ради.
Порядком денним засідання стало одне з
питань - визначення розташування
земельних ділянок громадян - власників
сертифікатів на земельну частку (пай)
колишнього КСП ім. Ковпака Яцинської
сільської ради Путивльського району у
зв'язку з його ліквідацією.

Попередньо, за змістом протоколу,
складено проект організації території
розпайованих земель колишнього КСП ім.
Ковпака, в якому враховано 390
запроектованих земельних паїв, їх
розміри, рельєф, забезпечення
під'їзними шляхами та розподіл паїв між
громадянами, який проведено комісією
колишнього КСП ім. Ковпака.

Також надано завірену копію проекту
(карти) організації території
розпайованих земель, з якої можливо
визначити місце знаходження земельної
частки (паю), її розмір. Що також,
підтверджується і наданим списком не
переоформлених і не витребуваних
земельних паїв по Яцинській сільській
раді станом на 01.03.2012р. - на момент
укладення договору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що ствердження позивача,
відносно неможливості визначення на
місцевості земельних часток (паїв), що
порушує права останнього, не
відповідають дійсності.

Таким чином, на момент укладання
спірного договору між позивачем та
відповідачем фактично відсутні
кадастрові номери земельних часток
(паїв) та дана обставина не може
впливати на порушення законних прав та
інтересів позивача, що й не доведено
самим позивачем.

До того ж слід зазначити, що Наказом №5
від 17.01.2000р. "Про затвердження форми
Типового договору оренди земельної
частки (паю)", зареєстрованим Мін'юстом
23.02.2000р. за №101/4322. та опублікованим в
Офіційному віснику України, 2000, N 8
(10.03.2000), ст. 331, затверджено вказану
форму договору.

Таким чином, виходячи з наведеного,
представник Позивача необґрунтовано
стверджує про відсутність
врегулювання затвердження типової
форми договору оренди земельної частки
(паю).

Вище наведені обставини обґрунтовують
спеціальний правовий режим земельної
частки (паю) по відношенню до земельної
ділянки, а також безпідставність вимог
Позивача та відсутність факту
порушення законних прав та інтересів
Позивача укладеним Договором.

Крім того, згідно з п. 2.24 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин", для правильного вирішення
спору про визнання недійсним договору
оренди суттєве значення має з'ясування
правового режиму спірної земельної
ділянки, чого судом першої інстанції
зроблено не було.

Поза увагою суду першої інстанції
залишилось і зазначене розпорядження
голови Путивльської районної
державної адміністрації від 28.03.2012 №
159-ОД, що спірні земельні ділянки у
кількості 186 штук, які відносяться до
категорії не витребуваних, не
успадкованих та не переоформлених
земельних часток (паїв), знаходяться за
межами населених пунктів на території
Бунякинської, Сафонівської та
Яцинської сільських рад Путивльського
району та не відносяться до земель
державної власності.

Звідси, оскільки передані в оренду за
спірним розпорядженням земельні
ділянки не відносяться до земель
державної чи комунальної власності, а
належать у якості частки (паю) фізичним
особам, суд мав з'ясувати в чому ж
полягає порушення інтересів позивача,
за захистом яких Путивльська районна
державна адміністрація звернулася до
господарського суду з даним позовом.

Більше того, ні розпорядження голови
Путивльської районної державної
адміністрації № 159-ОД від 28 березня 2012
року "Про надання земельних ділянок в
оренду ТОВ "Путивль Агростандарт", на
підставі якого був уклададений
договір, ні наступні вищеперелічені
розпорядження голови Путивльської
районної державної адміністрації, на
підставі яких укладалися додаткові
угоди до договору, не були скасовані у
судовому порядку, тобто вони чинні і до
теперишнього часу створюють юридичні
наслідки у вигляді виконання умов
договору.

У порушення вимог статей 43, 82 ГПК
України, місцевий господарський суд,
дослідивши надані сторонами докази, не
дав належної правової оцінки у їх
сукупності і взаємозв'язку, не
встановив фактичних обставин, не
перевірив заперечень відповідача та не
навів у рішенні мотиви відхилення
доказів, на які він посилався, у зв'язку
з чим колегія суддів дійшла висновку
про задоволення апеляційної скарги,
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК
України здійснити перерозподіл
судових витрат.

Статтею105 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що за наслідками розгляду
апеляційної скарги апеляційний
господарський суд приймає постанову, у
якій, зокрема, зазначається про новий
розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

На підставі викладеного та
керуючись статтями 99, 101, п.2 ч.1 статті 103,
п.3,п.4 ч.1 статті 104, статті 105,
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Путивль
Агростандарт" задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської
області від 02 червня 2014 року у справі №
920/754/14 скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Стягнути з Путивльської районної
державної адміністрації (41500, Сумська
область, м. Путивль, вул. Першотравнева,
84,) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Путивль
Агростандарт" (41500, Сумська область, м.
Путивль, вул. Комсомольська, б.18, , р/р 81 в ПАТ КБ "Фінансова
ініціатива", МФО 380054 ) 609,00 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 15.09.2014

Головуючий суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Гребенюк Н. В.

Суддя
Істоміна О.А.