ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 917/1074/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Івакіна В.О. , суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю:

представника позивача - Остахова П.В.
(довіреність № 27 від 24 лютого 2014 року);

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 2378
П/1-6) на рішення господарського суду
Полтавської області від 29 липня 2014 року
у справі № 917/1074/14

за позовом Приватного підприємства
"Віктон", м. Кременчук

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерудбудматеріали",
м. Кременчук

про визнання договору оренди
будівельної техніки недійсним

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року Приватне підприємство
"Віктон", м. Кременчук звернулось до
господарського суду Полтавської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Нерудбудматеріали", м. Кременчук про
визнання договору оренди будівельної
техніки № 03/05-13 від 27 березня 2013 року
недійсним.

Рішенням Господарського суду
Полтавської області від 29 липня 2014 року
по справі № 917/1074/14 (суддя Паламарчук
В.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач - Приватне підприємства
"Віктон", м. Кременчук з рішенням суду
першої інстанції не погодився, подав до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення господарського
суду Полтавської області від 29 липня 2014
року по справі № 917/1074/14 скасувати,
прийняте нове рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції були порушені
норми процесуального права, зокрема,
місцевий господарський суд розглянув
справу з порушеннями вимог статті 20
Господарського процесуального кодексу
щодо правил відводу та самовідводу,
ухвалив рішення за відсутності
уповноваженого представника позивача,
з порушенням його прав, передбачених
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Крім того, на думку заявника
апеляційної скарги, місцевий
господарський суд неправильно
застосував норми матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів
зазначає, що під час укладення між
сторонами спірного договору,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нерудбудматеріали»
знаходився в стадії банкрутства.
Предметом спірного договору є передача
в оренду бурової установки, ринковою
вартістю 8000000 грн. та зі сплатою
орендних платежів на суму 100000,00 грн. в
місяць., тобто спірний договір є
значним правочином для відповідача,
який у відповідності до частини 8
статті 22 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
повинен бути погоджений з
розпорядником майна. У зв'язку із тим,
що такого погодження не відбулось,
спірний договір оренди будівельної
техніки є недійсним.

07 жовтня 2014 року представником
позивача були надані через канцелярію
Харківського апеляційного
господарського суду клопотання: про
витребування з Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів Полтавської області
інформації про баланс та
платоспроможність відповідача станом
на 27.03.2011 р. (час укладення спірного
договору) (вх. 8697); про долучення до
матеріалів справи копії акту перевірки
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів Полтавської
області (вх. 8698), які колегія суддів
залишила без задоволення як
необгрунтовані.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляди
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить зворотне
повідомлення про вручення поштового
відправлення із судовою
кореспонденцією, яка міститься в
матеріалах справи (а.с.82); своїм правом
на участь у судовому засіданні при
розгляді апеляційної скарги не
скористався, відзив на апеляційну
скаргу не надав.

У зв'язку з відсутністю представника
відповідача, який належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, не повідомив про поважність
причин неявки, судова колегія дійшла
висновку про розгляд справи за
відсутності його представника.

Розпорядженням голови суду від 06
жовтня 2014 року, для розгляду справи №
917/1074/14 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя Камишева Л.М.,
суддя Івакіна В.О., суддя Черленяк М.І.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзиву на неї, розглянувши
справу відповідно до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи та правильність застосування
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий господарський суд виходив з
відсутності підстав для застосування
частини 8 статті 22 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
для визнання договору оренди
будівельної техніки №03/05-13 від 27.03.2013
року недійсним.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду.

Як убачається із матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Полтавської області від 10.06.2011 року
було порушено провадження у справі про
визнання ТОВ "Нерудбудматеріали"
банкрутом з підстав
неплатоспроможності.

28.07.2011 року ухвалою господарського суду
Полтавської області введено процедуру
розпорядження майном боржника та
призначено розпорядником майна
арбітражного керуючого Макового
Олександра Віталійовича.

16.04.2013 року ухвалою господарського суду
Полтавської області по справі №18/1632/11
розпочато процедуру санації боржника -
ТОВ "Нерудбудматеріали", припинено
повноваження розпорядника майна та
призначено керуючим санацією
арбітражного керуючого Тарасенка
Тараса Петровича.

27.03.2013 року між приватним підприємством
"Віктон" (наймач) та ТОВ
"Нерудбудматеріали" (наймодавець) було
укладено договір оренди № 03/05-13,
відповідно до п. 1.1 якого наймодавець
зобов'язується передати в тимчасове
користування наймачу, за плату, належну
йому на праві власності будівельну
техніку, а саме: бурову установку марки
ANLAS - СОРСО ROC L6H, 2006 року випуску.

Відповідно до п.3.3. договору оренди
будівельної техніки №03/05-13 від 27.03.2013р.
будівельна техніка вважається
фактично переданою в оренду з моменту
підписання сторонами акту
передачі-приймання.

Відповідно до п.4.1. договору термін
оренди будівельної техніки
встановлено до 31.12.2013 року з моменту
прийняття наймачем будівельної
техніки за актом передачі-приймання.

11.04.2013 року між сторонами підписано акт
прийому-передачі будівельної техніки у
відповідності до договору № 03/05-13 від
27.03.2013 р.

21.06.2013 року між ПП "Віктон" та ТОВ
"Нерудбудматеріали" укладено угоду про
розірвання договору № 03/05-13 від 27.03.2013р.

21.06.2013 року між сторонами підписано акт
прийому-передачі будівельної техніки у
відповідності до договору № 03/05-13 від
27.03.2013 року.

Звертаючись з позовом про визнання
спірного договору недійсним, позивач
посилався на те, що спірний договір
оренди укладено з порушенням вимог
статті 207 Господарського кодексу
України, статті 215 Цивільного кодексу
України та частини 8 статті 22 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», оскільки
правочин укладений керівником ТОВ
"Нерудбудматеріали" -Горб П.В., без
погодження з розпорядником майна
арбітражним керуючим Маковим О.В.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Відповідно до частини 1 статті 92
Цивільного кодексу України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Частиною 8 статті 22 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено, що керівник або орган
управління боржника виключно за
погодженням з розпорядником майна
вчиняють правочин (укладають договори)
щодо, зокрема, відчудження або
обтяження нерухомого майна боржника, в
тому числі його передачу в оренду,
заставу, внесення зазначеного майна до
статутного капіталу іншого
підприємства або господарського
товариства, розпорядження нерухомим
майном боржника у будь-який спосіб;
розпорядження у будь-який спосіб іншим
майном боржника, балансова вартість
якого становить понад один відсоток
балансової вартості активів боржника,
та укладання інших значних правочинів
(договорів).

Договір № 03/05-13 оренди будівельної
техніки від 27 березня 2013 року, а також
акти прийому-передачі будівельної
техніки у відповідності до вказаного
договору, підписані директором ПП
«Віктон» - А.Г. Задоєнко та директором
ТОВ «Нерудбудматеріали» -П.В.Горб; їх
підписи засвідчені печатками
підприємств.

Як правильно зазначив у своєму рішенні
місцевий господарський суд, бурова
установка марки ANLAS - СОРСО ROC L6H, 2006 року
випуску, яка є предметом спірного
договору оренди, не відноситься до
нерухомого майна, у зв*язку з чим
вчинення правочину не потребує
погодження з розпорядником майна.

Такий висновок суду позивачем не
оскаржується.

Щодо доводів скаржника, викладених в
апеляційній скарзі стосовно
необхідності погодження з
розпорядником майна на вчинення
правочину щодо розпорядження у
будь-який спосіб іншим майном боржника,
балансова вартість якого становить
понад один відсоток балансової
вартості активів боржника, та
укладання інших значних правочинів
(договорів), оскільки ринкова вартість
цієї бурової установки складає 8000000
грн., а вартість оренди складала 100000
грн. за місяць, є значним правочином, а
тому є підставою для визнання
правочину недійсним, то судова колегія
зазначає наступне.

Призначення розпорядника майна не є
підставою для припинення повноважень
керівника чи органу управління
боржника.

Розпорядник майна має право подати до
господарського суду позов щодо
визнання недійсними правочинів
(договорів), укладених боржником з
порушенням порядку, встановленого
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Розпорядник майна ТОВ
«Нерудбудматеріали» не звертався до
суду про визнання спірного договору
недійсним.

Натомість, із матеріалів справи
свідчить, що в порушення умов спірного
договору, позивач не в повній мірі
сплачував орендні платежі за
користування предметом оренди, що
стало підставою для звернення ТОВ
«Нерудбудматеріали» з позовом до
господарського суду.

Так, рішенням господарського суду
Полтавської області від 05.11.2013 року у
справі № 917/2067/13 стягнуто з Приватного
підприємства "Віктон" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерудбудматеріали"
180 000,00 грн. заборгованості, що виникла
внаслідок неналежного виконання ПП
"Віктон" умов укладеного між сторонами
27.03.2013 року договору оренди будівельної
техніки № 03/05-13.

Постановою Харківского апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року,
рішення господарського суду
Полтавської області від 05.11.2013 року у
справі № 917/2067/13 змінено та викладено в
наступній редакції: «Позов
задовольнити повністю. Стягнути з
Приватного підприємства "Віктон" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерудбудматеріали" -
190000,00 грн. основного боргу, 3800,00 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання позовної заяви. Визнати
недійсними повністю додаткові угоди №1
від 24.04.2013р. та №2 від 31.05.2013р. до
договору № 03/05-13 оренди будівельної
техніки від 27.03.2013р., підписані між
Приватним підприємством "Віктон" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нерудбудматеріали"
в особі директора Горб П.В.».

Постановою Вищого господарського суду
від 16.04.2014 року постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
19.02.2014 року у справі № 917/2067/13 залишено
без змін.

Відповідно до статті 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішення інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Як свідчать матеріали, справи
укладений сторонами договір в
подальшому було схвалено особою, від
імені якої його вчинено. Доказами
такого схвалення є виконання певних
дій, а саме: виконання дії щодо
передачі-прийняття будівельної
техніки; отримання грошових коштів
відповідно до умов договору.

Як зазначено в пункті 3.4. Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
наступне схвалення юридичною особою
правочину, вчиненого від її імені
представником, який не мав належних
повноважень, унеможливлює визнання
такого правочину недійсним (стаття 241
ЦК України). Наведене стосується й тих
випадків, коли правочин вчинений не
представником юридичної особи з
перевищенням повноважень, а особою, яка
взагалі не мала повноважень щодо
вчинення даного правочину.

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для визнання
спірного договору оренди будівельної
техніки недійсним.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права є
безпідставними, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи,
оскаржуване рішення було прийнято 29
липня 2014 року за відсутності
представників сторін, які належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, про що свідчить із
поштових повідомлень (а.с.34,35,36). Крім
того, із клопотання представника ПП
«Віктон» - В.П. Остахова про відкладення
розгляду справи, призначеного на 10 год.
29.07.2014 року, свідчить про обізнаність
позивача про час та місце розгляду
справи. Строк розгляду спору
господарським судом обмежений
двухмісячним терміном. Статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України передбачено можливість
розгляду судом справи за наявними в ній
матеріалами.

Пунктом 2 частини 3 статті 104
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що порушення норм
процесуального права є в будь-якому
випадку підставою для скасування
рішення місцевого господарського суду,
якщо справу розглянуто господарським
судом за відсутністю будь-якої із
сторін, не повідомленої належним чином
про місце засідання суду.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи доказів щодо належного
повідомлення сторін про місце
проведення засідання, судова колегія
дійшла висновку про відсутність
порушення судом норм процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують висновків господарського
суду Полтавської області, викладених у
рішенні від 29 липня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни вказаного
рішення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 29 липня 2014 року
у справі № 917/1074/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 10.10.2014р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Черленяк М.І.