ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Справа № 910/21887/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Публічного акціонерного товариства

"Укртрансгаз"

на рішення
господарського суду міста Києва

від
01.07.2014 року

та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року

у справі №
910/21887/13

господарського суду
міста Києва

за позовом
Публічного акціонерного товариства

Національної акціонерної компанії

"Нафтогаз України"

до
Публічного акціонерного товариства

"Укртрансгаз"

про
стягнення 466 290,71 грн.

за участю представників:

позивача -
не з"явились

відповідача -
Печерного С.Л.

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про стягнення 432 445,55 грн. основного
боргу, 3 % річних в сумі 17 717,68 грн., 8 084,74
грн. пені та 8 042,75 грн. інфляційних
витрат внаслідок неналежного та
несвоєчасного виконання останнім
своїх зобов'язань щодо оплати вартості
спожитого природного газу за договором
купівлі-продажу № від 27.09.2011 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 року (суддя Капцова
Т.П.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
(судді: Мальченко А.О., Жук Г.А., Пашкіна
С.А.), позов задоволено частково;
стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" на користь
НАК "Нафтогаз України" 3 % річних в сумі 17
717,68 грн., 4 581,93 грн. пені та 9 094,90 грн.
судового збору; провадження у справі в
частині стягнення з ПАТ "Укртрансгаз"
на користь НАК "Нафтогаз України" 432 445,55
грн. основного боргу припинено; в іншій
частині позову відмовлено.

В касаційній скарзі ПАТ "Укртрансгаз"
просить скасувати рішення місцевого та
постанову апеляційного господарських
судів в частині стягнення 3% річних в
сумі 17 717,68 грн. і пені у розмірі 4 581,93
грн. та прийняти в цій частині нове
рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні позову. При цьому, скаржник
послався на наявність обставин
ненавмисного невиконання відповідачем
договірних зобов'язань.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку її
обставин та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої й
апеляційної інстанцій норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
суди попередніх інстанцій встановили,
що 27.09.2011 між НАК "Нафтогаз України"
(продавець) та ДК "Укртрансгаз" НАК
"Нафтогаз України" (покупець) укладено
договір купівлі-продажу природного
газу № , згідно якого продавець
зобов'язався передати у власність
покупця з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року
природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД
2711 21 00 00, ввезений на митну територію
України ПАТ НАК "Нафтогаз України") в
обсязі до 2 596,830 тис. куб. м., а покупець -
прийняти й оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації установам і
організаціям, які фінансуються з
державного і місцевих бюджетів, крім
обсягів природного газу, що
використовується як пальне для
забезпечення горіння Вічного вогню.

Згідно п. 3.3. договору
приймання-передача газу продавцем
покупцеві у відповідному місяці
продажу оформлюється актом
приймання-передачі.

Ціна (граничний рівень ціни) на
природний газ встановлюється НКРЕ.
Ціна за 1 000 куб.м. природного газу на
момент укладення цього договору
становить 3 023,50 грн. без врахування ПДВ,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом (пп. 5.1, 5.2
договору).

Відповідно до п. 5.4 договору загальна
сума вартості природного газу за
договором складається із сум вартості
місячних поставок газу. Загальна сума
вартості природного газу складає 7 851
515,51 грн., а з ПДВ - 9 421 818,61 грн.

Пунктами 6.1., 6.2. договору визначено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки, з поточного рахунка із
спеціальним режимом використання
покупця на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
продавця відповідно до Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу" кожного банківського
дня розрахункового місяця згідно з
алгоритмом розподілу коштів,
установленим відповідною постановою
НКРЕ, та зараховується як оплата за газ,
поставлений продавцем покупцю в тому ж
місяці, в якому надійшли кошти.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 10 числа
наступного за місяцем поставки газу з
поточних рахунків покупця.

Строк дії договору з 01.10.2011 року, в
частині реалізації газу до 31.12.2012 року,
а в частині проведення розрахунків за
газ - до повного погашення
заборгованості.

Додатковою угодою № 1 від 30.09.2011 року
внесено зміни в розділ 5 договору,
зокрема, встановлено, що ціна за 1000 м
куб. газу з 01 жовтня 2011 року
встановлюється на рівні граничного
рівня ціни на природний газ для
промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання без
врахування ПДВ, збору до затвердженого
тарифу на природний газ у вигляді
цільової надбавки, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом, затвердженого Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики (НКРЕ).
До ціни на газ включається податок на
додану вартість. Визначені таким чином
ціна на газ, її складові застосовуються
сторонами при складанні актів
приймання-передачі газу та розрахунках
за газ, отриманий за цим договором (п. 5.1
договору).

Відповідно до пп. 5.2., 5.3. договору, в
редакції вказаної додаткової угоди,
ціна на газ та її складові, визначені в
пункті 5.1. цього договору, змінюються за
рішенням уповноважених органів,
зокрема Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики (НКРЕ), та є обов'язковим для
сторін за цим договором з моменту
введення їх в дію і додатково
письмового погодження сторін не
потребують. У разі необхідності
сторони здійснюють перерахунок за
отриманий газ за новими цінами на газ
та її складовими. Загальна сума цього
договору складається з вартості
фактично переданого за цим договором
газу.

На виконання розпорядження Кабінету
Міністрів України "Про реорганізацію
дочірніх компаній Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" від 13.06.2012 року № 360-р та наказу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України "Про
реорганізацію Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" від 18.07.2012
року № 530 припинено діяльність ДК
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"
внаслідок її реорганізації шляхом
перетворення в ПАТ "Укртрансгаз".

Відповідно до п. 1.1 статуту ПАТ
"Укртрансгаз" (рішення від 25.12.2012 року)
останнє є правонаступником усіх
майнових і немайнових прав та
обов'язків ДК "Укртрансгаз" НАК
"Нафтогаз України".

Позивач поставив відповідачу протягом
жовтня-грудня 2011 року та січня-грудня
2012 року природний газ в обсязі 2406,702 тис.
куб. м. на загальну суму 10 030 647,76 грн., що
підтверджується наявними у справі
актами приймання-передачі: від 31.10.2011 на
суму 486 520,99 грн.; від 30.11.2011 на суму 1 047
412,16 грн.; від 31.12.2011 на суму 1 222 077,59 грн.;
від 31.01.2012 на суму 1 360 837,92 грн.; від 29.02.2012
на суму 1 781 804,23 грн.; від 31.03.2012 на суму 933
534,36 грн.; від 30.04.2012 на суму 359 669,69 грн.;
від 31.05.2012 на суму 1 086,38 грн.; від 30.06.2012
на суму 501,08 грн.; від 31.07.2012 на суму 517,93
грн.; від 31.08.2012 на суму 442,14 грн.; від
30.09.2012 на суму 602,15 грн.; від 31.10.2012 на суму
350 763,85 грн.; від 30.11.2012 на суму 908 273,77 грн.;
від 31.12.2012 на суму 1 576 603,52 грн.

Відповідач, в свою чергу, частково
оплатив вартість спожитого газу на
суму 9 598 202,21 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані несплатою
відповідачем решти вартості газу в
сумі 432 445,55 грн. у визначені договором
строки. Крім суми основного боргу
позивач просив стягнути з відповідача 3
% річних в сумі 17 717,68 грн., 8084,74 грн. пені
та 8 042,75 грн. інфляційних витрат.

Статтею 265 ГК України та статтею 655 ЦК
України передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статей 525, 526, 530 цього ж Кодексу,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Після звернення ПАТ НАК "Нафтогаз
України" до суду 08.11.2013 року з даним
позовом відповідач платіжним
дорученням № 13194 від 27.11.2013 року
повністю оплатив позивачу вартість
спожитого газу на суму 432 445,55 грн., а
тому місцевий господарський суд вірно
припинив провадження у справі в цій
частині у зв'язку з відсутністю
предмету спору, застосовуючи п. 1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
місцевий господарський суд, з
висновками якого погодилась
апеляційна інстанція, вказав на
порушення відповідачем умов договору
щодо своєчасної оплати вартості газу
та можливість притягнення його до
відповідальності, передбаченої
пунктом 7.2. договору і статтею 625 ЦК
України, в частині стягнення пені в
сумі 4 581,93 грн. та 3 % річних у розмірі 17
717,68 грн. за прострочення виконання
грошового зобов"язання.

При цьому, при вирішенні даного спору
суди виходили з наступного.

Згідно статей 610, 611, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Також частинами 4, 6 статті 231 ГК України
передбачено, що у разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. Штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 року № 543/96-ВР платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Як зазначалось вище, за прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання позивачем заявлено вимоги
про стягнення 8 084,74 грн. пені,
нарахованої на суму боргу (з
урахуванням часткових оплат) за
зобов'язаннями за період з 10.12.2012 року
по 19.12.2012 року та на суму боргу за
зобов'язаннями за період з 10.01.2013 року
по 09.07.2013 року.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі
невиконання покупцем умов п. 6.1. цього
договору останній зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню в
розмірі 0,01 відсотка від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення платежу, але не більше 1-го
відсотка від несвоєчасно сплаченої
суми. Неустойка нараховується
продавцем протягом шести місяців, що
передують моменту звернення з вимогою,
претензією, позовом.

Проте, в силу частини 6 статті 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253, частиною 2 статті 260 та
частиною 1 статті 261 ЦК України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Порядок обчислення позовної
давності не може бути змінений за
домовленістю сторін. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Як вірно зазначено місцевим й
апеляційним господарськими судами,
положення пункту 7.2. договору, в якому
сторонами фактично змінено порядок
обчислення позовної давності за
вимогами про стягнення пені за
прострочену суму і встановлено, що
нарахування неустойки починає свій
перебіг не з моменту прострочення
платежу, а з дати, що визначається
шляхом зворотнього відрахунку шести
місяців від дати звернення позивача з
позовом, не відповідає вищезазначеним
нормам закону.

За таких обставин, судами попередніх
інстанцій правильно визначено період
нарахування пені та відхилено
посилання позивача на умови п. 7.2
договору, згідно якого неустойка
нараховується продавцем протягом
шести місяців, що передують моменту
звернення з позовом.

З врахуванням наведеного, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок пені,
який є арифметично правильним, і, з
огляду на те, що сума пені 7 827,26 грн.,
нарахована за актом приймання-передачі
від 31.12.2012 року, є більшою, ніж 1 % від
несвоєчасно сплаченої суми,
господарськими судами підставно
задоволено позовні вимоги про
стягнення з боржника пені лише в сумі 4
581,93 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зважаючи на наявність прострочки
виконання відповідачем грошового
зобов"язання, висновки господарських
судів про задоволення позовних вимог
вимог ПАТ НАК "Нафтогаз України" в
частині стягнення з відповідача 3 %
річних в розмірі 17 717,68 грн., нарахованих
за період з 10.11.2011 року по 08.11.2013 року за
кожним актом приймання-передачі
природного газу, є правильними.

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій обгрунтовано відмовлено в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення інфляційних витрат в сумі 8
042,75 грн. у зв"язку з невірно визначеними
позивачем періодами їх нарахування.

Так, перевіривши правильність
обчислення позивачем інфляційних
витрат, з врахуванням дати погашення
заборгованості по кожному акту
приймання-передачі, та, з огляду на
умови договору про здійснення
остаточного розрахунку до 10 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу, судами попередніх інстанцій
встановлено, що при обчисленні
інфляційних витрат ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" не взято до уваги тривалість
існування сум заборгованості, строк
яких становить не менше одного місяця з
моменту її виникнення.

Таким чином, оскільки позивачем не
взято до уваги обставин здійснення
відповідачем часткових оплат протягом
місяця, висновки судів першої й
апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення інфляційних витрат у
заявленому розмірі грунтується на
вимогах закону.

З огляду на те, що відповідач надав
докази про повне погашення суми
основного боргу, але з наявністю
обставин прострочки оплати вартості
спожитого газу, висновки господарських
судів України попередніх інстанцій про
стягнення з відповідача пені у
визначеній судами першої й апеляційної
інстанцій сумі 4 581,93 грн. та 3 % річних у
розмірі 17 717,68 грн. є підставними.

Відтак, під час розгляду справи
фактичні її обставини встановлені
господарськими судами на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
дослідження поданих сторонами доказів,
висновки судів першої й апеляційної
інстанцій відповідають цим обставинам,
їм дана належна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо
безпідставності позовних вимог в
частині нарахування пені і 3 % річних
внаслідок відсутності вини боржника у
прострочці виконання грошового
зобов"язання не заслуговують на увагу,
оскільки незатвердження плану
фінансування на 2013 рік не є підставою
для звільнення від обов'язку оплати ПАТ
"Укртрансгаз" за спожитий газ та
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання.

За таких обставин, прийняте рішення
суду першої та постанова апеляційної
інстанцій відповідають матеріалам
справи та вимогам закону, а тому судові
акти слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року у
справі № 910/21887/13 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.А. Плюшко СуддіН.І.
Мележик С.С. Самусенко