ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 жовтня 2014 року Справа № 922/4969/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Вовка
І.В.,суддів:Волковицької Н.О.,
Запорощенка М.Д., Мачульського М.Г.,
Черкащенка М.М., розглянувши заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експрес"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду
України від 06.08.2014у справі№922/4969/13за
позовом Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Експрес"доХарківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету
Українипровизнання недійсними рішень,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 29.01.2014
задоволено позов про визнання
недійсними рішень адміністративної
колегії Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу".

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 рішення
скасовано та в позові відмовлено з
мотивів безпідставності вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.08.2014 постанову суду
касаційної інстанції залишено без
змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Експрес" подало
заяву до Вищого господарського суду
України про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 06.08.2014
у справі №922/4969/13, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову
та направити справу на новий розгляд до
Вищого господарського суду України,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України положень статті 28 Закону
України "Про місцеві самоврядування в
України", внаслідок чого ухвалено
різні за змістом судові рішення у
подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 15.10.2013
у справі №18/1704/12, від 27.11.2012 у справі
№5013/379/12, від 11.04.2012 у справі №28/142а, від
17.11.2009 у справі №5/5/09, від 26.10.2010 у справі
№14/447, ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 26.06.2013 у справі
№К/9991/13012/12.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 06.08.2014 у справі №922/4969/13
суд касаційної інстанції залишив без
змін постанову апеляційної інстанції,
якою відмовлено у позові про визнання
недійсним рішення АМК України. При
цьому, Вищий господарський суд України
виходив зі встановлених судом
апеляційної інстанції обставин, що
рішенням АМК України доведено зайняття
позивачем монопольного (домінуючого)
становища на ринку послуг з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутках з часткою 100%, оскільки під
час формування тарифів позивач
неправильно застосувало Методику
розрахунку тарифів на послуги
пасажирського автомобільного
транспорту завищив витрати на
заробітну плату робітників, технічне
обслуговування та ремонт власними
силами, на збут і водночас зменшило
обсяги перевезення пасажирів, з огляду
на що АМК України правомірно
кваліфікувала дії позивача по
встановленню економічно
необґрунтованих тарифів на послуги з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування
міста Харкова, як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене пунктом 1
частини другої статті 13, пунктом 2
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, шляхом
встановлення таких цін реалізації
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку.

У постанові від 27.11.2012 у справі №5013/379/12
суд касаційної інстанції залишив без
змін судові рішення попередніх
інстанцій, якими позов задоволено
частково; рішення АМК України визнано
недійсним та скасовано в частині
визнання дій ПП "Автобаз-Кіровоград"
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції; в решті
позову відмовлено. При цьому суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій,
якими встановлено, що у рішенні АМК
України безпідставно зазначено, що
перевізники своїми діями із зверненням
до міського голови свідомо намагались
усунути конкуренцію між собою за
ціновим критерієм, оскільки
територіальним відділенням АМК
України не доведено, що таке звернення
частини перевізників (у тому числі
позивача) з метою встановлення
регульованого тарифу, порядок
визначення якого наведено у Методиці
розрахунку тарифів на послуги
пасажирського автомобільного
транспорту, є антиконкурентними
узгодженими діями, що можуть призвести
до обмеження конкуренції.

У постанові від 11.04.2012 у справі №28/142а
суд касаційної інстанції прийняв нове
рішення, яким задоволено позов та
визнано недійсним рішення АМК України.
При цьому, суд касаційної інстанції не
погодився з висновком судів попередніх
інстанцій щодо доведеності зайняття
ПАТ "Укртелеком" монопольного
становища на регіональному ринку
послуг надання в оренду площ
спеціалізованих технологічних
приміщень автоматичних телефонних
станцій у територіальних межах
розташування його мереж з часткою 100
відсотків, оскільки АМК України не
додержався приписів Методики
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання на
ринку та не дослідив належним чином
наявність на відповідному товарному
ринку інших суб'єктів господарювання,
що можуть надавати аналогічні послуги,
питання вартості аналогічних послуг у
інших суб'єктів господарювання.

У постанові від 15.10.2013 у справі №18/1704/12,
суд касаційної інстанції прийняв нове
рішення, яким визнав недійсним рішення
АМК України. При цьому, суд касаційної
інстанції не погодився з висновками,
викладеними у рішення АМК України, що
на ринку надання послуг з перевезення
пасажирів автобусами, які працюють у
звичайному режими руху на міжміському
маршруті загального користування,
позивач займає монопольне (домінуюче)
становище з часткою 100%, оскільки зі
змісту самого рішення АМК України
також вбачається, що на маршруті такі ж
послуги з перевезення пасажирів
автобусами надають ТОВ "АВА-експерс" та
фізична особа-підприємець ОСОБА_6

У постанові від 17.11.2009 у справі №5/5/09,
суд касаційної інстанції залишив без
змін судові рішення судів попередніх
інстанцій, якими задоволено позов про
визнання недійсним рішення АМК
України. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив зі встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи, що відділення АМК України
визначило територіальні межі ринку з
порушенням приписів Методики
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання на
ринку, оскільки територіальні межі
ринку визначено в межах території
Приазовського району Запорізької
області з урахуванням того, що
пропозиція товару (молока, що
закуповується у населення для
промислової переробки), на відміну від
попиту не має здатності переміщуватися
за межі адміністративного району
області у зв'язку з економічними
обмеженнями виробників цього товару у
тому числі, пов'язаними з необхідністю
виробника мати власний транспорт та зі
збільшенням собівартості продукції за
рахунок транспортування; визначено
територіальні межі з урахуванням вимог
виробників товару, водночас в рішенні
АМК України зазначено, що товариство
купує товар й за встановленими
територіальними межами ринку в інших
областях.

З наведеного вбачається, що відповідні
правові висновки, покладені в основу
згаданих постанов суду касаційної
інстанції, не можна розцінювати як
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки при їх прийнятті суд
касаційної інстанції виходив з різних
фактичних обставин справи.

Крім того у справі №922/4969/13, про
перегляд постанови у якій подано заяву,
предметом позову є визнання недійсним
рішень адміністративної колегії
Харківського відділення АМК України
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу", натомість, у справі
№К/9991/13012/12, на яку посилається заявник,
предметом позову є визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення, яким
визначено позивачу суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість. Тобто заявник посилається на
неоднакове застосування судами норм
матеріального права у справах, спірні
правовідносини в яких не є подібними,
мають різні предмети і підстави позову,
тому ухвала Вищого адміністративного
суду України від 26.06.2013 не може бути
доказом неоднакового застосування
норм матеріального права.

Відтак відсутні визначені статтею 11116
ГПК України підстави для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Експрес" у допуску
справу №922/4969/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддяІ.ВовкСуддіН.Волковицька
М.Запорощенко Г.Мачульський

М.Черкащенко