номер провадження справи 10/66/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2014
Справа № 908/3121/14

За позовом: Міського комунального
підприємства "ОСНОВАНІЄ", м. Запоріжжя

до: Приватного підприємства
"КОМПАНЬОН", м. Запоріжжя

про стягнення витрат, пов'язаних з
спільним володінням та дольовою участю
в утриманні житлового будинку та
прибудинкової території в сумі 3660, 59
грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні винесено рішення.

Розглядається позовна заява Міського
комунального підприємства "ОСНОВАНІЄ",
м. Запоріжжя до Приватного
підприємства "КОМПАНЬОН", м. Запоріжжя
про стягнення витрат, пов'язаних з
спільним володінням та дольовою участю
в утриманні житлового будинку та
прибудинкової території в сумі 3660, 59
грн. за договором № 3456 від 15.05.2008 р.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 28.08.2014 р., справу
908/3121/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 29.08.2014
р. порушено провадження у справі №
908/3121/14. Справі присвоєно номер
провадження 10/66/14, її розгляд
призначено на 22.09.2014 р.

Представник позивача 22.09.2014 р.
підтримав свої вимоги викладені в
позовній заяві. Представник
відповідача у судове засідання 22.09.2014 р.
не з'явився, відзив на адресу суду не
направив. Про час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
представника відповідача, ненадання
відзиву на позовну заяву та для
отримання всіх необхідних документів
по справі, судом було відкладено
розгляд справи на 08.10.2014 р. о 10 год. 45 хв.

У судове засідання 08.10.2014 р. представник
позивача не з'явився, ніяких клопотань
до суду не направив, про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове
засідання 08.10.2014 р. вдруге не з'явився,
відзив на адресу суду не направив.
Причини неявки суду не відомі. Про час
та місце проведення судового засідання
відповідач був повідомлений належним
чином.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка сторін не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
08.10.2014 р., розгляд справи був закінчений,
судом винесено рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами
та без застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між власником нежитлового приміщення
Приватним підприємством «КОМПАНЬОН»
та КП «ВРЕЖО № 13» було укладено договір
№ 3456 від 15.05.2008р. про спільне володіння
та дольову участь в утриманні
житлового будинку та прибудинкової
території за адресою: м. Запоріжжя,
вул.40 років Радянської України, 80,
нежитлове приміщення загальною площею
171,6 кв. м.

27.04.2012 на двадцять першій сесії шостого
скликання Запорізької міської ради
було прийняте рішення №5, згідно якого
діяльність комунальних підприємств
«ВРЕЖО №« 1-4, 6, 9-11, 13», «РЕПОГ»,
«Сприяння» припинена шляхом їх
приєднання до міського комунального
підприємства «ОСНОВАНІЄ».

Крім того, 25.07.2012 р. позачерговою сесією
шостого скликання Запорізької міської
ради було прийнято рішення № 6 про
затвердження передавальних актів
майна, майнових, немайнових прав та
обов'язків усіх вищевказаних
комунальних підприємств. Встановлено,
що з моменту прийняття даного рішення
МКП «ОСНОВАНІЄ» є повним
правонаступником підприємств, що
припиняються, та як правонаступник є
виконавцем житлово-комунальних послуг
з утримання будинків, споруд і
прибудинкових територій.

Згідно п. 2 Договору МКП «ОСНОВАНІЄ»
забезпечує управління і утримання
майна житлових будинків та
прибудинкової території, та
зобов'язується забезпечити виконання
всього комплексу робіт по утриманню
житлового фонду, прибудинкової
території, яке знаходиться у спільному
користуванні мешканців житлових
будинків і орендарів, власників
нежитлових приміщень, які вбудовані у
житлові будинки, згідно Правил
користування приміщеннями житлових
будинків та прибудинкової територій, а
Підприємець приймає участь у витратах
на виконання робіт, пов'язаних з
управлянням і утриманням житлового
фонду.

Відповідно до п. 2 Договору співвласник
зобов'язаний перераховувати на
розрахунковий рахунок МКП «ОСНОВАНІЄ»
щомісячно не пізніше 20 числа поточного
місяця витрати на утримання будинку.

Проте, в порушення п.2 Договору
зобов'язання не виконуються належним
чином, таким чином на момент подання
позову до суду заборгованість
відповідача за надані послуги
відповідно до договору становить 3660, 59
грн.

Невиконанням своїх грошових
зобов'язань відповідач порушив вимоги
законодавства й умови діючого
Договору.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193
Господарського кодексу України,
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України за невиконання або
неналежне виконання господарських
зобов'язань чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно п. 4 ст. 538 ЦК України, якщо
зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, не
дивлячись на невиконання другою
стороною свого обов'язку, друга сторона
повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України в разі порушення
зобов'язання однією зі сторін договору
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Відповідно до
частини 1 статті 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору № 3456 від 15.05.2008р. про
спільне володіння та дольову участь в
утриманні житлового будинку та
прибудинкової території, відповідач
зобов'язання за вказаним Договором
належним чином не виконав, а саме не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості.

Наведені докази і доводи свідчать про
те, що відповідач Приватне
підприємство "КОМПАНЬОН", м. Запоріжжя в
односторонньому порядку протиправно
відмовився від виконання взятих на
себе зобов'язань за умовами договору №
3456 від 15.05.2008р. про спільне володіння та
дольову участь в утриманні житлового
будинку та прибудинкової території і
не бажає добровільно сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
3 660, 59 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору № 3456 від 15.05.2008р. про спільне
володіння та дольову участь в
утриманні житлового будинку та
прибудинкової території, а також факт
заборгованості за даним договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання двічі не
з'являвся, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. На адресу суду від відповідача
ніяких заяв та клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши надані докази, суд
задовольняє позов Міського
комунального підприємства "ОСНОВАНІЄ",
м. Запоріжжя до Приватного
підприємства "КОМПАНЬОН", м. Запоріжжя
про стягнення витрат, пов'язаних з
спільним володінням та дольовою участю
в утриманні житлового будинку та
прибудинкової території в сумі 3660, 59
грн. за договором № 3456 від 15.05.2008 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міського комунального
підприємства "ОСНОВАНІЄ", м. Запоріжжя
до Приватного підприємства "КОМПАНЬОН",
м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства
«КОМПАНЬОН» (69035, м. Запоріжжя, пр.
Леніна, 159/45, ) на користь
Міського комунального підприємства
«Основаніє» (69095, м. Запоріжжя, вул.
Українська, 29- А, , п/р
0117 ПАТ КБ «Приватбанк» Філія
Запорізького РУ, МФО 313399)основний борг
у розмірі 3660 (три тисячі шістсот
шістдесят) грн. 59 коп. та судовий збір в
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя

Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 10.10.2014 р.