ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.Справа № 922/4054/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства
Балаклійської районної ради
"Балаклійські теплові мережі", м.
Балаклія; про стягнення 3.353.538,13 грн.
за участю представників:

позивача - Гриньок О.А., довіреність №
14-126 від 13.05.2014р.;

відповідача - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" 15.09.2014 року
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
Комунального підприємства
Балаклійської районної ради
"Балаклійські теплові мережі" про
стягнення основного боргу у розмірі
2.496.231,95грн., втрат від інфляційних
процесів за весь час прострочення у
розмірі 322.726,60грн., пені у розмірі
433.744,51грн. та трьох відсотків річних у
розмірі 100.835,07грн.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує несвоєчасними
розрахункуми відповідача за договором
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012р., у зв"язку з чим, окрім суми
основного боргу, відповідачу, на
підставі ч.2 ст. 625 ЦК України,
нараховані інфляційні втрати та три
проценти річних, на підставі п. 7.2.
договору, пеню; в якості правових
підстав позову вказує на норми ст.ст. 525,
526, 599, 611, 625 ЦК України та ст. 193 ГК
України.

Представник позивача у судовому
засіданні 02.10.2014 року підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та наполягає на
задоволенні позову, проти зменшення
розміру пені заперечує.

Відповідач свого представника у судове
засідання не направив, звернувся з
клопотанням про перенесення дати
розгляду справи № 1036 від 01.10.2014 р. (вх. №
34192 від 01.10.2014р.); у відзиві на позовну
заяву про стягнення заборгованості,
пені, інфляційних втрат та 3% річних за
спожитий природний газ № 1034 від 01.10.2014
р. (вх. 34193 від 01.10.2014 р.) не визнає позов в
частині стягнення пені у розмірі
433.744,51грн. та інфляційних втрат -
322.726,60грн., просить суд зменшити розмір
пені, яка підлягає стягненню з
відповідача, на 80%. Разом із відзивом
надав для долучення до матеріалів
справи докази витребувані судом та
докази на підтвердження обставин,
викладених у відзиві, що досліджені
судом та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи, суд
відмовляє у його задоволенні, оскільки
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
неявка у судове засідання представника
відповідача не є перешкодою для
прийняття рішення у даній справі, в
зв"язку з чим справа розглядається
відповідно до ст. 75 ГПК України, - за
наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно дослідивши
надані учасниками судового процесу
докази, суд установив наступне.

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(продавець) та Комунальним
підприємством Балаклійської районної
ради "Балаклійські теплові мережі"
(покупець) був укладений договір на
купівлю-продаж природного газу від
28.12.2012р. № 13-0113-БО-32 (а.с. 10-15, далі -
договір), відповідно до п.1.1. якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний
газ, видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а , далі - газ), для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями, та іншими
споживачами, а покупець зобов'язався
приймати та оплачувати цей природний
газ на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 2.1. договору продавець
зобов'язався передати у власність
покупцеві з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року
газ обсягом до 3187,6 тис. куб. м., у тому
числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Відповідно до пункту 2.1.1. договору
обсяги газу, що планується передати за
цим договором (далі - плановий обсяг),
можуть змінюватись сторонами протягом
місяця продажу в установленому
порядку. Допускається відхилення
місячного обсягу переданого газу в
розмірі +-5% (плюс/мінус п'ять відсотків)
від узгодженого сторонами в п.2.1. цього
договору планового обсягу продажу газу
без коригування планового обсягу (п
2.1.2).

За умовами п. 3.4. договору не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати позивачеві підписані та
скріплені печатками відповідача та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірника акта
приймання-передачі газу, у якому
визначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Позивач не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
відповідачу та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаного уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1. договору передбачено
порядок розрахунків, які здійснюються
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно п.5.2. договору (в редакції
додаткової угоди №1 від 19.07.2013р.), з
01.07.2013р., ціна за 1.000 куб.м. газу
становить 3.459,00грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%;

- податок на додану вартість за ставкою
- 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 295,60грн.,
крім того ПДВ - 20% - 59,12грн., всього з ПДВ -
354,72грн.

До сплати за 1.000 куб.м. природного газу -
3.823,78грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76грн.,
всього з ПДВ - 4.588,54грн.

Згідно з п. 11.1. договору він набуває
чинності з дати його підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін і діє в частині реалізації газу
до 31 грудня 2013 року, а в частині
проведення розрахунків за газ та
послуг з його транспортування - до
повного погашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 11.275.239,40 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу,
складеними у відповідності з п. 3.4.
договору (а.с.18-24) і відповідач частково
розрахувався за отриманий газ - в сумі
8.779.007,45грн., внаслідок чого сума
заборгованості останнього перед
позивачем становить 2.496.231,95 грн., що не
заперечується відповідачем.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і стали
підставою для звернення із даним
позовом про стягнення основного боргу
у розмірі 2.496.231,95грн., втрат від
інфляційних процесів за весь час
прострочення у розмірі 322.726,60грн., пені
у розмірі 433.744,51грн. та трьох відсотків
річних у розмірі 100.835,07грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 193, 202 ГК України та
статтями 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм, а також
враховуючи, що відповідач в
установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України
порядку обставини, які повідомлені
позивачем не спростував, суд дійшов
висновку, що позов в частині заявлених
до стягнення 2.496.231,95грн. основного
боргу підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами та підлягає
задоволенню у повному обсязі.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка
порушила право, штрафних санкцій, а
також іншими способами, передбаченими
законом.

До інших способів відносяться
передбачені ст.625 ЦК України інфляційні
втрати та річні, як плата по грошовому
зобов'язанню, правова природа яких, є
самостійним способом захисту прав і
забезпечення виконання зобов'язань.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача або
підтверджували сплату вартості
отриманого природного газу
відповідачем у строк, встановлений п.6.1.
Договору.

Таким чином суд дійшов висновку про те,
що позивачем правомірно заявлено до
стягнення суму трьох відсотків річних
на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши правильність нарахування
3% річних у розмірі 100.835,07 грн. та
інфляційних втрат у розмірі 322.726,60грн.
(розрахунок а.с. 25-31), суд дійшов
висновку, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства України, відповідає
наданому розрахунку, тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим договором.

Пунктом 7.2 договору сторони обумовили,
що у разі невиконання покупцем умов
пунктів 6.1 цього договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу, за
кожний день прострочення платежу.

У відповідності до зазначених норм
чинного законодавства та п. 7.2.
договору, за порушення строків
виконання грошових зобов'язань по
договору, позивачем було здійснено
нарахування пені, сума якої становить
433.744,51грн. (розрахунок окремо по кожному
простроченому платежу, що не перевищує
6-ти місячного строку, разом за період з
14.02.2013р. по 14.07.2014р.).

Судом встановлено, що відповідач
порушив свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати за фактично
отриманий природний газ, і позивачем
правомірно нараховані 433.744,51грн. пені.

Розглянувши клопотання відповідача
щодо зменшення розміру пені на 80%, суд
ураховує, що згідно з п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд приймаючи
рішення має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно приписів статті 233
Господарського кодексу України, якщо
штрафні санкції, що підлягають сплаті
дуже великі у порівнянні зі збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Приписами Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. (п. 3.17.4.) встановлено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 223
Господарського кодексу України. Якщо
відповідні санкції застосовуються не у
зв'язку з порушенням зобов'язання, а з
інших передбачених законом підстав
(наприклад, за порушення вимог
конкурентного законодавства), їх
розмір не може бути зменшено судом.

Приймаючи до уваги те, що основними
споживачами теплової енергії, яку
постачає КП БРР "Балаклійські теплові
мережі" є бюджетні підприємства та
населення міста, які мають постійну
значну заборгованість за спожиту
теплову енергію (докази надані
відповідачем разом із відзивом № 1034
від 01.10.2014р.), інтереси сторін та ступень
вини відповідача у виконанні
покладених на нього договірних
зобов'язань щодо оплати отриманого
природного газу, внаслідок
несвоєчасного відшкодування державою
різниці в тарифах за надані
відповідачем послуги з
теплопостачання, оплату суми основного
боргу за спірний період у відсотковому
відношенні - 77,9%, суд вважає за можливе
скористатись наданим ч. 3 ст. 83
Господарського процесуального Кодексу
України правом та зменшити розмір
нарахованих позивачем штрафних
санкцій у вигляді пені на 80 % - до
86.748,90грн.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 30 березня 2011р. № 14/57-1106, від
20 квітня 2011 р. № 9/215-10, від 20 березня 2012р.
№ 5024/1438/2011 та від 19 грудня 2012р. №
5019/1287/12.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України
та приписами п.3.17.4. постанови Пленуму
ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в зв"язку з чим
судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду, в сумі
67.070,76 грн.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 526, 530, 610, 625, 629
Цивільного кодексу України , ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
Балаклійської районної ради
"Балаклійські теплові мережі" (64200,
Харківська область, Балаклійський
район, м. Балаклія, вул. Алієва, 72, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, )
основний борг у розмірі 2.496.231,95грн.,
втрати від інфляційних процесів за
весь час прострочення у розмірі
322.726,60грн., пеню у розмірі 86.748,90грн. та
три відсотки річних у розмірі
100.835,07грн.; 67.070,76грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/4054/14/