ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р.Справа № 922/3296/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук
О.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків до
Публічного акціонерного товариства
"Банк Золоті ворота", м. Харків про
зобов'язання вчинити певні дії, за
участю представників сторін:

позивача - Петраш С.Ю. (дов. № 01-62юр/7475
від 18.09.2013 р.)

відповідача - Виноградова Ю.О. (дов. № 5
від 04.08.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія
"Харківобленерго", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Банк Золоті ворота", в якому просить
суд зобов'язати ПАТ "Банк Золоті ворота"
виконати платіжні доручення від 02.06.2014
№ 5791 на суму 748000,00 грн., від 12.06.2014 № 5796
на суму 262000,00 грн., від 27.06.2014 № 5826 на
суму 241000,00 грн., разом на суму 1251000,00 грн.,
а також стягнути з відповідача на
користь позивача пеню у розмірі 38256,14
грн. В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
банківського рахунку № 10VVR000214 від
05.07.2010 р. в частині невиконання
платіжних доручень клієнта про
перерахування коштів з поточного
рахунку клієнта та керується ст. 3, 15, 16,
526 ЦК України, 20, 193 ГК України, ст. 3, 8 ЗУ
"Про платіжні системи і переказ грошей".
Судові витрати позивач просить суд
покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.08.2014р.
прийнято вказану позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/3296/14 та призначено її до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 27.08.2014р. о 10:45.

У судовому засіданні, призначеному на
27.08.2014 року було оголошено перерву до
12:00 24 вересня 2014 р. та у судовому
засіданні 24.09.2014 р. було оголошено
перерву до 12:00 06 жовтня 2014 р. Після
перерви судове засідання поновлено та
продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримує позовні вимоги у
повному обсязі, обґрунтовуючи їх
відмовою відповідача виконати
платіжні доручення клієнта по
перерахуванню коштів з поточного
рахунку, що є порушенням умов договору
банківського рахунку № 10VVR000214,
укладеного 05.07.2010 р. між сторонами.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечує, просить у
позові відмовити, посилаючись на
постанову Правління Національного
Банку України від 31.07.2014 № 456 "Про
віднесення Публічного акціонерного
товариства "Банк Золоті ворота" до
категорії неплатоспроможних";
запровадження тимчасової
адміністрації строком на 3 місяці з
04.08.2014 року по 04.11.2014 р., під час дії якої
у відповідності до ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", не здійснюється, зокрема
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, зокрема,
з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами до суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень створені всі належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових і в той же час
необхідних для розгляду справи
належних доказів, у зв'язку з чим вважає
за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно дослідивши надані учасниками
судового процесу докази, суд встановив
наступне.

05 липня 2010 року між позивачем, як
клієнтом та відповідачем, як банком
було укладено договір банківського
рахунку № 10VVR000214 (далі по тексту -
Договір) , відповідно до умов якого Банк
відкриває клієнту поточний рахунок в
національній валюті України,
відповідно до Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої постановою
Правління НБУ № 492 від 12.11.2003, для
зберігання грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов цього договору та
вимог законодавства України.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що
Клієнт має право самостійно
безперешкодно розпоряджатися коштами
на своєму рахунку (за винятком
примусового списання коштів) з
дотриманням вимог чинного
законодавства, якщо операції за
рахунком не зупинені, а грошові кошти
на рахунку не арештовані у порядку,
визначеному чинним законодавством
України.

Відповідно до п. 4.2.2. Клієнт має право
вимагати своєчасного і повного
здійснення розрахунків та інших
обумовлених цим договором послуг.

Пунктом 3.1.1 Договору встановлений
обов'язок Банку належним чином
виконувати умови цього договору, а у
п.п. 3.1.10-3.1.11 встановлений обов*язок
Банку приймати до виконання
розрахункові документи Клієнта на
паперових носіях та виконувати їх
протягом операційного часу; приймати
електронні платіжні доручення Клієнта
цілодобово.

Як вбачається з матеріалів справи
Позивачем на адресу відповідача були
направлені поштою три платіжні
доручення, які отримані відповідачем з
банківськими відмітками "Одержано
банком", а саме платіжне доручення № 5791
від 02.06.2014 на суму 748000,00 грн., платіжне
доручення № 5796 від 12.06.2014 на суму 262000,00
грн., платіжне доручення № 5826 від 27.06.2014
на суму 241000,00 грн., згідно з
призначенням платежу, зазначених у
дорученнях.

В порушення вищезазначених умов
Договору та норм чинного законодавства
України відповідач не виконав
розпорядження позивача у вигляді
платіжних доручень та кошти не
перерахував.

Натомість, постановою Правління
Національного банку України № 67 від
01.08.2014 року ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА"
віднесено до категорії
неплатоспроможних.

На термін з 04.08.2014 по 04.11.2014 запроваджено
тимчасову адміністрацію.

Звертаючись до господарського суду з
позовом, позивач зазначає про те, що дії
відповідача щодо невиконання
платіжних доручень та, всупереч
вимогам п. 1.12., 2.12 Інструкції НБУ № 22, не
повідомлення клієнта про причини
невиконання платіжних доручень, є
незаконними та такими, що порушують
умови укладеного між позивачем та
відповідачем договору банківського
рахунку № 10VVR000214 від 05.07.2010 р., в зв'язку
з чим, вказані обставини стали причиною
звернення позивача до суду з
відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та статтею 174
Господарського кодексу України,
зокрема, з договорів та інших
правочинів (угод).

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Судом встановлено, що між сторонами
було укладено договір банківського
рахунку .

Відповідно до положень статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Банк має право використовувати грошові
кошти на рахунку клієнта, гарантуючи
його право безперешкодно
розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

За змістом положень статті 1074
Цивільного кодексу України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового
документа клієнта до обслуговуючого
банку після закінчення операційного
часу банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Грошові кошти згідно вищезазначених
платіжних документів на переказ - не
були спрямовані Банком отримувачу, що
не заперечується самим відповідачем.

В даному випадку збоку позивача -
Клієнта банку, мали місце платіжні
доручення № 5791 від 02.06.2014 на суму 748000,00
грн., № 5796 від 12.06.2014 на суму 262000,00 грн.,
№ 5826 від 27.06.2014 на суму 241000,00 грн.
(а.с.17-19), тобто надані клієнтом до
запровадження тимчасової
адміністрації.

Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач посилається на п. 1 частини 5
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

В той же час, суд вважає такі дії банку
безпідставними з огляду на наступне.

За змістом частини 5 статті 36 Закону
України від 23.02.2012 "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.
Зазначені виплати здійснюються в межах
суми відшкодування, що гарантується
Фондом, в національній валюті України.
Вклади в іноземній валюті
перераховуються в національну валюту
України за офіційним курсом гривні,
встановленим Національним банком
України до іноземних валют на день
початку процедури виведення Фондом
банку з ринку та здійснення тимчасової
адміністрації відповідно до цієї
статті;

1-1) сплати регулярного збору до Фонду;

2) витрат, пов'язаних із забезпеченням
його господарської діяльності
відповідно до частини четвертої цієї
статті;

3) виплати заробітної плати, авторської
винагороди, відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю
працівників банку;

4) виплати аліментів, пенсій, стипендій,
інших соціальних, державних виплат,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, ушкодженням здоров'я або
смертю, тощо;

5) здійснення операцій з переказу
коштів фізичних та юридичних осіб, що
надійшли на їхні рахунки, починаючи з
наступного дня після запровадження
процедури тимчасової адміністрації;

6) здійснення купівлі-продажу валюти
фізичними та юридичними особами для
погашення ними зобов'язань за
кредитними договорами, виконання
вимог, встановлених законодавством,
для обов'язкового продажу валюти.

Зобов'язання банку, передбачені
пунктами 11 - 4 частини шостої цієї
статті, виконуються банком у межах його
фінансових можливостей у порядку,
встановленому нормативно-правовими
актами Фонду.

Тобто, обмеження виплат банком під час
провадження тимчасової адміністрації
не поширюється на виконання
зобов'язань банком за договором
банківського рахунку.

Крім того, позивач в даному випадку не
являється кредитором банку, оскільки,
відповідно до статті 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність",
кредитор банку - це юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань; клієнт банку
- це будь-яка фізична або юридична
особа, що користується послугами банку.

Таким чином, позивач є клієнтом банку, а
не його кредитором, у зв`язку з чим,
застосування частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" до
правовідносин, що склались позивачем
та відповідачем є помилковим, а дії
банку щодо невиконання платіжних
доручень такими, що не відповідають
вимогам законодавства.

Крім того, позивачем до банку платіжні
доручення були надані до запровадження
тимчасової адміністрації, у зв'язку з
чим суд вважає, що у банку як на час
звернення позивача зі спірними
платіжними дорученнями, так і під час
запровадження тимчасової
адміністрації не було підстав
відмовляти у виконання зобов'язань
банком за договором банківського
рахунку, у зв'язку з чим обов'язок
відповідача перерахувати з рахунку
позивача грошові кошти виник у
відповідача після подання позивачем
платіжних доручень, тобто у червні 2014
року. Крім того, перерахування грошових
коштів з поточного рахунку позивача - є
поточною операцією тимчасового
адміністратора банку, та позивач в
даних правовідносинах був не
кредитором банку, а його клієнтом, а
тому, на вказану вимогу про
перерахування грошових коштів, ніякі
обмеження не поширюються.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
обов`язки банку врегульовані умовами
укладеного між ПАТ "Банк Золоті ворота"
та АК "Харківобленерго" (Клієнт)
договору банківського рахунку № 10VVR000214
від 05.07.2010 р.

Оскільки в даному випадку мали місце
платіжні доручення Клієнта на
перерахування коштів, належних
позивачу на інший рахунок, а також мало
місце невиконання Банком вказаних
доручень клієнта та не повідомлення
про причини невиконання платіжних
доручень, суд приходить до висновку про
те, що банком порушено умови договору
щодо виконання за дорученням клієнта
операцій з перерахування коштів.

Суд звертає увагу на те, що саме позивач
є власником коштів на рахунку, яким він
володіє, і його право власності на
вказані кошти, в силу ст. 41 Конституції
України та ст. 321 ЦК України, є
непорушним.

Обов'язок Банку виконати переказ за
платіжними дорученнями не є майновим
зобов'язанням, а є зобов'язанням
виконати дії з розрахунково-касового
обслуговування клієнта, шляхом
перерахування коштів клієнта на
підставі платіжного доручення.
Означений висновок зроблений Вищим
господарським судом України у
постанові від 14.01.2010 № 7/36-2009.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, суд визнає
дії відповідача щодо невиконання
розрахункових документів, а саме:
платіжних доручень: № 5791 від 02.06.2014 на
суму 748000,00 грн., № 5796 від 12.06.2014 на суму
262000,00 грн., № 5826 від 27.06.2014 на суму 241000,00
грн. незаконним та такими, що порушують
умови укладеного між позивачем та
відповідачем договору, тому позовні
вимоги в цій частині визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
щодо стягнення з відповідача пені у
розмірі 38256,14 грн., у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором
банківського обслуговування.

Дослідивши матеріали справи, суд не
знаходить правових підстав для
задоволення позовних вимог в цій
частині, оскільки станом на час
розгляду справи та звернення позивача
з позовом розпочато процедуру
виведення ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" з
ринку шляхом запровадження в ньому
тимчасової адміністрації, а п. 3 ч. 5 ст. 36
ЗУ "Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" встановлено, що під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку;

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі задоволення позову,
судовий збір покладається на сторони,
пропорційно розміру задоволених вимог.
Тобто суд вважає за необхідне покласти
на відповідача витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1218,00 грн. за
подання вимоги немайнового характеру
(зобов'язання виконати платіжні
доручення), оскільки з його вини спір
було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" (61166, м.
Харків, пр. Леніна, 36; ідент. код 20015529)
виконати платіжні доручення
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
(61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149;
ідент. код 00131954) від 02.06.2014 № 5791 на суму
748000,00 грн., від 12.06.2014 № 5796 на суму 262000,00
грн., від 27.06.2014 № 5826 на суму 241000,00 грн.

Стягнути з Публічне акціонерне
товариство "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" (61166, м.
Харків, пр. Леніна, 36; ідент. код 20015529) на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149; ідент. код 00131954) 1218,00
грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

В частині вимог про стягнення 38256,14 грн.
пені у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 13.10.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков