ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 рокуСправа № 912/1586/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі колегії суддів:
головуючого судді Вавренюк Л.С., суддів
Болгар Н.В. та Макаренко Т.В..,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу №912/1586/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Толсма Україна", м.
Київ

до відповідача: приватного
підприємства "Галант-Україна", м.
Кіровоград

про стягнення 1 125 563,80 грн.

Представники:

від позивача - Самофалова К.С.,
довіреність б/н від 16.05.14 р.,

від позивача - Надаєва О.О., довіреність
б/н від 16.05.14 р.;

від відповідача - Краснощоков Є.В.,
довіреність № 24 від 24.06.14 р.;

від відповідача - Лисенко О.Ю., директор.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Толсма Україна"
звернулось до господарського суду
Кіровоградської області з позовом про
стягнення з приватного підприємства
"Галант-Україна" заборгованості у сумі 1
125 563,80 грн.

Свої вимоги позивач з посиланням на
ст.ст. 525, 526, 712 ЦК України обґрунтовує
тим, що відповідач не виконав взятого
на себе за договором зобов'язання,
оскільки отримавши від позивача товар,
не сплатив його вартість в повному
обсязі.

Відповідач в наданих до суду відзиві та
письмових поясненнях позовні вимоги не
визнав, вказуючи, зокрема, на те, що
позивачем не виконано взятого на себе
за Договором зобов'язання, а саме: не
надано в повному обсязі технічної
документації на передане обладнання,
яке є предметом поставки за договором,
а тому, зазначене обладнання не може
бути введено в експлуатацію та
відповідно не підписано відповідачем і
акт введення обладнання в
експлуатацію, що відповідно до п. 4.3.
Договору, укладеного сторонами, є
обов'язковою підставою для сплати
відповідачем визначеної Договором (10 %)
суми (а.с. 85-88 том 1, а.с. 147-149 том 3, ).

Розглянувши наявні матеріали справи,
подані у справі докази, заслухавши
пояснення представників обох сторін,
господарський суд встановив наступне.

20.03.13 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Толсма Україна" (далі
- Продавець або ТОВ "Толсма Україна" ) та
приватним підприємством "Галант
Україна" (далі - Покупець або ПП "Галант
Україна") укладено договір поставки
обладнання № 200313 (далі - Договір, а.с. 9-21
том 1).

Відповідно до умов Договору, Продавець
зобов'язується поставити змонтоване
Обладнання, а Покупець зобов'язується
своєчасно і в повному обсязі оплатити
та належним чином прийняти вказане
Обладнання. Найменування, кількість,
ціна окремої одиниці та загальна
вартість Обладнання вказуються у
Додатку № 1 (Специфікація), що є
невід'ємною частиною даного Договору
(п. 1.1. Договору).

Загальна вартість змонтованого
Обладнання, що постачається за цим
Договором становить 6 169 316,47 грн. плюс
ПДВ за ставкою 20%, що становить 1 233 863,29
грн., загалом з урахуванням ПДВ 7 403 179,76
грн., що дорівнює в еквіваленті 715 550,00
Євро за офіційним курсом гривні до
Євро, встановленим Національним Банком
України на дату укладення даного
Договору, який становить 10,346139 гривень
за 1 Євро (п. 2 Договору).

Поставка Обладнання здійснюється
силами і транспортом Продавця, на
умовах DDP - с. Підлісне,
Олександрійський р-н, Кіровоградська
область, Україна (Правила ІНКОТЕРМС-2010
року). Право власності на Обладнання
переходить до Покупця з моменту повної
його оплати (п.п. 3.1., 3.2. Договору).

У розділі 4 Договору сторони погодили
порядок розрахунків за Договором.

Так, згідно п.п. 4.1. - 4.4. Договору,
Покупець розраховується з Продавцем за
Обладнання шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
Продавця; датою оплати вважається дата
списання грошових коштів з рахунку
Покупця; сторони погодили наступний
порядок оплати:

- 20 % загальної вартості Обладнання
згідно п. 2.1. цього Договору оплачується
протягом 5 банківських днів після
підписання Договору на підставі
виставленого рахунку Продавця;

- 70 % загальної вартості Обладнання
згідно п. 2.1. цього Договору оплачується
протягом 5-ти банківських днів після
письмового повідомлення Покупця про
готовність відвантаження Обладнання
із заводу в Нідерландах на підставі
виставленого рахунку Продавця;

- 10 % загальної вартості Обладнання
згідно п. 2.1. цього Договору оплачується
протягом 5 банківських днів з моменту
підписання Акту вводу в експлуатацію
на підставі рахунку Продавця;

всі платежі розраховуються в євро та
здійснюються в гривні у відповідності
до офіційного курсу євро до гривні,
встановленого НБУ на дату виставлення
рахунку.

Згідно п. 6.4. Договору, на обладнання
повинна бути вся технічна й інша
документація його виробника, включаючи
інструкції з експлуатації Обладнання
українською і/або російською мовою.

При передачі Обладнання Продавець
зобов'язаний передати Покупцю наступні
документи:

6.5.1. Податкову накладну;

6.5.2. Копію сертифікату країни
походження Обладнання;

6.5.3. Технічну документацію на
Обладнання (технічний паспорт,
інструкцію по монтажу, демонтажу,
експлуатації та обслуговуванню);

6.5.4. Акти прийому-передачі Обладнання
(п. 6.5. Договору).

За умовами Договору Покупець
зобов'язується здійснити оплату за
Обладнання та забезпечити виконання
зобов'язання в порядку та на умовах,
передбачених даним Договором (пп 7.2.1. п.
7.2. Договору).

Договір набирає чинності з моменту
підписання його сторонами та діє до
повного та належного виконання
сторонами своїх зобов'язань за
Договором (п. 13.2. Договору).

Зміни в цей Договір можуть бути внесені
за взаємною згодою Сторін, що
оформляється додатковою угодою до
цього Договору (п. 13.4. Договору).

Договір підписаний повноважними
представниками сторін, підписи яких
скріплені відповідними круглими
печатками (а.с. 9-24, 122-130 том 1).

Шляхом підписання Додатку № 1 до
Договору (Специфікація), сторони
погодили, зокрема, найменування
обладнання, до складу якого входять дві
його загальні одиниці: вентиляційна
система для зберігання картоплі та
цибулі та охолоджувальна система для
зберігання моркви, а також погоджено
ціну за кожну одиницю обладнання (далі -
товар або обладнання, а.с. 19-21 том 1).

01.08.13 р. сторонами внесено зміни в
Додаток № 1 (Специфікація), якою змінено
ціну кожної одиниці обладнання,
залишивши при цьому незмінною загальну
ціну обладнання (715 550,00 Євро) (а.с. 22-23 том
1).

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
поставки, правовідносини за яким
регулюються параграфом 3 Глави 54
Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж.

Відповідно до приписів ст. 655
Цивільного кодексу України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.
662 ЦК України).

Продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 ч. 1 ст. 664
Цивільного кодексу України договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар.

За умовами Договору (п. 3.3. Договору)
відвантаження обладнання на склад
Покупця здійснюється не пізніше 4
(чотирьох) тижнів з моменту здійснення
Покупцем другого платежу (70 % вартості
обладнання та оплати таким чином 90 %
вартості обладнання в цілому) згідно
Додатку (Специфікації) № 1 даного
Договору.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товарозпорядчих документів
на нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Укладеним сторонами Договором
погоджено інший строк оплати
остаточної вартості поставленого
відповідачу товару.

На виконання умов даного Договору
Продавцем поставлено Покупцю
обладнання, а саме:

- вентиляційну систему для зберігання
картоплі та цибулі, вартістю 238000 євро
за видатковою накладною № 3 від 06.08.13 р.
та актом приймання-передачі обладнання
від 06.08.13 р.(а.с. 25, 28-29 том 1);

- охолоджувальну систему для
зберігання моркви, вартістю 477 550 євро
за видатковою накладною № 6 від 24.09.13 р.
та актом приймання-передачі від 24.09.13 р.
(а.с. 26, 27, 30 том 1).

Отже, всього позивачем поставлено
відповідачу обладнання загальною
вартістю, що у еквіваленті вартості у
євро становить 715 550 євро (238000 євро + 477 550
євро = 715 550 євро).

Виходячи з визначеними в п. 3.3. Договору
строками поставки, позивачем даного
строку поставки товару не дотримано,
оскільки визначене Договором
обладнання фактично поставлено
відповідачу в повному обсязі 24.09.13 р., в
той час, як визначений Договором другий
платіж (попередня оплата) в розмірі 70%
відповідачем проведено 26.07.13 року.

Господарським судом також встановлено,
що на виконання умов Договору, а також з
метою своєчасної оплати товару, на
підставі виставлених позивачем
рахунків № 3 від 20.03.13 р., № 6 від 19.06.13 р.,
№ 13 від 16.08.13 р. (а.с. 39, 40, 41 том 1),
відповідачем здійснено оплату за
Договором, а саме: 27.03.13 р. сплачено - 1 480
635,96 грн.; 26.07.13 р. - 2 500 000,00 грн.; 20.08.13 р. - 1
791 410,67 євро (1 234 908,30грн. та 556 502,37 грн.);
12.09.13 р. - 2 832 276,87 грн. (а.с. 42-46 том 1).

Вказане вище також вбачається і з
наданого відповідачем до суду
підписаного обома сторонами акту
звірки взаєморозрахунків станом за
період: 01.01.13 р. - 19.11.13 (а.с. 156 том 1).

Кошти в сумі 1 791 410,67, сплачені
відповідачем, повернуто останньому
позивачем 20.08.13 р. За доводами позивача,
у зв'язку з переглядом ціни кожної
одиниці обладнання відповідно до
Додаткової угоди № 1 від 01.08.13 р., що
відповідно до курсів обміну на дату
переплати становить 169 178,99 євро. Дана
обставина відповідачем не
спростовується та підтверджується
відповідною банківською випискою (а.с.
44 том 1).

З наданого позивачем до суду
розрахунку суми основного боргу
вбачається, що відповідачем фактично
сплачено за Договором суму у розмірі 6
812 912,83 грн., що є еквівалентом 643 995,00 євро
і оскільки загальна вартість
обладнання становить 715 550,00 євро, то,
відповідно, заборгованість
відповідача з оплати обладнання
становить суму, що є еквівалентом 71 555,00
євро (715 550,00 євро - 643 995,00 = 71 955,00 євро) або
777 379,68 грн. (а.с. 8 том 1).

Враховуючи вище наведені обставини,
позивачем 29.11.13 р. виставлено на оплату
відповідачу відповідний рахунок за № 22
від 29.11.13 р. на суму 777 379,68 грн., що
становить 71 555,00 євро, відповідно за
курсом євро до гривні, встановленого
НБУ на дату виставлення рахунку (а.с. 148
том 1), який відповідачем не було
оплачено.

В позові позивач стверджує, що 18.04.14 р.
позивачем виставлено відповідачу
також рахунок № 2 від 16.04.14 р. на оплату
залишку вартості обладнання на суму 1 125
563,801 грн., що становить 71 555,00 євро
відповідно до курсу на дату
виставлення цього рахунку, а саме 15.730051
за 1 євро (а.с. 61 том 1).

Однак, зазначена в рахунку № 2 від 16.04.14
р. сума відповідачем також не була
сплачена, у зв'язку з чим, позивач і
звернувся до суду з даним позовом, з
метою захисту порушеного права.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 628 та ст. 629
Цивільного кодексу Україна зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства; договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

В силу вимог ч. 1 ст. 693 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до ст. 530 цього
Кодексу.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання,
строк (термін) виконання якого
визначений вказівкою на подію, яка
неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товарозпорядчих документів
на нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення; терміном є
певний моменту часі, з настанням якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення; строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами;
термін визначається календарною датою
або вказівкою на подію, яка має
неминуче настати (ч.ч. 1, 2 ст. 251, ч.ч. 1, 2
ст. 252 ЦК України).

До предмету доказування у даній справі
входить встановлення наявності або
відсутності визначених Договором
підстав виникнення у відповідача, як
Покупця за Договором обов'язку оплати
вартість обладнання, отриманого
відповідачем за Договором.

Так, за умовами укладеного сторонами
Договору визначено, що 90 % вартості
обладнання за Договором Покупець має
здійснити, як попередню оплату, а 10 %
вартості обладнання за Договором у
визначений Договором строк (протягом 5
банківських днів), після настання
певної події, а саме підписання Акту
вводу обладнання в експлуатацію на
підставі рахунку Продавця (п. 4.3.
Договору).

Отже, господарським судом встановлено,
що укладеним сторонами Договором
сторони погодили попередню оплату для
більшої (90 % від загальної вартості
обладнання) частини вартості
обладнання та інший строк оплати
остаточної вартості поставленого
відповідачу обладнання (10 % від
загальної вартості обладнання).

Тобто, остаточний строк оплати
Покупцем повної вартості товару
безпосередньо пов'язаний та
обумовлений фактом підписання
сторонами акта вводу в експлуатацію
(п.4.3. Договору).

Згідно п. 6.3. Договору після готовності
обладнання до вводу в експлуатацію
протягом 5-ти днів сторонами
підписується акт вводу в експлуатацію.

Отже, зі змісту Договору вбачається, що
саме на розсуд обох сторін та за їх
погодженням, сторони в Договорі
визначили строк (5 банківських днів)
оплати решти 10 % від загальної за
Договором вартості обладнання, при
цьому, початок перебігу такого строку
сторони пов'язали з дією сторін, як-то
підписання ними акта вводу обладнання
в експлуатацію.

Виходячи з норм діючого законодавства,
умови господарського договору є
обов'язковими для виконання сторонами
та не можуть бути змінені в
односторонньому порядку жодною із
сторін.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.10.14 р., посилаючись на п. 6.3.
Договору, підтвердив наявність
обумовленого Договором зобов'язання
сторін щодо підписання ними акту вводу
в експлуатацію обладнання, як
передумови повної оплати товару.

Разом з цим, як встановлено
господарським судом, а також не
заперечується й самим позивачем, акт
вводу в експлуатацію підписаний лише
позивачем та не підписаний
відповідачем, оскільки за доводами
останнього, без надання позивачем
необхідного пакета технічної
документації, обладнання не може бути
введено в експлуатацію, у зв"язку з чим
не може бути підписаний і відповідний
акт.

Позивачем не доведено факту введення
обладнання в експлуатацію, згідно
Договору, з огляду на те, що наданий
позивачем у справі акт вводу в
експлуатацію відповідачем не
підписаний, тому даний акт не може
вважатися належним доказом введення
обладнання в експлуатацію.

Оскільки, господарським судом
встановлено той факт, що акт вводу
обладнання в експлуатацію
відповідачем не підписаний, а отже дана
обставина виключає визначену
Договором підставу виникнення у
відповідача (Покупця) обов'язку
сплатити останню частину (10 %) повної
вартості отриманого відповідачем
товару.

Відповідно до змісту пп. 7.2.1. п. 7.2.
Договору, Покупець зобов'язується:
здійснити оплату за Обладнання та
забезпечити виконання зобов'язання в
порядку та на умовах, передбачених
Договором.

Строк виконання Покупця обов'язку щодо
сплати обладнання в сумі 71 555 євро,
виходячи з умов Договору, для
відповідача є таким, що не настав.

А отже, враховуючи наведене вище,
господарський суд дійшов висновку про
те, що правові підстави для задоволення
позову, із зазначених в ньому підстав,
відсутні.

Що ж стосується доводів позивача щодо
безпідставності відмови відповідача
щодо підписання останнім акта вводу в
експлуатацію, господарський суд
зазначає, що до предмету доказування
дана обставина не належить, оскільки
предметом позову у даній справі є
майнова вимога позивача про стягнення
з відповідача заборгованості за
Договором.

Обставини відмови підписання
відповідачем акта вводу обладнання в
експлуатацію, як і доведення наявності
або відсутності підстав такої відмови,
господарський суд вважає є виходом за
межі предмету даного позову.

Враховуючи зазначені вище обставини,
господарський суд не приймає у справі
надані позивачем в якості належним та
допустимих доказів, а саме: списки та
переліки переданої відповідачу за
Договором технічної та іншої
документації; декларація про
відповідність (а.с. 31-38 том 1, а.с. 12, 13 том
3), як такі, що не мають значення саме для
предмету даного позову, враховуючи те,
що передача позивачем відповідачу
обумовленої Договором технічної та
іншої документації хоча і передує
виникненню у відповідача обов'язку
проведення повної за Договором оплати,
однак не є обумовленою Договором
підставою для здійснення відповідачем
останнього (третього за Договором)
платежу повної вартості товару,
отриманого відповідачем.

За умовами Договору, підставою
виникнення у відповідача обов'язку
здійснити третій за Договором платіж
(10% або 71 555,00 євро) є безпосередньо факт
вводу обладнання в експлуатацію, що
підтверджується підписаним обома
сторонами відповідним актом.

А тому, належним та допустимим доказом
у даній справі, як підстава виникнення
у відповідача обумовленого Договором
обов'язку відповідача сплатити
останній за Договором платіж (71 555,00
євро), є виключно акт вводу в
експлуатацію, іншими засобами
доказування дана обставини
підтверджуватись не може (ч. 2 ст. 34 ГПК
України).

Разом з цим, господарський суд звертає
увагу на те, що позивач не був
позбавлений права звернутися до
господарського суду з позовною заявою
у спосіб, визначений ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України щодо примусового
виконання обов'язку в натурі, в тому
числі й щодо підписання відповідачем
акта вводу обладнання в експлуатацію, в
межах якої позивач мав довести
безпідставність відмови відповідача
щодо підписання акта вводу в
експлуатацію обладнання.

При цьому, позивач мав право звернутися
до господарського суду, як в межах
пред'явленого у даній справі позову,
так і з відповідним окремим позовом до
суду в загальному порядку.

Однак, таким правом позивач не
скористався, як не скористався і іншим
наданим йому процесуальним законом
правом щодо заявлення у справі
клопотання про вихід суду за межі
позовних вимог.

Вихід же суду за межі позовних вимог за
відсутності відповідного на те
клопотання заінтересованої у справі
сторони, нормами господарського
процесуального кодексу України не
передбачено.

Що ж стосується заявленого у справі
відповідачем письмового клопотання
про витребування доказів,
господарський суд вважає його
безпідставним та необґрунтованим, з
огляду на те, що відповідач просить
витребувати докази на підтвердження
тих обставин, які відповідачем не було
покладено в основу своїх заперечень у
справі, а тому, не є такими, що
підлягають доведенню при вирішенні
даного спору.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
позивача та не стягуються.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
рішення.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Головуючий суддя
Л.С. Вавренюк

Суддя
Н.В. Болгар

Суддя
Т.В. Макаренко