ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р. Справа № 909/1070/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Кошилович М. П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Івано - Франківськгаз",
вул.Ленкавського,20,
м.Івано-Франківськ,76000

до відповідача: публічного
акціонерного товариства "Облпаливо"
вул.С.Височана,18, м. Івано -
Франківськ,76000

про стягнення 6712,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: 1. Цимбаліста О.С. -
провідний юрисконсульт, (довіреність
№08-19/1055 від 20.05.2014),

2.Фігель Т.М. - юрисконсульт першої
категорії, (довіреність №08.1-19/671 від
26.03.2014),

від відповідача: Боднарчук В.Я. -
керівник, (Витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, паспорт серії НОМЕР_1,
виданий Івано-Франківським МВ УМВС в
Івано-Франківській області 17.11.2006)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Івано-Франківськгаз" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до публічного акціонерного
товариства "Облпаливо" про стягнення
6712,74грн.

Позовні вимоги мотивовано
невиконанням відповідачем прийнятих
на себе зобов"язань згідно договору
№2013/ТП-ПР-к-ІФ-687 від 01.01.13 щодо
розрахунку за поставлений позивачем
природний газ та обґрунтовано
положеннями статей 526, 549, 625 Цивільного
та 193, 230 Господарського кодексів
України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлений позов в
частині стягнення пені, 3% річних та
інфляційних втрат з підстав,
викладених у позовній заяві. В частині
стягнення основного боргу просив
провадження у справі припинити у
зв"язку з погашенням відповідачем
заборгованості у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні подав відзив на позовну
заяву №01/37 юр від 06.10.14 (вх.№15530/14 від
07.10.14), просив провадження у справі
припинити у зв"язку з погашенням
відповідачем заборгованості у повному
обсязі та визнав позовні вимоги в
частині стягнення пені, 3% річних та
інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представника відповідача,
суд вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

01.01.13 між сторонами у справі укладено
договір на постачання природного газу
за регульованим тарифом
№2013/ТП-ПР-к-ІФ-687 від 01.01.13. За умовами
даного договору постачальник (позивач)
зобов"язався здійснювати споживачу
(відповідачу) постачання природного
газу в обсягах і в порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач (відповідач), в свою чергу, -
прийняти і оплачувати його вартість
(п.1.1 договору). Термін дії договору - до
31.12.13, а в частині проведення
розрахунків - до повного їх здійснення (
п.10.1 договору).

Послуги з постачання газу
документально оформлюються
підписаним сторонами актом
приймання-передачі газу (п.2.6 договору).
Згідно з п.2.9 спірного договору акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків споживача з
постачальником.

Розділом 4 даного договору сторони
погодили визначення вартості послуг та
порядок розрахунків : загальна ціна за
1000 куб.м природного газу становить
4727,26грн.; загальна вартість цього
договору складається із місячних сум
вартості договірних обсягів
постачання газу споживачу;
розрахунковий період за договором
становить один місяць; оплата вартості
послуг з постачання газу здійснюється
споживачем авансовими та/або плановими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу згідно з
додатком 2; для промислових споживачів
та інших суб"єктів господарювання
авансові платежі сплачуються
споживачем постачальнику на
розрахунковий рахунок зі спеціальним
режимом використання у розмірі 100% від
вартості запланованого або
погодженого постачальником обсягу
газу на розрахунковий період за п"ять
календарних днів до початку місяця
поставки газу; у випадку недоплати
вартості послуг з постачання газу за
розрахунковий період споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
розрахунковим.

На виконання умов спірного договору,
позивач протягом 2014 року здійснював
постачання природного газу споживачу,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями актів
приймання-передачі природного газу.

В порушення визначеного умовами
договору обов"язку сплатити вартість
природного газу в установлені терміни
та у визначеному порядку, відповідач за
поставлений природний газ
розрахувався частково, внаслідок чого
на момент звернення позивача з позовом
до суду заборгованість відповідача
перед позивачем становила 5495,38грн. і
була погашена відповідачем після
порушення провадження у справі, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням №264 від
30.09.14.

У зв"язку з порушенням відповідачем
договірних зобов"язань щодо оплати
поставленого позивачем природного
газу, позивачем нараховано 600,37грн.
пені, 72,76 грн. 3% річних та 544,23грн.
інфляційних втрат.

Доказів погашення нарахованих сум
пені, 3% річних та інфляційних втрат
відповідачем суду не подано.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

В силу статті 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Реалізація суб'єктами
господарювання товарів
негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про
договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення закріплено і у
статті 712 Цивільного кодексу України:
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов"язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Наведена правова норма
кореспондується зі статтею 193
Господарського кодексу України:
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

В силу статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи умови договору поставки
№2013/ТП-ПР-к-ІФ-687 від 01.01.13, граничний
термін виконання відповідачем
зобов"язання щодо оплати поставленого
позивачем природного газу - не пізніше
5-го числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України встановлено, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань не надав,
основну заборгованість у розмірі
5495,38грн. погасив після порушення
провадження у справі, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням №264 від
30.09.14.

З огляду на викладене, провадження у
справі щодо стягнення основного боргу
підлягає припиненню на підставі п.1-1
ст.80 ГПК України у зв"язку з відсутністю
предмету спору.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

В силу ч.1 ст.230 Господарського кодексу
України, штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема неустойкою
(штрафом, пенею), якою, з огляду на
положення ст.549 Цивільного кодексу
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

За приписами ч. 6 ст. 231 Господарського
Кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

В силу ч. 2 статті 343 Господарського
Кодексу України, платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Укладаючи договір, сторони дійшли
згоди відносно забезпечення виконання
відповідачем грошових зобов'язань
пенею та погодили строк їх нарахування:
у разі порушення строку оплати
природного газу споживач сплачує
постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
простроченої суми за кожний день
прострочення платежу (п. 6.2.2 договору ).

В силу ст.625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

За прострочення виконання грошового
зобов"язання позивачем нараховано
відповідачу 600,37грн. пені, 72,76 грн. 3%
річних та 544,23грн. інфляційних втрат за
період з 05.03.14 по 19.09.14.

Керуючись частиною 1 статті 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частиною 1
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійснених позивачем нарахувань, і в
разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Судом перевірено правильність
нарахування позивачем пені, 3% річних та
інфляційних втрат та задоволено пеню -
частково, на суму 544,95грн., оскільки
розрахунок позивача в цій частині є
арифметично невірним. Щодо нарахування
позивачем 3 % річних та інфляційних
втрат, то в розрахунку суду дана сума є
більшою, ніж заявлено позивачем до
стягнення, однак, враховуючи розмір
заявлених позовних вимог в цій частині,
судом їх задоволено за розрахунком
позивача.

Судові витрати у справі за правилами
ст.49 ГПК України покласти на
відповідача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 546, 547, 549, 551, 610, 612,614, 625,
629,712 Цивільного Кодексу України,
ст.ст.173, 193, 216, 230, 231, 265, 343
Господарського кодексу України,
керуючись ст.ст.4-7, 43, 49, 55, п.1-1 ст.80, ст.
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного
товариства "Івано-Франківськгаз" до
публічного акціонерного товариства
"Облпаливо" про стягнення 6712,74грн.
задовольнити частково.

В частині стягнення 5495,38грн. основного
боргу провадження у справі припинити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Облпаливо" (
м.Івано-Франківськ, вул.Височана, 18, ) на користь публічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківськгаз"(м.Івано-Франківсь
к, вул.Ленкавського, 20, )
544,95 (п"ятсот сорок чотири гривні
дев"яносто п"ять копійок) пені, 72,76
(сімдесят дві гривні сімдесят шість
копійок) 3% річних, 544,23 (п"ятсот сорок
чотири гривні двадцять три копійки)
інфляційних втрат та 1827,00(одну тисячу
вісімсот двадцять сім гривень)
судового збору.

В решті суми пені у розмірі 56,14 грн.
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.10.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 08.10.14