м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального підприємства
"Керуюча дирекція Дніпровського району
м. Києва"до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валєос"
за участю представників:
позивача:Шевченко С.Т. за дов. №б/н від
01.09.2014 року до 31.12.2014 року.відповідача:не
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство "Керуюча
дирекція Дніпровського району м. Києва"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Валєос"
по сплаті орендних платежів.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.07.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 10.09.2014 року.
01.09.2014 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.
10.09.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Паламаря П.І., у зв'язку з перебуванням
судді Блажівської О.Є. у відрядженні
судді Головатюку Л.Д.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 01.10.2014 року.
12.09.2014 року розпорядженням заступника
Голови господарського суду міста Києва
Паламаря П.І., у зв'язку з виходом судді
Блажівської О.Є. з відрядження, справу
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження.
01.10.2014 року представник позивача у
судове засідання з'явився.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Відповідно до п. 3.9.1 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання
останнім вимог частини першої статті 64
За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата,
відмову від одержання, закінчення
строку зберігання поштового
відправлення тощо, то вважається, що
адресат повідомлений про час і місце
розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що відповідачу ухвали
господарського суду міста Києва від
25.05.2014 року про порушення провадження
призначення справи до розгляду на
01.10.2014 року направлені на юридичну
Харківське шосе, 7, що також
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 27.06.2014
року № 18913250, та не повернуті поштовою
установою, а також враховуючи те, що
неявка представника відповідача не
перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
Судом оголошено про перехід розгляду
справи по суті.
Представник позивача надав суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позовних вимог, позов
підтримав у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України в
судовому засіданні складені протоколи,
які долучено до матеріалів справи.
В судовому засіданні 01.10.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2013 р. між Комунальним підприємством
"Керуюча дирекція Дніпровського району
м. Києва" (далі - кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Валєос" (далі -
боржник) було укладено договір про
реструктуризацію заборгованості (далі
- договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 боржник визнає,
що згідно договору оренди №11592 від
30.04.2010 р. існує заборгованість в розмірі
43027,50 грн. (орендна плата) та 2607,95 грн.
(компенсація плати податку на землю)
станом на 01.03.2013 р., яку боржник визнає
повністю і подальше погашення по якій
повністю приймає на себе.

Згідно з п. 1.2. кредитор надає
боржникові розстрочку у погашенні
заборгованості терміном на шість
місяців з березня 2013 року (01.03.2013 р.) по
серпень 2013 р. (31.08.2013 р.) включно.

Пунктом 2.1 встановлено обов'язок
боржника впродовж строку погашення
заборгованості сплачувати
заборгованість в розмірі 7606,00 грн.
щомісячно не пізніше двадцять п'ятого
числа.

З довідки позивача №46-117 (вих) від 25.06.2014
р. вбачається, що у боржника наявна
заборгованість за договором в сумі
12549,96 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язання по сплаті заборгованості
згідно договору, у зв'язку з чим позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 12549,96 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного
кодексу України є обов'язковим для
виконання сторонами та згідно ст. ст. 173,
174, 175 Господарського кодексу України,
ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України є підставою для виникнення у
його сторін господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Із матеріалів справи вбачається, що
обов'язок відповідача погасити
заборгованість за договором про
реструктуризацію заборгованості від
06.02.2013 р. виник у зв'язку з несплатою
відповідачем орендних платежів за
договором оренди нерухомого майна №11592
від 30.04.2010 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодрексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача
заборгованості перед позивачем в сумі
12549,96 грн. із сплати орендних платежів
за договором оренди нерухомого майна
№11592 від 30.04.2010 р.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Сторонами у п. 1.2 договору було
погоджено, що боржник повинен погасити
наявну у нього заборгованість протягом
шести місяців починаючи з березня 2013
року (01.03.2013 р.) по серпень 2013 р. (31.08.2013 р.).

Позивач стверджує, а відповідачем не
спростовано таких тверджень, що
останнім своїх зобов'язань за
договором не виконано, наявну
заборгованість у визначений договором
строк не сплачено, а тому позивач
просить стягнути з відповідача кошти у
сумі 12549,96 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 12' 549,96 грн. за договором.
Відповідач доказів на спростування
вказаної заборгованості не надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність
задовольнити позов у повному обсязі та
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість за договором в
сумі 12549,96 грн.

Відшкодування витрат по сплаті
судового збору відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається судом на
відповідача, оскільки спір виник
внаслідок його неправильних дій.
Доказів протилежного відповідач суду
не надав.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валєос" (02090, м. Київ,
Харківське шосе, 7, ідентифікаційний
код 31570570) на користь Комунального
підприємства "Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва" (02002, м.
Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г,
ідентифікаційний код 38133008) 12549
(дванадцять тисяч п'ятсот сорок дев'ять)
грн. 96 коп., 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено: 03.10.2014 р.

Суддя
О.Є. Блажівська