ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 917/1925/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Бондаренко В.П.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача - Колотій С.М., ордер ПТ №003908
від 15.07.2014 року, Негляд М.С., директор,

відповідачів -1) Чуфістова Ю.Г., дов.
№327/02-19 від 18.04.2014 року, 2) Москаленко В.Л.,
дов. №б/н від 19.09.2014 року, 3) Москаленко
В.Л., дов. №68 від 22.03.2014 року

третьої особи - Слинько В.О., дов. №477/07-01
від 19.09.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу першого відповідача
(вх. №1185 П/1-18) на рішення господарського
суду Полтавської області від 03.04.2014
року у справі № 917/1925/13

за позовом Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок, смт. Диканька Полтавської
області

до 1) Диканської селищної ради
Диканського району Полтавської
області, смт. Диканька Полтавської
області, 2) Диканської районної
громадської організації "Товариство
мисливців Диканщини", смт. Диканька
Полтавської області, 3) Приватної
агрофірми "Подоляка", с. Байрак
Диканського району Полтавської
області,

третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, на стороні
відповідачів- Полтавське обласне
управління лісового та мисливського
господарства, м. Полтава,

про визнання незаконним та скасування
рішення та поновлення права
продовження строку користування

ВСТАНОВИЛА:

Позивач- Диканське госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок звернувся до господарського
суду Полтавської області із позовом до
Диканської селищної ради Диканського
району Полтавської області,
відповідача, про :

визнання незаконним та скасування
рішення Диканської селищної ради
Диканського району Полтавської
області від 23.05.2013 року №23 "Про
погодження надання в користування
мисливських угідь Приватній агрофірмі
"Подоляка" та Диканській районній
громадській організації "Товариство
мисливців Диканщини" в частині
залишення за Диканською районною
громадською організацією "Товариство
мисливців Диканщини", мисливські
угіддя, що проходять по правій стороні
по ходу дороги Полтава-Суми до смт.
Диканька по межі границь між
Диканською селищною радою та
Велико-Будищанською сільською радою,
далі по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька;

поновлення права Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на першочергове продовження
строку користування мисливськими
угіддями, що проходять по правій
стороні по ходу дороги Полтава-Суми до
смт. Диканька по межі границь між
Диканською селищною радою та
Велико-Будищанською сільською радою,
далі по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 03.04.2014 року у
справі № 917/1925/13 ( колегія суддів у
складі : головуючий суддя Погрібна С.В.,
суддя Гетя Н.Г., суддя Сірош Д.М.) позов
задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Диканської селищної ради
Диканського району Полтавської
області від 23.05.2013 року №23 "Про
погодження надання в користування
мисливських угідь Приватній агрофірмі
"Подоляка" та Диканській районній
громадській організації "Товариство
мисливців Диканщини" в частині
залишення за Диканською районною
громадською організацією "Товариство
мисливців Диканщини", мисливські
угіддя, що проходять по правій стороні
по ходу дороги Полтава-Суми до смт.
Диканька по межі границь між
Диканською селищною радою та
Велико-Будищанською сільською радою,
далі по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 1147,00 грн. судового збору.

Відмовлено в іншій частині позову.

Диканська селищна рада Диканського
району Полтавської області, перший
відповідач, не погодився з рішенням
місцевого господарського суду в
частині задоволених позовних вимог,
подав до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення в зазначеній
частині скасувати та прийняти в цій
частині нове рішення, яким відмовити в
задоволенні вказаної частини позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що
місцевий господарський суд не зробив
жодного посилання на норму чинного
законодавства чи установчих
документів, які порушив чи
недотримався директор Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П., відмовившись 08.05.2013
року від спірних мисливських угідь.

Також, вказує на те, що згідно з пунктом
1.1 договору №007/07 про умови ведення
мисливського господарства від 13.12.2007
року строк користування позивачем
мисливськими угіддями закінчився
20.02.2013 року, у зв"язку з чим
першочергове право позивача на
користування спірними угіддями було
втрачене 20.02.2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.05.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.,
суддя Ільїн О.В.), з урахуванням ухвали
Харківського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014 року про
виправлення описки, апеляційну скаргу
відповідача було прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду на 12.06.2014 року на 11:00 год.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
12.06.2014 року для розгляду справи було
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Сіверін В.І., суддя
Терещенко О.І., суддя Медуниця О.Є., у
зв"язку із відпусткою судді Ільїна О.В.

Пунктом 3.8 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2012 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що у
разі зміни складу суду (в тому числі з
одноосібного на колегіальний, навіть
якщо до складу колегії суддів
входить суддя, який раніше одноособово
розглядав дану справу), спочатку
починається й перебіг строку
вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що строк розгляду
апеляційної скарги після винесення
розпорядження голови Харківського
апеляційного господарського суду від
12.06.2014 року про зміну складу колегії
суддів починається заново.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.06.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.,
суддя Медуниця О.Є.) розгляд справи було
відкладено на 02.07.2014 року на 10:30 год., у
зв"язку із задоволенням клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи через неможливість його
представника з"явитись в судове
засідання 12.06.2014 року, у зв"язку із
перебуванням у відпустці.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 02.07.2014 року
розгляд справи було відкладено на
17.07.2014 року на 11:00 год., у зв"язку із
неявкою в судове засідання
представників позивача та третіх осіб.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014 року
розгляд справи було відкладено на
09.09.2014 року на 11:00 год., залучено до
участі у справі як другого та третього
відповідачів Диканську районну
громадську організацію "Товариство
мисливців Диканщини" та Приватну
агрофірму "Подоляка", а також залучено
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, на стороні відповідачів
Полтавське обласне управління
лісового та мисливського господарства.

При цьому, у абзаці 4 пункту 3.8 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2012 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
залучення до участі у справі іншого
відповідача або заміни неналежного
відповідача розгляд справи
починається заново.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що з моменту залучення 17.07.2014
року до участі у справі як другого та
третього відповідачів Диканської
районної громадської організації
"Товариство мисливців Диканщини" та
Приватної агрофірми "Подоляка" розгляд
справи починається заново.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014 року, з
урахуванням ухвали Харківського
апеляційного господарського суду від
23.09.2014 року про виправлення описки, було
продовжено строк розгляду справи до
02.10.2014 року та відкладено розгляд
справи на 23.09.2014 року о 10:00 год., у
зв"язку із задоволенням клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи та продовження розгляду справи
на п"ятнадцять днів, а також клопотань
першого, другого та третього
відповідачів про відкладення розгляду
справи.

Розпорядженням секретаря палати №1
Харківського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 року для
розгляду справи було сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.,
суддя Бондаренко В.П., у зв"язку із
хворобою судді Медуниці О.Є.

Пунктом 3.8 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2012 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що у
разі зміни складу суду (в тому числі з
одноосібного на колегіальний, навіть
якщо до складу колегії суддів
входить суддя, який раніше одноособово
розглядав дану справу), спочатку
починається й перебіг строку
вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що строк розгляду
апеляційної скарги після винесення
розпорядження секретаря палати №1
Харківського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 року про
зміну складу колегії суддів
починається заново.

Представник першого відповідача-
Диканської селищної ради Диканського
району Полтавської області у судових
засіданнях 02.07.2014 року, 17.07.2014 року та
23.09.2014 року підтримав апеляційну
скаргу.

Другий відповідач - Диканська районна
громадська організація "Товариство
мисливців Диканщини" у письмових
поясненнях та його представник у
судовому засіданні 23.09.2014 року
підтримує апеляційну скаргу, вважає
рішення місцевого господарського суду
в частині задоволених позовних вимог
незаконним та необгрунтованим, просить
це рішення в зазначеній частині
скасувати та прийняти в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні вказаної частини позову.

Представник третього відповідача -
Приватної агрофірми "Подоляка" у
судовому засіданні 23.09.2014 року
підтримав апеляційну скаргу, вважає
рішення місцевого господарського суду
в частині задоволених позовних вимог
незаконним та необгрунтованим, просить
рішення в зазначеній частині
скасувати та прийняти в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні вказаної частини позову.

Представники позивача у судових
засіданнях 17.07.2014 року, 09.09.2014 року та
23.09.2014 року року проти доводів
апеляційної скарги заперечували,
вважають оскаржуване рішення законним
та обгрунтованим, просять залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Третя особа - Полтавське обласне
управління лісового та мисливського
господарства у письмових поясненнях та
її представник у судовому засіданні
23.09.2014 року підтримує апеляційну
скаргу, вважає рішення місцевого
господарського суду в частині
задоволених позовних вимог незаконним
та необгрунтованим, просить рішення в
зазначеній частині скасувати та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким відмовити в задоволенні вказаної
частини позову.

Свою правову позицію другий та третій
відповідачі та третя особа
обгрунтовують тим, що місцевий
господарський суд не навів жодної
норми чинного законодавства чи
установчих документів, які порушив чи
недотримався директор Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П., відмовившись 08.05.2013
року від спірних мисливських угідь.

Також, вказують на те, що згідно з
пунктом 1.1 договору №007/07 про умови
ведення мисливського господарства від
13.12.2007 року строк користування
позивачем мисливськими угіддями
закінчився 20.02.2013 року, у зв"язку з чим
першочергове право позивача на
користування спірними угіддями було
ним втрачене 20.02.2013 року.

Заслухавши усні пояснення
представників сторін та третьої особи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, дослідивши обставини і
матеріали справи, в тому числі наявні у
ній докази, відповідність викладених в
рішенні висновків цим обставинам і
доказам, а також перевіривши
додержання та правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду першої інстанції слід залишити
без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та було
вірно встановлено господарським судом
першої інстанції, між Державним
лісогосподарським об'єднанням
"Полтаваліс" та Диканським
госпрозрахунковим
мисливсько-рибальським підприємством
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на підставі рішення
Полтавської обласної ради 15 сесії 22
скликання від 20.02.1998 року, 20.04.1998 року
був укладений Типовий договір про
умови ведення мисливського
господарства (далі договір),
відповідно до умов якого позивачу -
Диканському госпрозрахунковому
мисливсько-рибальському підприємству
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок було надано на 15 років в
користування мисливські угіддя на
території Диканського району
Полтавської області загальною площею
46975 га, у тому числі: лісові угіддя 4150 га,
польові 42029 га, водно-болотні 796 га.
терміном до 20.04.2013 року.

Рішенням Полтавської обласної
ради від 27.04.2004 року. "Про припинення
права користування мисливськими
угіддями і уточнення площ мисливських
угідь, які закріплені за
користувачами", розглянувши подання
державного лісогосподарського
об"єднання "Полтаваліс" про добровільну
відмову від користування частиною
мисливських угідь Полтавською
обласною організацією Українського
товариства мисливців і рибалок в межах
Полтавської області загальною площею
473 502 га. та відповідно до додатку №1 до
вказаного рішення, Диканському
госпрозрахунковому
мисливсько-рибальському підприємству
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок надано мисливські угіддя для
ведення мисливського господарства
загальною площею 39605 га, у тому числі:
лісові угіддя - 2442 га., польові - 36356 га.,
водно-болотні - 807 га.

В зв"язку з цим, 13.12.2007 року між
Полтавським обласним управлінням
лісового та мисливського господарства
та Диканським госпрозрахунковим
мисливсько-рибальським підприємством
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок був укладений договір №007/07 про
умови ведення мисливського
господарства.

Після закінчення строку договору
позивачем- Диканським
госпрозрахунковим
мисливсько-рибальським підприємством
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок для продовження строку
користування угіддями, зазначеними у
договорі було погоджено надання в
користування мисливських угідь,
розташованих на території Диканської
селищної ради, з власниками та
користувачами земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи
12.03.2013 року Лях В.П., який на той час
обіймав посаду директора Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок, звернувся до Диканської
селищної ради з проханням погодити
надання в користування мисливські
угіддя, розташовані на території
Диканської селищної ради.

Рішенням Диканської селищної
ради тридцятої сесії шостого скликання
№21 від 14.03.2013 року "Про розгляд
клопотань Приватної агрофірми
"Подоляка" та Українського товариства
мисливців та рибалок " було вирішено
питання "Про погодження на
використання мисливських угідь
Приватною агрофірмою "Подоляка" та
Диканським госпрозрахунковим
мисливсько-рибальським підприємством
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок" винести на розгляд чергової
сесії Диканської селищної ради.

Також, з матеріалів справи
вбачається, що 08.05.2013 року до Диканської
селищної ради звернувся Лях В.П. -
директор Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок, з проханням погодити надання в
користування мисливських угідь
Приватній агрофірмі "Подоляка".

Рішенням Диканської селищної
ради тридцятої сесії шостого скликання
№23 від 23.05.2013 року "Про погодження
надання в користування мисливських
угідь Приватній агрофірмі "Подоляка"
та Диканській районній громадській
організації "Товариство мисливців
Диканщини", розглянувши клопотання
генерального директора Приватної
агрофірми "Подоляка" про погодження
надання в користування мисливських
угідь, розташованих в межах території
Диканської селищної ради, та
враховуючи звернення Українського
товариства мисливців та рибалок
Диканського району "Про об"єднання
зусиль по створенню мисливського
господарства сучасного рівня на базі
Приватної агрофірми "Подоляка" було
вирішено:

- погодити надання в користування
Приватній агрофірмі "Подоляка"
мисливські угіддя на території
Диканської селищної ради, що проходять
по лівій стороні по ходу дороги Полтава
- Суми до смт. Диканька по межі границь
між Диканською селищною радою та
Стасівською і Великорудківською
сільськими радами, далі по лівій
стороні дороги від смт. Балясне по межі
границь між Диканською селищною радою
та Балясненської і Андріївської
сільських рад;

- залишити за Диканською районною
громадською організацією "Товариство
мисливців Диканщини" мисливські
угіддя, що проходять по правій стороні
по ходу дороги Полтава-Суми до смт.
Диканька по межі границь між
Диканською селищною радою та
Велико-Будищанською сільською радою,
далі по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач -Диканське госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок вважає, що зазначене рішення є
незаконним, оскільки першим
відповідачем - Диканською селищною
радою Диканського району Полтавської
області було погоджено надання у
користування мисливських угідь, які
знаходяться на території Диканської
селищної ради, розподіливши їх лише між
двома заявниками - Приватною
агрофірмою "Подоляка" та Диканською
районною громадською організацією
"Товариство мисливців Диканщини", чим
було позбавлено позивача права
продовження користування мисливськими
угіддями, які перебували у нього в
користуванні, у зв"язку з чим він просив
суд визнати зазначене рішення
незаконним та скасувати в частині:
"Залишити за Диканською районною
громадською організацією "Товариство
мисливців Диканщини", мисливські
угіддя, що проходять по правій стороні
по ходу дороги Полтава-Суми до смт.
Диканька по межі границь між
Диканською селищною радою та
Велико-Будищанською сільською радою,
далі по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька".

Крім того, позивач - Диканське
госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок посилається на те, що у
Диканської районної громадської
організації "Товариство мисливців
Диканщини" відсутні будь-які підстави
на пріоритетне отримання мисливських
угідь в користування, тоді як саме
позивач, згідно зі статтею 22 Закону
України "Про мисливське господарство
та полювання" таким правом наділений.
Також, позивач зазначає, що посилання
першого відповідача-Диканської
селищної ради Диканського району
Полтавської області на те, що спірне
рішення було прийняте на підставі
звернення директора Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П. про відмову від
мисливських угідь є безпідставним,
оскільки відповідно до статуту цієї
організації у останнього відсутні такі
повноваження.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про мисливське господарство і
полювання" мисливські угіддя - ділянки
суші та водного простору, на яких
перебувають мисливські тварини і які
можуть бути використані для ведення
мисливського господарства, а
користувачами мисливських угідь
можуть бути спеціалізовані мисливські
господарства, інші підприємства,
установи та організації, в яких
створені спеціалізовані підрозділи
для ведення мисливського господарства
з наданням в їх користування
мисливських угідь.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем після закінчення строку
договору для продовження строку
користування мисливськими угіддями
було погоджено надання в користування
мисливських угідь, розташованих на
території Диканської селищної ради з
власниками та користувачами земельних
ділянок.

12.03.2013 року позивач- Диканське
госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок звернувся до Диканської
селищної ради з проханням погодити
надання в користування мисливські
угіддя, розташовані на території
Диканської селищної ради.

У відповідності до статті 22 Закону
України "Про мисливське господарство і
полювання" переважне право на
користування мисливськими угіддями
мають власники та постійні користувачі
земельних ділянок, користувачі
мисливських угідь, які продовжують
строк користування цими угіддями.

Однак, рішенням Диканської
селищної ради тридцятої сесії шостого
скликання №23 від 23.05.2013 року "Про
погодження надання в користування
мисливських угідь Приватній агрофірмі
"Подоляка" та Диканській районній
громадській організації "Товариство
мисливців Диканщини", розглянувши
клопотання генерального директора
Приватної агрофірми "Подоляка" про
погодження надання в користування
мисливських угідь, розташованих в
межах території Диканської селищної
ради та враховуючи звернення
Українського товариства мисливців та
рибалок Диканського району "Про
об"єднання зусиль по створенню
мисливського господарства сучасного
рівня на базі Приватної агрофірми
"Подоляка" було позбавлено права
продовження користування угіддями, які
перебували у нього в оренді.

Як зазначає перший відповідач-
Диканська селищна рада Диканського
району Полтавської області, підставою
для винесення оскаржуваного рішення
було звернення 08.05.2013р. до Диканської
селищної ради колишнього директора
Диканського госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П., з проханням погодити
надання в користування мисливських
угідь Приватній агрофірмі "Подоляка".

Однак, як вірно заначив
господарський суд першої інстанції,
Диканське госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок є організацією, створеною за
рішенням Полтавської обласної ради
Українського товариства мисливців і
рибалок, а тому, одноосібне звернення
директора Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П. про відмову від
мисливських угідь є неправомірним, у
зв"язку з відсутністю таких
повноважень та порушує приписи статуту
Українського товариства мисливців і
рибалок, а тому зазначене звернення не
може бути підставою для відмови від
розгляду звернення про надання в
користування мисливських угідь
Диканському госпрозрахунковому
мисливсько-рибальському підприємству
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на території Диканської
селищної ради.

Даний факт підтверджується також
листом (вих. №139/01-10 від 27.06.2013р.) голови
правління Полтавської обласної
організації українського товариства
мисливців та рибалок до голови
Диканської селищної ради, відповідно
до якого останній зазначив, що
звернення директора Лях В.П. порушує
вимоги статуту і не є підставою для
відмови від розгляду звернення про
надання в користування мисливських
угідь Диканському госпрозрахунковому
мисливсько-рибальському підприємству
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок .

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи місцевого
самоврядування зобов"язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 10 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" встановлено, що акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно з вказівками, які містить
пункт 2 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000 р.
№ 02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів", підставами для
визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Таким чином, крім невідповідності
спірного акту вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт, обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача у справі.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу
України, суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом місцевого
самоврядування, або
нормативно-правовий акт органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто, офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції
органу, який видав цей акт.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується із висновком
господарського суду першої інстанції
про те, що рішення Диканської селищної
ради тридцятої сесії шостого скликання
№23 від 23.05.2013р. було винесене з
порушенням чинного законодавства, а
тому, позовні вимоги в частині визнання
незаконним та скасування рішення
Диканської селищної ради Диканського
району Полтавської області від 23.05.2013р.
№23 "Про погодження надання в
користування мисливських угідь
Приватній агрофірмі "Подоляка" та
Диканській районній громадській
організації "Товариство мисливців
Диканщини" в частині: "Залишити за
Диканською районною громадською
організацією "Товариство мисливців
Диканщини", мисливські угіддя, що
проходять по правій стороні по ходу
дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по
межі границь між Диканською селищною
радою та Велико-Будищанською сільською
радою, далі по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька" є обґрунтованими,
підтверджені матеріалами справи і
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд поновити
право Диканського госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на першочергове продовження
строку користування мисливськими
угіддями, що проходять по правій
стороні по ходу дороги Полтава-Суми до
смт. Диканька по межі границь між
Диканською селищною радою та
Велико-Будищанською сільською радою,
далі, по правій стороні
Водянобалківською та
Петро-Давидівською, Балясненською
сільськими радами, до траси
Шишаки-Диканька.

Відповідно до частини 2 статті 16
Цивільного кодексу України способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує
право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Крім цього, відповідно до частини 2
статті 20 Господарського кодексу
України права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом:

- визнання наявності або
відсутності прав;

- визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке
існувало до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують
право або створюють загрозу його
порушення;

- присудження до виконання
обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування
оперативно-господарських санкцій;

- застосування
адміністративно-господарських
санкцій;

- установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими
законом.

Таким чином, обраний позивачем
спосіб захисту його порушеного права
не відповідає матеріально правовим
способам захисту, встановленим статтею
16 Цивільного кодексу України та
статтею 20 Господарського кодексу
України.

Позивач не навів інших положень закону,
якому відповідає визначений ним спосіб
захисту порушеного права.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність достатніх правових
підстав для задоволення позову.

Апелянт - Диканська селищна рада
Диканського району Полтавської
області в апеляційній скарзі зазначає,
що місцевий господарський суд не
зробив жодного посилання на норму
чинного законодавства чи установчих
документів, які порушив чи
недотримався директор Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П., відмовившись 08.05.2013
року від спірних мисливських угідь.

Також, вказує на те, що згідно пунктом 1.1
договору №007/07 про умови ведення
мисливського господарства від 13.12.2007
року строк користування позивачем
мисливськими угіддями закінчився
20.02.2013 року, у зв"язку з чим
першочергове право позивача на
користування спірними угіддями було
втрачене 20.02.2013 року.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із такими твердженнями,
оскільки, як вже зазначалося,
Диканське госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок є організацією, створеною за
рішенням Полтавської обласної ради
Українського товариства мисливців і
рибалок, а тому, одноосібне звернення
директора Диканського
госпрозрахункового
мисливсько-рибальського підприємства
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок Лях В.П. про відмову від
мисливських угідь є неправомірним, у
зв"язку з відсутністю таких
повноважень та порушує приписи статуту
Українського товариства мисливців і
рибалок, а тому дане звернення не може
бути підставою для відмови від
розгляду звернення про надання в
користування мисливських угідь
Диканському госпрозрахунковому
мисливсько-рибальському підприємству
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок на території Диканської
селищної ради.

Даний факт підтверджується
листом (вих. №139/01-10 від 27.06.2013р.) голови
правління Полтавської обласної
організації українського товариства
мисливців та рибалок до голови
Диканської селищної ради, відповідно
до якого останній зазначив, що
звернення директора Лях В.П. порушує
вимоги статуту і не є підставою для
відмови від розгляду звернення про
надання в користування мисливських
угідь Диканському госпрозрахунковому
мисливсько-рибальському підприємству
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок.

При цьому, факт відсутності у Лях В.П.
відповідних повноважень був доведений
з посиланням на відсутність положень
статуту позивача та відповідної норми
права, яка б такі повноваження
надавала, а незазначення норм, яку
вказана особа порушила, не свідчить про
наявність у неї відповідних
повноважень .

Також, апелянт вказує на те, що згідно з
пунктом 1.1 договору №007/07 про умови
ведення мисливського господарства від
13.12.2007 року, строк користування
позивачем мисливськими угіддями
закінчився 20.02.2013 року, у зв"язку з чим
першочергове право позивача на
користування спірними угіддями було
втрачене 20.02.2013 року.

Однак, на думку колегії суддів, таке
посилання є необгрунтованим, оскільки
позивачем по закінченню строку
договору для продовження строку
користування мисливськими угіддями
було погоджено надання в користування
мисливських угідь, розташованих на
території Диканської селищної ради, з
власниками та користувачами земельних
ділянок.

Як вже зазначалося, 12.03.2013 року
позивач- Диканське госпрозрахункове
мисливсько-рибальське підприємство
Полтавської обласної організації
Українського товариства мисливців і
рибалок звернувся до Диканської
селищної ради з проханням погодити
надання в користування мисливські
угіддя, розташовані на території
Диканської селищної ради.

Відповідно до статті 22 Закону України
"Про мисливське господарство і
полювання" переважне право на
користування мисливськими угіддями
мають власники та постійні користувачі
земельних ділянок, користувачі
мисливських угідь, які продовжують
строк користування цими угіддями.

При цьому, у вказаній нормі закону
відсутні застереження щодо того, що
таке користування має здійснюватися
саме до закінчення відповідного строку
договору.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни вказаного
рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 03.04.2014 року у
справі № 917/1925/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України

Повний текст постанови складено 29.09.2014
року.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Бондаренко В.П.