ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
У Х В А Л А

"03" жовтня 2014 р.
Справа № 911/4839/13

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву від
16.09.2014р. № 14652/03-02 Апостолівського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
розстрочку виконання рішення суду у
справі № 911/4839/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг", м.
Київ,

до відповідачів: 1) товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Торговий дім "Дніпровський", м.
Апостолове Дніпропетровської області,

2) товариства з обмеженою
відповідальністю "Підприємство
Українського агропромислового
холдингу №2", м. Дніпропетровськ,

3) товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа", м. Бровари,

про стягнення 954 225,84
грн.

за участю представників сторін:

від позивача (стягувача): Бабич
Є.В., уповноважений, довіреність від
15.12.2013р. б/н;

від відповідача 1 (боржника):
Кузбит Ю.М. уповноважений, довіреність
від 01.09.2014р. б/н;

від відділу ДВС (заявника):
не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Київської області від 28.02.2014р.,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014р., позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
задоволено повністю, стягнуто
солідарно з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Торговий дім
"Дніпровський", товариства з обмеженою
відповідальністю "Підприємство
Українського агропромислового
холдингу №2" та товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг" 409
322,02 грн. основного боргу, 71 511,26 грн.
пені, 61 398,31 штрафу, 411 994,25 грн. трьох
процентів річних та 19 084,52 грн. судового
збору.

На виконання рішення господарського
суду Київської області від 28.02.2014р. та
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014р.,
господарський суд видав накази від
23.07.2014р. про примусове виконання
рішення.

22.09.2014р. до господарського суду
Київської області від відділу
Державної виконавчої служби
Апостолівського районного управління
юстиції Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області надійшла
заява від 29.08.2014р. №13640/03-10 про
розстрочку виконання рішення суду. В
обґрунтування поданої заяви начальник
відділу ДВС посилається на заяву
боржника від 27.08.2014р. №59 про розстрочку
виконання рішення суду та зупинення
виконавчого провадження, в якій
боржник вказує на обставини, що
унеможливлюють виконання рішення на
даний час, а саме: боржник поніс значні
фінансові витрати під час
весняно-польових робіт; кошти від
реалізації отриманого від збирання
врожаю пішли на покриття видатків на
використані паливно-мастильні
матеріали, виплату заробітної плати
штатним працівникам та виплату
орендної плати орендодавцям. Заявник
стверджує, що боржник має намір
виконати рішення суду добровільно та
посилаючись на ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження" та ст. 121 ГПК
України, просить суд надати йому
розстрочку виконання наказу
господарського суду Київської області
від 23.07.2014р., строком на десять місяців,
дозволивши боржникові сплачувати суму
боргу частинами по 100 000,00 грн. щомісячно
в період з вересня 2014р. по червень 2015р.

До господарського суду 03.10.2014р. від
позивача надійшло письмове
заперечення без номеру та дати на заяву
про розстрочку виконання рішення, в
якому позивач посилається на
недоведеність тих фактів, на які
посилається заявник в своїй заяві.

В судове засідання 03.10.2014р. з'явилися
представники стягувача та боржника. В
судовому засіданні представник
стягувача ТОВ «Хімагромаркетинг»
категорично заперечив проти
задоволення заяви боржника про
відстрочку виконання рішення суду,
зазначаючи про те, що у відповідача
будо достатньо часу для сплати суми
боргу в добровільному порядку.

Розглянувши подану заяву від 16.09.2014р. №
14652/03-02 Апостолівського районного
управління юстиції Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області про
розстрочку виконання рішення суду у
справі, вислухавши доводи боржника та
заперечення стягувача, суд вважає
заяву такою, що не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Господарський суд в порядку ст. 121 ГПК
України має право у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочення означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі. Строки виконання
кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що
розстрочення можливе при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочення виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. До таких обставин
відносяться матеріально-правові факти,
зокрема фінансовий стан сторін, а також
ступінь вини відповідача та інші
обставини справи.

Вирішуючи питання про розстрочку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

При цьому господарський суд повинен
враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання.

Згідно зі статтями 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Боржником суду не надано належних
доказів, що підтверджують факт
існування обставин, які ускладнюють
виконання відповідачем рішення
господарського суду.

Відповідно до частини третьої ст. 3 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники відносин у сфері
господарювання здійснюють свою
діяльність у межах встановленого
правового господарського порядку,
додержуючись вимог законодавства.
Відповідно до ст. 55 Конституції України
кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 20 ГК України держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожен суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав та законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом в тому числі присудженням до
виконання обов'язку в натурі та
застосуванням штрафних санкцій. Згідно
до частин першої ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів. Згідно ст. 3 ЦК України
однією з основних засад цивільного
законодавства в Україні є судових
захист цивільного права та інтересу.

Порушення умов господарського
зобов'язання, чинного законодавства та
відповідно прав та охоронюваних
законом інтересів стягувача ТОВ
«Хімагромаркетинг» допустив саме
боржник - ТОВ «Агро-Торговий Дім
«Дніпровський».

Принципом судочинства є саме захист
законних прав та інтересів суб'єктів
господарювання, а не звільнення або
зменшення відповідальності осіб, які
ці права інтереси порушили.

Суд звертає увагу на те, що
заборгованість, що була стягнута
рішенням господарського суду
Київської області у справі № 911/4839/13 за
договорами АП-07-0014, АП-04-0071 та АП-07-0251, за
умовами цих договорів мала бути
погашена ще в 2012 році, тобто боржник
безпідставно користувався грошовими
коштами стягувача майже два роки.
Заборгованість перед боржником інших
осіб, його тяжкий фінансовий стан не є
винятковими обставинами та підставами
для відстрочення або розстрочення
виконання рішення та враховуючи те, що
ст. 121 ГПК України надає право суду
відстрочити, розстрочити виконання
рішення лише у виняткових випадках, а
боржником не наведено жодних доказів,
які б дозволяли оцінити ситуацію, що
склалася з виконанням рішення у справі
№911/4839/13, як виняткову, суд приходить до
висновку щодо відсутності вагомих
підстав для задоволення заяви
Апостолівського районного управління
юстиції Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
розстрочку виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 121 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Апостолівського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області від 16.09.2014р.
№ 14652/03-02 про розстрочку виконання
рішення суду відмовити.

Суддя
Конюх О.В.