ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.Справа № 922/3456/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум", м.Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Артсіті", м.Харків
про стягнення 1500,00 гривень за участю
представників:

позивача - Кожанова О.Л. (довіреність
№10/12-05 від 11 серпня 2014 року)

відповідача - Загребельного Р.В.
(довіреність б/н вд 14 квітня 2010 року)

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2014 року позивач, публічне
акціонерне товариство "Банк Форум",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Артсіті"
(відповідача) суми заборгованості у
розмірі 1500,00 гривень. Заявлену вимогу
обґрунтував неналежним виконанням
відповідачем умов договору
банківського рахунку №1-3708/98829,
укладеного між сторонами 11 лютого 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 11 вересня 2014 року.

У відкритому судовому засіданні 11
вересня 2014 року було оголошено перерву
до 30 вересня 2014 року.

26 вересня 2014 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду супровідним листом (вх.№33545)
витребувані судом документи на
підтвердження своєї правової позиції
по даній справі. Судом було досліджено
надані документи та долучено до
матеріалів справи.

30 вересня 2014 року представник позивача
надав через канцелярію суду додаткові
письмові пояснення (вх.№34032) на
підтвердження заявлених позовних
вимог. Судом було досліджено надані
документи та долучено до матеріалів
справи.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 30 вересня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у відкритому
судовому засіданні 30 вересня 2014 року
проти позовних вимог заперечував.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, встановив
наступне.

11 лютого 2014 року між публічним
акціонерним товариством "Банк Форум"
(позивачем) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Артсіті"
(відповідачем) було укладено договір
банківського рахунку №1-3708/98829. Даний
договір було підписано повноважними
представниками з обох сторін та
скріплено печатками.

На підставі зазначеного договору,
позивач, зобов'язався надавати
відповідачу, як клієнту, послуги щодо
відкриття та ведення поточного
рахунку, розрахунково-касове
обслуговування його операцій.

У відповідності до п.п.3.4.3., 4.2. основного
договору, відповідач зобов'язався
сплачувати комісії за разові послуги
(разові комісії) у момент (в день)
проведення банківських операцій
(надання послуг) та комісію за
безперервні послуги (щомісячні
комісії) в день її нарахування 26 числа
поточного місяця за періодом
нарахування з 26 числа попереднього
місяця по 25 число поточного місяця
згідно діючих тарифів банку (надалі -
тарифи) та умов цього договору.

Крім того, 11 лютого 2014 року між
сторонами було укладено додаткову
угоду про розрахункове обслуговування
поточних рахунків з використанням
системи дистанційного банківського
обслуговування "IFOBS Клієнт-Банк" до
спірного договору, відповідно до умов
якої позивач надає послуги відповідачу
на здійснення розрахункового
обслуговування за допомогою АБС "IFOBS
Клієнт-Банк".

Відповідно до п.3.3. Тарифів (а.с.27-28),
відповідач зобов'язався щомісячно
сплачувати комісію за розрахункове
обслуговування рахунку або рахунків з
використанням автоматизованої
банківської системи "ІРОВ8 Клієнт-Банк"
в розмірі 150,00 гривень.

Відповідно до п.9.8. Тарифів, відповідач
зобов'язався сплачувати комісію за
участь банку у підготовці звітності
для Національного банку України по
кредитам від нерезидентів в розмірі 175
гривень за кожен звіт.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав послуги за спірним
договором відповідачу за період з 26
лютого 2014 року по 25 травня 2014 року
наступним чином:

Комісії за розрахункове
обслуговування рахунків з
використанням автоматизованої
банківської системи "IFOBS Клієнт-Банк" в
загальному розмірі 450,00 гривень (п.3.3.
Тарифів):

- з 26 лютого 2014 року по 25 березня 2014 року;

- з 26 березня 2014 року по 25 квітня 2014 року;

- з 26 квітня 2014 року по 25 травня 2014 року.

Комісії за участь банку у підготовці
звітності для Національного банку
України по кредитам від нерезидентів в
загальному розмірі 1050,00 гривень (п.п.9.8.
Тарифів):

- форми №503 та №504 за станом на 01 березня
2014 року;

- форми №503 та №504 за станом на 01 квітня
2014 року;

- форми №503 та №504 за станом на 01 травня
2014 року.

Факт надання позивачем послуг з
обслуговування рахунку та складання
форм звітності підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
банківських виписок по рахунку
відповідача та відповідними формами
звітності за спірний період.

Суд, проаналізувавши обставини,
вказані у позовній заяві, дійшов
висновку про те, що позивач виконав
свої зобов'язання за спірним договором
належним чином та у повному обсязі.
Проте, відповідач, в свою чергу,
зобов'язання за спірним договором не
виконав, у зв'язку з чим, утворилась
заборгованість перед позивачем у
розмірі 1500,00 гривень, яка до цього часу
залишається непогашеною.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення позову, виходячи з
наступного.

14 березня 2014 року виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб було прийнято рішення №14 про
запровадження тимчасової
адміністрації строком 3 місяці з 14
березня 2014 року по 13 червня 2014 року.

13 червня 2014 року постановою Правління
Національного банку України "Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" №355 було
відкликано банківську ліцензію та
прийнято рішення про ліквідацію
публічного акціонерного товариства
"Банк Форум".

Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб 16
червня 2014 року було прийнято рішення
№49 про початок ліквідації публічного
акціонерного товариства "Банк Форум" та
призначено уповноважену особу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію.

З урахуванням викладеного, під час
спірного періоду, правовідносини
сторін підпадали під дію Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012
року №4452-VІ (надалі - Закон №4452-VІ).

Згідно із ч.1 ст.36 Закону №4452-VІ, з дня
призначення уповноваженої особи Фонду
призупиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту).

Згідно частини 4 статті 36 Закону №4452-VІ,
початок тимчасової адміністрації та
ліквідації не є підставою для
припинення, розірвання або невиконання
договорів, які забезпечують
господарську діяльність банку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.48 Закону №4452-VІ,
уповноважена особа Фонду з дня свого
призначення виконує повноваження
органів управління банку у
встановленому законодавством порядку
вживає заходів до повернення
дебіторської заборгованості банку,
заборгованості позичальників перед
банком та пошуку, виявлення, повернення
(витребування) майна банку, що
перебуває у третіх осіб.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на
момент прийняття рішення по справі, у
матеріалах справи відсутні будь-які
докази погашення відповідачем
заборгованості в добровільному
порядку, суд вважає заявлену вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
суми основної заборгованості у розмірі
1500,00 гривень, нормативно та
документально обґрунтованою, та такою,
що підлягає задоволенню.

Щодо твердження відповідача про
порушення позивачем умов спірного
договору щодо нездійснення списання
коштів за кредитними договорами, суд
зазначає наступне.

У відповідності до ч.5 ст.36 Закону
№4452-VІ, під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
зобов'язань перед кредиторами, у тому
числі не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за
зобов'язаннями банку перед
кредиторами.

Статтею 52 Закону №4452-VІ передбачено
черговість та порядок задоволення
вимог до банку, оплата витрат та
здійснення платежів. Так, кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у такій
черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок
заподіяння шкоди життю та здоров'ю
громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати,
що виникли із зобов'язань банку перед
працівниками до прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках,
визначених цим Законом, у тому числі
щодо повернення цільової позики банку,
наданої протягом здійснення
тимчасової адміністрації з метою
забезпечення виплат відповідно до
пункту 1 частини шостої статті 36 цього
Закону та щодо покриття витрат Фонду,
передбачених у пункті 17 частини п'ятої
статті 12 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у
частині, що перевищує суму, виплачену
Фондом;

5) вимоги Національного банку України,
що виникли в результаті зниження
вартості застави, наданої для
забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких
або платежі на ім'я яких заблоковано
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

Отже, як слушно зазначає позивач, у
зв'язку із введенням тимчасової
адміністрації та процедурою
ліквідації банку, починаючи з 14 березня
2014 року публічне акціонерне товариство
"Банк Форум" не мав можливості
здійснювати списання коштів з рахунку
відповідача з метою задоволення своїх
вимог, щодо оплати послуг відповідно до
діючих Тарифів, оскільки кошти, що
обліковувались на рахунку відповідача,
є вимогами кредитора, які
задовольняються у сьому чергу.

Крім того, у відповідності до п.п.3.1.10,
3.1.11, 3.1.11.1 спірного договору,
передбачено право позивача на
відповідне списання коштів, а не його
обов'язок.

Щодо розподілу судових витрат, суд
дійшов висновку про стягнення з
відповідача до Державного бюджету
України 1827,00 гривень судового збору,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Підпунктом 1
пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору встановлюється у
розмірі 1 розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про
державний бюджет на 2014 рік", на 2014 рік
установлена мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі: з 1 січня -
1218,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
сплачується за місцем розгляду
справи та зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Отже, суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, з урахуванням того, що
позивач звільнений від сплати судового
збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону
України "Про судовий збір", керується
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких, судовий збір
покладається на відповідача та
підлягає стягненню з останнього до
державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, ст.129
Конституції України, ст.ст.36, 48, 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", ст.ст.599, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193
Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Артсіті" (61072,
м.Харків, пр.Леніна, 54, кв.54, , р/р №8829 в ПАТ "Банк Форум",
МФО 322948) на користь публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
(02100, м.Київ, б-р Верховної Ради, 7, ) 1500,00 гривень
заборгованості.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Артсіті" (61072,
м.Харків, пр.Леніна, 54, кв.54, , р/р №8829 в ПАТ "Банк Форум",
МФО 322948) на користь Державного бюджету
України (одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м.Харкова, , рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001) 1827
гривень судового збору.

Видати відповідні накази після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06 жовтня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт