Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
Р І Ш Е Н Н Я

" 02 " жовтня 2014 року
Справа №927/1275/14

За ПОЗОВОМ: Приватного акціонерного
товариства "ПРОСТО-страхування"

04050, м. Київ, вул. Герцена, 10

До ВІДПОВІДАЧА: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про відшкодування шкоди 10656,18 грн.

Суддя Кушнір
І.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача: не з'явився.

Від Відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватним акціонерним
товариством "ПРОСТО-страхування"
заявлено позов до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
стягнення витрат по виплаті
страхового відшкодування в розмірі
10656,18 грн.

Представник Позивача підтримав
позовні вимоги.

Відповідач письмового відзиву на
позов не надав, явки представника в
судові засідання 09.09.2014, 23.09.2014 та
02.10.2014 не забезпечив.

Ухвали про порушення провадження у
справі від 12.08.2014 та відкладення
розгляду справи від 09.09.2014, направлені
Відповідачу за адресою: АДРЕСА_1,
повернулися до суду без вручення
адресату з поштовими відмітками "за
зазначеною адресою не проживає" та "за
закінченням терміну зберігання"
відповідно.

Ухвала про відкладення розгляду справи
від 23.09.2014, направлена Відповідачу за
адресою: АДРЕСА_1, повернулася до суду
без вручення адресату з поштовою
відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Згідно Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
09.09.2014 місце проживання Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 -
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається особам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження по справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи, що ухвали про
порушення провадження у справі від
12.08.2014, відкладення розгляду справи від
09.09.2014 та від 23.09.2014 були направлені
Відповідачу по справі за вказаною у
витязі адресою, суд вважає, що не
перебування Відповідача за місцем його
державної реєстрації чи небажання
отримати поштову кореспонденцію та, як
наслідок, неможливість направлення в
засідання свого представника і
ненадання відзиву, не перешкоджають
розгляду справи по суті.

Справа розглядається за наявними
в ній матеріалами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи та
надані докази, заслухавши пояснення
представника Позивача, суд,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2010 року між Приватним
акціонерним товариством
"ПРОСТО-страхування" (Позивач) та
Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (Відповідач) укладено договір,
оформлений Полісом №ВС/6681435
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого
забезпеченим транспортним засобом є
IVECO 440 Е34, 1997 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Страхувальником - особою,
цивільно-правова відповідальність,
якої застрахована за цим Полісом, у
даному Полісі визначений Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Також іншою особою, цивільно-правова
відповідальність, якої застрахована
за даним Полісом, є ОСОБА_2.

Строк дії даного Полісу з 20.05.2010
по 19.05.2011 включно.

В матеріалах справи також
міститься копія Полісу №ВС/6681436
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого
забезпеченим транспортним засобом є
VAN HOOL 3B1042, 1999 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно
якого Страхувальником є Суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1,
іншою особою, цивільно-правова
відповідальність, якої застрахована
за даним Полісом, - ОСОБА_2.

Строк дії даного Полісу з 20.05.2010
по 19.05.2011 включно.

16.07.2010 на автодорозі Київ-Одеса
відбулась сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю забезпеченого
транспортного засобу IVECO, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Daewoo
LANOS, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3.

В результаті вище вказаної ДТП від
отриманих травм водій автомобіля Daewoo
LANOS, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, ОСОБА_3 помер.

Як вбачається з постанови
Любашівського районного суду Одеської
області від 11.01.2012 у справі №1п-1/2012 про
закриття провадження у кримінальній
справі по звинуваченню ОСОБА_2 в
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286
К України, та звільнення останнього від
кримінальної відповідальності згідно
п. «в» ст.1 Закону України «Про
амністію» від 08 липня 2011 року,
зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 26.07.2013 у справі
№2-518/12 з Приватного акціонерного
товариства "ПРОСТО-страхування"
стягнуто 10656,18грн., з яких:

- 456,18 грн. в рахунок відшкодування
витрат на поховання, 2550,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_4;

- 2550,00 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_5;

- 2550,00 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_6;

- 2550,00 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_7.

Відповідно до страхового акту №5227/ОЦВ,
складеного 03.02.2014, вищевказана ДТП була
визнана страховим випадком.

Згідно розрахунку №5227-50901-10/1
страхового відшкодування від 03.02.2014
розмір відшкодування становить 10656,18
грн.

Платіжним дорученням №3477 від 04.02.2014
Позивачем було перераховано 10656,18грн.
на рахунок ВДВС Шевченківського РУЮ м.
Києва відповідно до виконавчого
провадження №41592552.

Позивачем була направлена Відповідачу
регресна вимога від 02.04.2014 вих. №04-2035
на суму 10656,18 грн., яка була отримана
останнім 08.05.2014, що підтверджується
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
наявною в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, Позивач
просить стягнути з Відповідача 10656,18
грн. витрат по виплаті страхового
відшкодування.

Згідно зі ст.979 Цивільного кодексу
України, за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Як визначено ст.6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.1. ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1166 Цивільного кодексу
України:

„1. Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

2. Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини."

Відповідно до ч.1 ст.1172 Цивільного
кодексу України:

„1. Юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків."

Згідно з ч.ч.1.2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України:

„1. Джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

2. Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку."

Відповідно до ч.1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України:

"Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не
відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди,
розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення."

Трудовим договором між працівником і
фізичною особою, укладеним 06.05.2010 між
Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрованим
Чернігівським районним центром
зайнятості 06.05.2010 за №1, копія
якого міститься в матеріалах справи,
підтверджується факт перебування
ОСОБА_2 у трудових відносинах з СПД
ОСОБА_8 на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України:

"Обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Вирок суду в кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою."

Постановою Любашівського районного
суду Одеської області від 11.01.2012 у
справі №1п-1/2012 встановлено, зокрема,
наступне.

Порушення виразились в тому, що
водій ОСОБА_2, керуючи орендуємим
ОСОБА_1 автопоїздом, який складається
із тягача "IVECO 440 E334" держ. номер НОМЕР_2
та напівпричепу "VAN HOOL 3В1042" держ. номер
НОМЕР_1, зареєстрованим у ВРЕВ № 9 м.
Київ на імя ОСОБА_10, і маючим, згідно
висновку авто технічної експертизи
несправності ходової частини у виді:
встановлення на передні колеса тягачу
шин з нерівномірним надлишковим зносом
малюнку протектора, з повною кільцевою
втратою малюнка на периферії бігової
доріжки, а також використанні лівої
передньої шини з пошкодженням
протекторного поясу, відновленого
шляхом ремонту місцевого сквозного
пошкодження каркасу і брекеру, що не
відповідало технічним характеристикам
автомобіля, яку підсудний ОСОБА_2 міг
виявити та усунути, рухаючись в умовах
необмеженої видимості, поза населеними
пунктами по крайньої правої полосі
руху автодороги "Київ-Одеса" з боку
м.Одеса зі швидкістю 70 км/год, на 311 км +
800 м зазначеної автодороги, проїжджаючи
в Любашівському районі Одеської
області, з урахуванням технічних
несправностей авто потягу, які він
зобов'язаний був виявити та усунути
перед виїздом, і стану завантаженості
транспортного засобу не обрав
безпечної швидкості руху, внаслідок
раптового пневморозриву камери та
пошкодження шини переднього лівого
колеса тягача не справився з
керуванням авто потягу, своєчасних
заходів до гальмування і зупинці
транспортного засобу не вжив, пошкодив
металеву огорожу, встановлену по
середині проїжджої частини, виїхав на
зустрічну смугу руху, де передньою
частиною тягачу зіткнувся із передньою
частиною автомобіля ”DAEWOO LANOS 1.5”
держ.номер НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_3, який рухався в зустрічному
напрямку по правої крайньої смузі руху
в момент входу транспортних засобів в
контакт знаходився в режимі
гальмування. В результаті ДТП водію
автомобіля ”DAEWOO LANOS 1.5” держ.номер
НОМЕР_3 ОСОБА_3, заподіяні слідуючі
тілесні ушкодження: множинні переломи
кісток зводу і основи черепу з
пошкодженням речовини головного мозку,
множинні переломи кісток лицьового
скелету, множинні переломи ребер.
Грудини з розривом серця, легень,
зарита травма черевної порожнини з
розривом печінки, селезінки; множинні
переломи кісток тазу з розривом
сечового міхура, множинні відкриті та
закриті переломи верхніх та нижніх
кінцівок, множинні забійні рани, садна,
синці голови, тулуба, кінцівок, від яких
наступила смерть потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу
України:

„Особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом. "

Відповідно до п.п.38.1.1. п.38.1. статті
38 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів",

„38.1. Страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду:

г) якщо дорожньо-транспортна
пригода визначена в установленому
порядку безпосереднім наслідком
невідповідності технічного стану та
обладнання транспортного засобу
існуючим вимогам Правил дорожнього
руху."

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16
Цивільного кодексу України:

"Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом."

Згідно ч.ч.1-3 ст.22 Цивільного кодексу
України:

"1. Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі."

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати витрат по
виплаті страхового відшкодування, як і
доказів, які б спростовували викладені
обставини, покладені в обґрунтування
позову, не надав.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що спір виник
внаслідок неправильних дій
Відповідача, відповідно до ч.2 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається в
повному обсязі на Відповідача.

Керуючись ст.ст.22,33,49,75,82-85,116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на
користь Приватного акціонерного
товариства "ПРОСТО-страхування" (04050, м.
Київ, вул. Герцена, 10, ідентифікаційний
код 24745673) 10656 грн. 18 коп. витрат по
виплаті страхового відшкодування та
1827 грн. на відшкодування судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
І.В. Кушнір

.