ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2014 р.Справа № 916/3216/14

За позовом Приватне акціонерне
товариство "Вінницяоблпаливо";

до відповідача Одеська залізниця
Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-інвестиційна компанія
"Інтерком"

про стягнення 3570грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача (1): не з'явився

від відповідача (2): не з'явився

Суть спору: ПрАТ
„Вінницяоблпаливо" звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з ДП „Одеська
залізниця" та ТОВ „ПІК „Інтерком"
вартості недостачі вантажу в сумі 3570
гривень пропорційно ступеня вини
кожного з відповідачів.

Ухвалою суду від 12 серпня 2014 року
порушено провадження у справі №916/3216/14
та призначено до розгляду.

08 вересня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому вимоги позивача не
визнає та просить суд у задоволенні
позову відмовити повністю з підстав
викладених у відзиві, якій залучено до
матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

10 лютого 2014 року по залізничній
накладній № 48763148 напіввагон №
66923525 на адресу
Тростянець-подольський паливного
складу ПрАТ Вінницяоблпаливо", ТзОВ
"ПІК "ІНТЕРКОМ відвантажило 69т вугілля
антрацит марки АМ.

Відповідні відмітки у вказаній
залізничній накладній свідчать, що
антрацит завантажений у вагон засобами
вантажовідправника навалом, нижче
бортів, у вологому стані. Вантаж
розміщено й закріплено згідно з п. 3,4, 7, 8
гл. 1 пр. 14 к СМГС ... Вантаж маркований
вапном.

Також господарським судом
встановлено, що з прибуттям вагону на
станцію Нижньодніпровський вузол
Придніпровської залізниці виявлено
поглиблення. На основі акту загальної
форми станції Нижньодніпровський
вузол №703/Г від 12.02.2014 року про
виявлення поглиблення, вагон було
відчеплено на вагову перевірку на
150тонних залізничних вагах та виявлено
наступну вагу вантажу: брутто 86050кг,
тара з бруса 22000кг, нетто 64050кг; по
документах значиться: тара з бруса
22000кг, нетто 69000кг, що складає різницю
ваги проти документів в сторону
зменшення на 4950кг..

При перевірці виявилося завантаження
нижче бортів на 10см.. наявне маркування
вапном. По документам значиться
завантаження рівномірне нижче бортів,
розмір відносно висоти бортів не
вказано. Справа за ходом потяга над 1-5
люками довжиною 7,5 м., шириною 1,2 м.
глубиною 0,3 м., над 607 люками по ходу
потягу довжиною 3,0 м. по ширині вагану ,
глибиною 0,3 м.. В місці поглиблення
маркування порушено. В технічному
відношенні вагон справний. Перевірка
проводилась на 150-тонних вагонних вагах
ст. Нижньодніпровський вузол
(держповірка вагів 30.05.2012р.). Недостача
підтвердилась. Недостаючий вантаж у
вагоні міститися міг. При видачі
вантажу на станції призначення різниці
проти вищезазначених відомостей не
виявлено, вантаж видано
вантажоодержувачу згідно комерційного
акту РА №000996/25/1 від 12.02.2014 року.

Позивачем здійснено розрахунок
розміру позовних вимог, відповідно до
якого позивач просить суд сягнути з
відповідачів вартість недостачі
вантажу в сумі 3570 гривень.

Зазначені обставини спонукали ПрАТ
„Вінницяоблпаливо" звернутися до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з ДП „Одеська
залізниця" та ТОВ „ПІК „Інтерком"
вартості недостачі вантажу в сумі 3570
гривень пропорційно ступеня вини
кожного з відповідачів.

Проаналізувавши наявні у справі
докази, та надавши їм правову оцінку,
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову, з огляду
на наступне.

В силу вимог ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307
ГК України ст.6 Статуту залізниць
України наявна у матеріалах справи
залізнична накладна свідчить про
укладення між відповідачем-2
(вантажовідправник) і відповідачем-1
(перевізник) договору перевезення
вантажу на користь позивача
(вантажоодержувач).

Також вказана залізнична накладна
свідчить, що завантаження вантажу у
піввагон №66923525 здійснювалося
відправником (відповідач-2), а
відповідно до вимог ч.3 ст.308 ГПК
України, які кореспондуються з
вимогами ч.2 ст.917 ЦК України,
вантажовідправник зобов'язаний
підготувати вантаж до перевезення з
урахуванням необхідності забезпечення
транспортабельності та збереження
його в процесі перевезення. В силу
вимог ч.1 ст.918 ЦК України завантаження
вантажу здійснюється відправником у
порядку, встановленому договором, із
додержанням правил, встановлених
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. У ст.32 Статуту залізниць України
встановлено, що відправник
зобов'язаний підготувати вантаж з
урахуванням його схоронності під час
транспортування і здійснювати
навантаження з виконанням Технічних
умов.

Відповідно до ст. 110 Статуту
залізниць України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу від часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі
одержувачу. Разом з тим, у ст.111 Статуту
залізниць України наведено перелік
обставин, наявність яких звільняє
залізницю від відповідальності,
зокрема, якщо вантаж прибув у
непошкодженому відкритому рухомому
складі, завантаженому засобами
відправника, якщо не має ознак втрати,
псування або пошкодження вантажу під
час його перевезення.

Відповідно до записів у залізничній
накладній №48763148 від 10.02.2014р.,
завантаження вагону №66923525 проводилося
на підприємстві вантажовідправника,
засобами і силами відправника вантажу,
ним же самостійно було визначено масу
вантажу перед відправленням вагонів,
без участі представника залізниці.

З прибуттям вагону на станцію
Нижньопридніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці 12.02.2014року,
після огляду вагону №66923525 з оглядової
вежі, було виявлено: навантаження нище
бортів на 10 см. Вантаж марковано вапном.
По документам значиться завантаження
рівномірне нижче бортів, розмір
відносно висоти бортів не вказано.

На підставі акту загальної форми №730/Г
від 12.02.2014 року, було складено
комерційний акт серії РА №000996/25/1 від
12.02.2014 року, в якому зазначено, що при
комісійному переважуванні спірного
вагону №66923525 на справних 150-ти-тонних
вагонних електро-тензометричних вагах
станції Нижньопридніпровськ-Вузол
було виявлено різницю маси вантажу в
сторону зменшення на 4950 кг.
Навантаження нище бортів на 10 см.
Вантаж марковано вапном. Справа за
ходом потяга над 1-5 люками довжиною 7,5
м., шириною 1,2 м. глубиною 0,3 м., над 607
люками по ходу потягу довжиною 3,0 м. по
ширині вагану , глибиною 0,3 м.. В місці
поглиблення маркування порушено.

Відповідно до ст. 32 Статуту залізниць
України, відправник зобов'язаний
підготувати вантаж з урахуванням його
схоронності під час транспортування і
здійснювати навантаження з виконанням
технічних умов.

В технічному відношенні вагон №66923525 -
справний, що зазначено в комерційному
акті. Ці обставини вказують на те, що
залізниця прийняла вантаж масою, у
стані, у якому він був переданий до
перевезення, доставила і видала вантаж
у схоронному стані. Відповідно до п. а)
ст. 111 Статуту залізниць України, якщо
вантаж прибув у непошкодженому
відкритому рухомому складі,
завантаженому засобами відправника,
якщо немає ознак втрати, псування або
пошкодження вантажу залізниця
звільняється від відповідальності за
втрату або нестачу вантажу.

Крім того, згідно ст. 115 Статуту
залізниць України відповідно до якої
вартість вантажу визначається на
підставі загальної суми рахунка або
іншого документа відправника (по
залізничній накладній №48763148 від 10.02.14
року, яким являється ТОВ
„Промислово-інвестиційна компанія
«Інтерном»"), яке підтверджує кількість
і вартість відправленого вантажу. По
вартості згідно рахунку-фактурі №СФ-
0000138 від 10.02.2014 р. виписаної ТОВ «Дон
поставка АПБ», яке відповідно до ст. 130,
133 Статуту залізниць України не є ні
вантажовідправником ні
вантажоодержувачем і не має відношення
до даного перевезення. Саме тому,
вартість однієї тонни вантажу, яка
вказана в рахунку-фактурі, не може бути
визнана за дійсну вартість, по якій
вантаж відправлений
вантажовідправником.

Також згідно „Правил перевезень
вантажів", пункту 27, розділ 8: при видачі
вантажів, маса яких у наслідок їх
властивостей зменшується при
перевезенні, норма нестачі (сума норми
природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто)
становить 2,0 % маси (1380 кг.) зазначеної в
перевізних документах: нестача складає
3570 кг. 3570 кг. X 1000,00 грн. - 3 570,00 грн. (з ПДВ).

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Документи посередників про кількість
та ціну, за якими вони продали
продукцію, не можуть визнаватися
належними доказами вартості та ціни
відвантаженої продукції. Аналогічна
позиція викладена, як у п.2.7. Роз'яснень
Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 „Про
внесення змін та доповнень до
роз'яснення президії ВГСУ від 29.05.2002р.
№04-5/601 „Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею", так і
в п. 13 Оглядового листа ВГСУ від 29.11.2007р.
№01-8/917 „Про деякі питання судової
практики застосування Статуту
залізниць України інших норм
транспортного законодавства".

Таким чином, у матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази,
які підтверджують вартість
відправленого ТОВ „ПІК „Інтерком"
вантажу, а тому господарський суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ПрАТ
„Вінницяоблпаливо" до ДП „Одеська
залізниця", як до перевізника спірного
вантажу. Поряд з цим, господарський суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ПрАТ
„Вінницяоблпаливо" до ТОВ „ПІК
„Інтерком" у зв'язку із звільненням
останнього від відповідальності за
недостачу вантажу у вагоні №66923525.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України
судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на позивача у
справі.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82- 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Приватному акціонерному
товариству „Вінницяоблпаливо" у
задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає
законної сили в порядку ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України і може бути оскаржено у
встановленому законом порядку.

Повний текст рішення складено та
підписано 13 жовтня 2014 року.

Суддя
Г.І. Гуляк