ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 22/007-09

Суддя Господарського суду Київської
області О.О.Третьякова, розглянувши

скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції та бездіяльність
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області у справі

за позовом відкритого акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі Філії
інформаційно-комунікаційних систем, м.
Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 4126,62 грн.

встановив:

До Господарського суду Київської
області звернулась фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 зі скаргою
б/№ від 22.09.2014 (за вх. суду №171/14 від
29.09.2014) на дії Відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції щодо винесення
Постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 04.10.2010 та на бездіяльність Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області щодо не зняття
арешту з майна боржника.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ГПК України,
скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається з викладених у скарзі
обставин, скаржник довідався про
оскаржувані ним дії та бездіяльність
органів ДВС 13.08.2014 під час ознайомлення
з матеріалами виконавчого провадження,
при цьому останній звернувся зі
скаргою до Господарського суду
Київської області лише 26.09.2014, про що
свідчить відтиск штампу «Укрпошти» на
конверті, в якому надійшли скарга та
додані до неї матеріали, тобто з
пропущенням встановленого ст. 1212 ГПК
України десятиденного строку на
оскарження таких дій.

Згідно з ч.1 ст.53 ГПК України за заявою
сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк.

Згідно з правовою позицією, викладеною
у п.9.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
встановлений у частині першій статті
1212 ГПК десятиденний строк для подання
скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.
Скарга, пропущений строк подання якої
не відновлений, залишається без
розгляду, про що з посиланням на статті
53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін
виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було
подано з пропуском згаданого строку
без заяви про його відновлення, суд без
виклику сторін виносить ухвалу про
залишення скарги без розгляду, що не
перешкоджає повторному поданню скарги
із заявою про відновлення строку
такого подання.

Судом встановлено, що скаржником
клопотання про відновлення
пропущеного строку з обґрунтуванням
причин поважності його пропуску та з
підтвердженням таких обставин
належними доказами в даній скарзі не
заявлено, окремим документом не подано,
тому у суду відсутні підстави для
поновлення скаржнику строку на подання
скарги на дії органів ДВС у порядку ст.
1212 ГПК України, у зв'язку з чим дана
скарга підлягає поверненню без
розгляду.

Крім того, в пункті 9.9. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №9 від 17.10.2012 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» зазначено, що скарга має
відповідати загальним вимогам щодо
змісту та форми позовної заяви,
передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням
до неї документів, зазначених у пунктах
2, 4 частини першої цієї статті і за
необхідності - зазначених у частинах
другій і третій статті 57 названого
Кодексу, а також містити відомості,
перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої
статті 82 Закону України "Про виконавче
провадження". У вирішенні питань, які
виникають у розгляді скарг на рішення,
дії або бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби, до заяв
учасників виконавчого провадження
(заявників) мають застосовуватися
положення ГПК, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18,
21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9
частини першої статті 63, статті 64,
розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Згідно з п.2 ч.1 ст.57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Частиною 1 ст.56 ГПК України встановлено,
що позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення. На відміну від
редакції вказаної статті згідно із
Законом України від 13.05.1997 № 251/97-ВР,
чинна редакція статті (після 19.05.2011)
містить вимогу надсилати відповідачу
листом з описом вкладення позовну
заяву з усіма доданими документами, а
не лише з тими, які у відповідача
відсутні.

Згідно з правовою позицією, викладеною
в підп.3.5 п.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 ч.1 ст.57 ГПК
щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Також, суд звертає увагу, що у разі коли
до позовної заяви додано докази
надсилання відповідачеві копії лише
самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з п.6 ч.1 ст.63 ГПК України (абз.7
підп.3.5 п.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Однак, скаржником не подано жодних
належних доказів надсилання
відповідачу (стягувачу), Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області копій скарги та всіх
доданих до неї документів, що також є
підставою для повернення скарги без
розгляду.

Крім того, суд зауважує, що додані до
матеріалів скарги копії документів не
засвідчені належним чином, а копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження від 20.05.2010 та про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 04.10.2010 є
неякісними, у зв'язку з чим неможливо
визначити їх дати та зміст, що слід
врахувати скаржнику при наступному
зверненні до суду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 53, 56, 57, 63, 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 б/№ від 22.09.2014 (за вх. суду №171/14
від 29.09.2014) на дії Відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції та бездіяльність
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області разом з доданими до
неї матеріалами (всього на 30 арк., в тому
числі конверт, в якому надійшла скарга)
повернути без розгляду.

Суддя
О.О.Третьякова

Повернення скарги не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.