ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.Справа № 922/3471/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук
О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дриллекс", м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Люботин про
стягнення 27396,94 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Повелиця Г.В. (дов. № 21 від
18.07.2014 р.)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.08.2014 р. звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
в який просить суд стягнути з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на свою
користь заборгованість, яка виникла у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором № 6, укладеним
між сторонами 08.04.2014р. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання за договором в частині
своєчасної оплати за поставлений
товар. Судові витрати просить суд
покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.08.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/3471/14 та
розгляд справи призначено на 16.09.2014 р.
об 11:45 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.09.2014р.
розгляд справи № 922/3471/14 було
відкладено на 01.10.2014 р. об 11:30 год.

В судовому засіданні 24 вересня 2014 року
представник позивача підтримав
поданий позов та просив суд його
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач документально
обґрунтованого відзиву на позов суду
не надав, свого повноважного
представника у судове засідання не
направив, хоча про час та місце
розгляду даної справи повідомлений
належним чином за юридичною адресою
зазначеною позивачем у позовній заяві.

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначає, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач -
ФОП ОСОБА_1, належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та документами
в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

08.04.2014 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дриллекс" (позивач)
та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) було укладено договір № 6,
відповідно до п.1.1. якого, позивач
(постачальник) зобов'язався протягом
дії договору передавати покупцеві
товар окремими партіями за цінами, в
асортименті і кількості, що
узгоджуються сторонами в накладних або
рахунках, які є невід'ємними частинами
договору, а відповідач (покупець)
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його на умовах встановлених
договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна
товару, що поставляється з урахуванням
ПДВ в рахунках-фактурах (видаткових
накладних).

Пунктом 7.2. договору встановлено, що він
набирає чинності з моменту його
підписання і діє до 31 грудня 2014 р., але в
будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Умови поставки товару визначені
сторонами у розділі 4 договору № 6.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач на виконання своїх
зобов'язань за спірним договором,
поставив відповідачу 25 червня 2014 р.
товар на загальну суму 27396,94 грн., що
підтверджується наданою позивачем
видатковою накладною № Д-336 від 25.06.2014
р., підписаною уповноваженими
представниками сторін, копія якої
залучена до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 3.3. договору № 6 відповідач
взяв на себе зобов'язання здійснити
оплату товару протягом 30 календарних
днів з моменту поставки товару.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач виконав свої обов'язки у
повному обсязі, проте відповідач в
порушення норм чинного цивільного та
господарського законодавства України
та умов спірного договору, розрахунок
за отриманий від позивача товар на
протязі 30 днів не здійснив, у зв'язку з
чим, у відповідача виникла перед
позивачем заборгованість за
поставлений за видатковою накладною №
Д-336 від 25.06.2014 р. товар в розмірі 27396,94
грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
оплати поставленого ТОВ "Дриллекс" за
договором № 6 від 08.04.2014 року товару у
розмірі 27396,94 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що відповідач не надав суду
належних доказів виконання
домовленості, а також враховуючи, що
відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, позовні вимоги
позивача в сумі основного боргу у
розмірі 27396,94 грн. є обґрунтованими,
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

За результатами розгляду справи,
керуючись статтями 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає необхідним витрати по сплаті
судового збору за подачу позову в
розмірі 1827,00 грн. покласти на
відповідача з вини якого спір доведено
до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 525, 526, 611, 625 ЦК України, ст. 193 ГК
України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 44, 49, 75, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України;

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дриллекс" (61153, м.
Харків, проспект 50-річчя ВЛКСМ, 54-А, оф.
318; р/р 9501 в АТ "УкрСиббанк" м.
Харків, МФО 351005; ) 27396,94
грн. основного боргу, 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков

/справа № 922/3471/14/