ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.Справа № 922/3762/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради,
м. Харків до ПФ "Розцвіт", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії за
участю представників сторін:

позивача - Мех Д.В., дов. № 08-11/6035/2-13 від
31.12.13 р.;

відповідача - Сивак А.Ю., дов. б/н від
15.09.14 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківська міська рада,
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом, в якому
просить зобов'язати відповідача -
Приватну фірму "Розцвіт" повернути в
натурі територіальній громаді міста
Харкова в особі Харківської міської
ради безпідставно набуте майно -
земельну ділянку площею 0,2770 га, яка
розташована по вул. Новгородській, 85-А у
м. Харкові. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача доходи,
отримані від безпідставно набутого
майна в розмірі 1204824,94 грн. та 25314,50 грн.
судового збору, мотивуючи свої вимоги
приписами ст.ст. 1212-1214 ЦК України та
встановленням факту використання
відповідачем земельної ділянки площею
0,2770 га по вул. Новгородській, 85-А у м.
Харкові без достатньої правової
підстави.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.09.14 р.,
прийнято заяву та призначено її до
розгляду в судовому засіданні на 16.09.14
р. о 12:00.

16.09.14 р. та 23.09.14 р. відповідач надав
письмовий відзив та доповнення до
нього, в яких проти задоволення позову
заперечував та зазначив, що договірний
характер правовідносин сторін
виключає можливість застосування до
них положень ст. 1212 ЦК України. Крім
того, відповідач зауважив, що,
відповідно до ст. 34 ЗУ "Про оренду
землі", позивач, за умови доведення
порушення договору та земельного
законодавства з боку відповідача, має
право вимагати повернення земельної
ділянки та відшкодування саме збитків.
Відповідач також зазначив про
недоведеність факту припинення
договору оренди, розміру площі спірної
земельної ділянки та розрахунків суми
стягнення.

В судовому засіданні оголошувались
перерви з 16.09.14 р. по 23.09.14 р. та з 23.09.14 р.
по 01.10.14 р., для надання сторонами
додаткових документів.

23.09.2014 р. позивачем надано пояснення з
обґрунтуванням здійсненого розрахунку
суми доходів від безпідставно набутого
майна.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.10.14 р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та надав
додаткові письмові пояснення, в яких
зазначив, що договір оренди землі від
22.04.05 р. №6382/05 втратив чинність 26.05.10 р.,
згідно угоди про розірвання від 26.05.10 р.,
що підтверджується відповідним
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою.

Представник відповідача в судовому
засіданні 01.10.14 р. підтримав свій
відзив, проти задоволення позову
заперечував.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі, виходячи з
наступного.

На підставі рішення XXII сесії
Харківської міської ради XXIV скликання
від 23.06.2004 р. №92/04 "Про припинення та
надання в користування земельних
ділянок юридичним та фізичними особам"
(а.с. 90-99), позивачем (орендодавець) за
договором оренди землі №6382/05 від 22.04.2005
р. (а.с. 34-36), надано відповідачу (орендар)
в строкове платне користування до
01.07.2029 р. земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі рекреаційного призначення, яка
знаходиться в м. Харкові, вул.
Новгородська, 85-а, загальною площею 0,2391
га, у тому числі під забудовою 0,0198 га,
інших угідь 0,2193 га.

Листом від 09.01.2008 р. №1/08 (а.с. 61),
відповідач звернувся до Харківського
міського голови Добкіна М.М. з
проханням, у зв'язку з суспільною
необхідністю в використанні частини
земельних ділянок, які знаходяться в
його користуванні, припинити право
користування частиною земельної
ділянки площею 0,1790 га, що орендується
згідно договору оренди землі №76
від 12.04.2006 р., а також частиною земельної
ділянки площею 0,0166 га, що орендується
згідно договору оренди землі №6382/05 від
22.04.2005 р.

Згідно п. 25 додатку №1 "Перелік
замовників, стосовно яких надаються
земельні ділянки для будівництва" до
рішення XXV сесії Харківської міської
ради V скликання від 10.09.2008 р. №226/08 "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
об'єктів" припинено відповідачу право
користування земельною ділянкою по
вул. Динамівській площею 0,0105 га та 0,1285
га, за його добровільною відмовою (лист
від 09.01.2008р. №1/08), Управлінню з
будівництва, ремонту та реконструкції
Департаменту будівництва та шляхового
господарства Харківської міської ради
надано в постійне користування
земельні ділянки від вул. Сумської до
вул. Новгородської (в районі вул. Білої
Акації) загальною площею 9,9218 га, у тому
числі: земельна ділянка площею 4,1710 га
(ділянка А - площею 3,8954 га, ділянка Б -
площею, 0,2756 га) для будівництва
автодороги; земельна ділянка В
загальною площею 3,0484 га для
будівництва готельного комплексу;
земельна ділянка Г - площею 2,7024 га для
будівництва апартаментів, відповідача
зобов'язано звернутись в Департамент
містобудування, архітектури і
земельних відносин для оформлення
земельної ділянки, що залишилась.

Підпунктом 25.9. п. 25 додатку №1 "Перелік
замовників, стосовно яких надаються
земельні ділянки для будівництва" до
рішення XXV сесії Харківської міської
ради V скликання від 10.09.2008 р. №226/08
встановлено, що договори оренди землі
від 22.04.2005 р. №6382/05, від 12.04.2006 р. №76
втрачають чинність з моменту державної
реєстрації державного акту на право
постійного користування землею
Управління з будівництва, ремонту та
реконструкції Департаменту
будівництва та шляхового господарства
Харківської міської ради.

Рішенням XXV сесії Харківської міської
ради V скликання від 10.09.2008 р. №226/08 право
користування відповідачем земельною
ділянкою несільськогосподарського
призначення, яка знаходиться в м.
Харкові, вул. Новгородська, 85-а,
загальною площею 0,2391 га, не
припинялося.

На підставі рішення XXV сесії
Харківської міської ради V скликання
від 10.09.2008 р. №226/08 та за взаємною згодою
сторони 26.05.2010 р. підписали угоду про
розірвання договору оренди землі №6382/05
від 22.04.2005 р. (а.с. 38).

Сторони узгодили набрання цією угодою
чинності згідно з п. 25.9. рішення XXV сесії
Харківської міської ради V скликання
від 10.09.2008 р. №226/08, а саме з моменту
державної реєстрації державного акту
на право постійного користування
землею Управління будівництва, ремонту
та реконструкції Департаменту
будівництва та шляхового господарства
Харківської міської ради.

Відповідно до листа управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у м.Харкові від 30.09.2014
р. №4426/08, станом на 29.12.2012 р.,
обліковується державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою №06 від 26.05.2010 р.
Управління будівництва, ремонту та
реконструкції Департаменту
будівництва та шляхового господарства
Харківської міської ради площею 3,8954 га
для будівництва автодороги на земельну
ділянку від вул. Сумської до вул.
Новгородської (в районі вул. Білої
Акації), яка частково проходить через
земельну ділянку, що згідно договору
оренди №6382/05 була в користуванні
відповідача.

Відповідно до п. 5 угоди від 26.05.2010 р. про
розірвання договору оренди землі №6382/05
від 22.04.2005 р., відповідач зобов'язався
повернути орендовану земельну ділянку
позивачу згідно до цієї угоди та вимог
чинного законодавства.

Позивач, вважаючи спірну земельну
ділянку безпідставно набутою
внаслідок придбання відповідачем у
власність нежитлових будівель літ. "А-2",
загальною площею 386,3 кв. м., літ. "Б-1"
загальною площею 62,5 кв. м., що
розташовані по вул. Новгородській, 85-А у
м. Харкові, на підставі ст. 1212 - ст. 1214
Цивільного кодексу України, вимагає її
повернення в натурі, а також нарахував
суму доходу в розмірі 1204824,94 грн.,
безпідставно одержаного позивачем від
земельної ділянки за період з 01.08.2011 р.
по 01.06.2014 р. у вигляді різниці між сумою
належної до внесення орендної плати та
фактично здійсненої плати за землю
(лист ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області №3233/9/20-30-15-03-24 від 23.06.2014 р. (а.с.
20).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Предметом регулювання ст. 1212
Цивільного кодексу України є загальні
положення про зобов'язання у зв'язку з
набуттям, збереженням майна без
достатньої правової підстави, а саме
такий перехід майна від однієї особи до
іншої, який або не ґрунтується на
прямій вказiвцi закону, або суперечить
меті правовiдношення i його юридичному
змісту.

Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст.
1212 Цивільного кодексу України).

Ці положення застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.
Зазначені положення застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (ч. 2 зазначеної статті).

Згідно з ст. 1213 Цивільного кодексу
України, набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Відповідно до ст. 1214 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе без достатньої
правової підстави, зобов'язана
відшкодувати всі доходи, які вона
одержала або могла одержати від цього
майна з часу, коли ця особа дізналася
або могла дізнатися про володіння цим
майном без достатньої правової
підстави.

Згідно з ст. 9 Цивільного кодексу
України, положення цього Кодексу
застосовуються до врегулювання
відносин, які виникають у сферах
використання природних ресурсів, якщо
вони не врегульовані іншими актами
законодавства. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
майнових відносин у сфері
господарювання.

Відповідно до ст. 3, ст. 4 Земельного
кодексу України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами. Земельне законодавство включає
цей Кодекс, інші нормативно-правові
акти у галузі земельних відносин.

Згідно з ч. 4. ст. 291 Господарського
кодексу України, правові наслідки
припинення договору оренди
визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільного
кодексу України.

Нормою ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу
України передбачено, що відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
оренду землі", у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. У разі
невиконання орендарем обов'язку щодо
умов повернення орендодавцеві
земельної ділянки орендар зобов'язаний
відшкодувати орендодавцю завдані
збитки.

Згідно з ст. 152 Земельного кодексу
України, захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

На підставі ст. 156 Земельного кодексу
України власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Зобов'язальні відносини між сторонами
виникли на підставі договору оренди
землі №6382/05 від 22.04.2005 р., угода від
26.05.2010 р. про розірвання якого в частині
повернення орендованої земельної
ділянки не виконана.

Суд зазначає, що предметом регулювання
інституту безпідставного отримання чи
збереження майна відповідно до ст. 1212 -
ст. 1214 Цивільного кодексу України є
окремий по відношенню до договірних
вид зобов'язань, які виникають з
самостійної правової підстави.

Норми ч. 1, ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу
України визначають загальні положення
про зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави, проте обмежують їх
застосування в договірних
правовідносинах випадками повернення
безпідставно виконаного однією із
сторін договору.

Тобто, у разі виникнення спору стосовно
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер спірних правовідносин
виключає можливість застосування до
них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України,
у тому числі й щодо зобов'язання
повернути майно позивачу (постанова
судових палат у цивільних та у
господарських справах Верховного Суду
України від 2 жовтня 2013 р. у справі N
6-88цс13).

Крім того, з урахуванням положень ст. 3
Земельного кодексу України, правове
регулювання відносин, пов'язаних з
орендою земельних ділянок,
здійснюється спеціальним земельним
законодавством, зокрема в даному
випадку ст. 152, ст. 156 цього Кодексу, ст. 34
Закону України "Про оренду землі". При
цьому, способи захисту прав юридичних
та фізичних осіб на земельні ділянки,
визначені вказаними нормами,
підлягають переважному застосуванню
перед нормами Цивільного та
Господарського кодексів України.

Вказана правова позиція викладена
також в п. 2.9. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" від 17.05.2011 р. №6.

В даному випадку позивачем не заявлено
вимог про застосування наслідків
припинення або розірвання договору
оренди землі та стягнення збитків, не
доведено дотримання приписів ст. 157
Земельного кодексу України, "Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993 р. №284.

При цьому, суд також виходить з того, що
для застосування такого заходу
відповідальності за порушення
земельного законодавства, як стягнення
збитків, слід встановлювати наявність
у діях відповідача усіх чотирьох
елементів складу цивільного
правопорушення (протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками і вини).

Предметом розгляду даної справи є
повернення безпідставно набутого
майна та стягнення доходів, отриманих
від безпідставно набутого майна в
розмірі 1204824,94 грн.

Проте, з урахуванням змісту редакції
ст. 377 Цивільного кодексу України,
чинної на момент набуття відповідачем
у власність нежитлових будівель літ.
"А-2", загальною площею 386,3 кв. м., літ. "Б-1"
загальною площею 62,5 кв. м., що
розташовані по вул. Новгородській, 85-А у
м. Харкові, та підстав такого набуття
згідно свідоцтва від 12.12.2003 р. та
судового рішення від 03.03.2006 р. у справі
№50/14-06, суд вважає недоведеними доводи
позивача про безпідставне, в розумінні
статті 1212 Цивільного кодексу України,
набуття відповідачем спірної
земельної ділянки.

Відповідно до приписів частини першої
статті 1214 Цивільного кодексу України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, зобов'язана відшкодувати всі
доходи, які вона одержала або могла
одержати від цього майна з часу, коли ця
особа дізналася або могла дізнатися
про володіння цим майном без
достатньої правової підстави.

Оскільки доводи позивача про
безпідставне набуття відповідачем
спірної земельної ділянки судом
відхилені, правові підстави для
відшкодування доходів, зазначених в
частині першої статті 1214 Цивільного
кодексу України також відсутні.

Крім того, статті 14, 135 Податкового
кодексу України, положеннями яких
позивачем обґрунтовано отримання
відповідачем за період з 01.08.2011 р. по
01.06.2014 р. спірної суми доходів, у складі
доходів передбачають, зокрема, дохід
від операційної діяльності, а також
дохід на суму вартості товарів, робіт,
послуг, безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначену
на рівні не нижче звичайної ціни.

Згідно п.п. 14.1.71. п. 14.1. ст. 14 Податкового
кодексу України, звичайна ціна - це ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

У разі якщо ціни (націнки) на товари
(роботи, послуги) підлягають державному
регулюванню згідно із законодавством,
звичайною вважається ціна, встановлена
відповідно до правил такого
регулювання. Якщо під час здійснення
операції обов'язковим є проведення
оцінки, вартість об'єкта оцінки є
підставою для визначення звичайної
ціни для цілей оподаткування за умови,
що неможливо застосувати методи,
зазначені у п.п. 39.3.1 п. 39.3 ст. 39 цього
Кодексу, до яких належать порівняльна
неконтрольована ціна (аналоги продажу),
ціна перепродажу, "витрати плюс", чистий
прибуток, розподілення прибутку.

З урахуванням того, що на підставі ст. 5
Закону України «Про оцінку земель» для
визначення розміру орендної плати у
відповідних операціях обов'язково
застосовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок, встановлені
позивачем ставки орендної плати в
якості регульованої ціни не можуть
бути визнані єдиною підставою для
визначення звичайної ціни, оскільки
згідно п.п. 14.1.71. п. 14.1. ст. 14 Податкового
кодексу України можуть бути
застосовані методи, зокрема чистого
прибутку, розподілення прибутку, тощо.

При цьому, суд зауважує, що позивач
вимагає стягнення з відповідача
спірних коштів саме в якості доходу
останнього, що передбачено ст. 1214
Цивільного кодексу України, а не
коштів, безпідставно збережених за
його рахунок.

Проте, позивачем не надано доказів
виникнення у відповідача такого доходу
в результаті збільшення активів або
зменшення зобов'язань внаслідок
отримання спірної земельної ділянки за
договором оренди №6382/05 від 22.04.2005 р. та
користування нею після припинення
вказаного договору.

За таких підстав, вимоги позивача є
позбавленими фактичного та правового
обґрунтування, такими, що не
відповідають як матеріалам справи, так
і нормам чинного законодавства, у
зв'язку з ненаданням доказів в
підтвердження обставин, викладених у
позові, що порушує умови ст. 33 ГПК
України, згідно якої, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог і заперечень та подати
відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні
позову, відповідно до чинного
господарського процесуального
законодавства (ст. 49 ГПК України),
сплачені судові витрати відшкодуванню
не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 202, 203, 215, 626, 628, 638
Цивільного кодексу України, статтями
179, 180, 193, 207 Господарського кодексу,
статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя Т.В. Інте