ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року Справа №
904/2792/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Дмитренко Г.К.-
доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Крутовських В.І.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Романова І.М.,
представник, довіреність №08-04-93 від
10.01.14;

від відповідача: Прокопович В.В.,
представник, довіреність б/н від 15.09.14;

розглянувши апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування України з тимчасової
втрати працездатності на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.07.2014 року у справі №
904/2792/14

за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності, м.
Дніпропетровськ

до комунального закладу
"Новомосковська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради", м. Новомосковськ

про стягнення 588568 грн. 70 коп.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 18.09.2014 року по 07.10.2014 року (ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.07.2014
року (суддя Юзіков С.Г.) відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з комунального закладу
"Новомосковська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради" на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності 588568
грн. 70 коп. матеріальної шкоди.

Не погодившись з рішенням суду
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального страхування України
з тимчасової втрати працездатності
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить зазначене рішення
скасувати, посилаючись на
невідповідність висновків, викладених
у рішенні суду, обставинам справи.

Комунальний заклад "Новомосковська
центральна міська лікарня"
Дніпропетровської обласної ради" у
запереченні на апеляційну скаргу
просить в її задоволенні відмовити, а
рішення господарського суду залишити
без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, розглянувши матеріали справи,
суд

ВСТАНОВИВ:

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
створено Фонд соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. ст. 34, 35 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
Фондом виплачується допомога по
тимчасовій непрацездатності у разі
настання страхового випадку.

На виконання ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
керуючись Інструкцією про порядок
видачі документів, затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 13.11.2001 року №455 що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян»,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 04.12.2001 року за №1005/6196 (із
змінами, внесеними наказом МОЗУ від
06.12.2011 року №882 в частині повноважень,
прав та обов'язків представників Фонду)
22.01.2013 року працівниками відділу
експертизи тимчасової
непрацездатності та якості медичних
послуг виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, в межах наданих
повноважень, проведено позапланову
перевірку щодо правомірності видачі та
продовження листків непрацездатності
лікарями комунального закладу
«Новомосковська центральна міська
лікарня» Дніпропетровської обласної
ради» в період відсутності ліцензії на
медичну практику з 18.08.2012 року по 21.11.2012
року.

Згідно ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
позивач, як страховик, має право,
зокрема, здійснювати перевірку
обґрунтованості видачі та продовження
листків непрацездатності
застрахованим особам (п.1 ч.1),
одержувати необхідні пояснення (у тому
числі письмові) з питань, що виникають
під час перевірок (п.4 ч.1), а також
зобов'язаний забезпечувати
фінансування матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг відповідно до цього Закону (п.1
ч.2), здійснювати контроль за
достовірністю поданих
страхувальниками та застрахованими
особами відомостей (п.4 ч.2).

За результатами перевірки позивачем
складено довідку від 22.01.2013 року, в якій
зазначено про видачу та продовження 645
листків непрацездатності лікарями
комунального закладу "Новомосковська
центральна міська лікарня"
Дніпропетровської обласної ради" в
період відсутності ліцензії на право
провадження господарської діяльності
з медичної практики, а саме з 18.08.2012 року
по 21.11.2012 року, що є порушенням вимог п.
1.2 Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом МОЗ України від 09.04.2008 року №189,
оскільки видача листків
непрацездатності
лікувально-профілактичними закладами
здійснюється виключно за умови
наявності ліцензії МОЗ України на
право провадження господарської
діяльності з медичної практики та
сертифікату державної акредитації
медичного закладу незалежно від форм
власності (т.1, а.с. 8).

З метою досудового врегулювання спору
головному лікарю комунального закладу
"Новомосковська центральна міська
лікарня "Дніпропетровської обласної
ради" запропоновано відшкодувати
Дніпропетровському обласному
відділенню Фонду соціального
страхування України з тимчасової
втрати працездатності понесені збитки
у вигляді виплаченого матеріального
забезпечення за неправомірно видані і
продовжені листки непрацездатності в
сумі 588568 грн. 70 коп.

Відповідач відмовив у задоволенні
претензії позивача.

Позивач вважає, що відповідач
неправомірно видавав листки
непрацездатності, за якими за рахунок
коштів Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування України з тимчасової
втрати працездатності надано допомогу
застрахованим особам у сумі 588568 грн.
70 коп., а саме: виплачено
застрахованим фізичним особам за
місцем роботи допомогу з тимчасової
втрати працездатності, у зв'язку з чим,
як вважає позивач, Дніпропетровському
обласному відділенню Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності
завдано майнової шкоди, яка відповідно
до ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України
має бути відшкодована відповідачем.

Наведене стало причиною звернення
позивача з позовом та є предметом спору
у даній справі.

У відповідності з абз. 2 ч. 1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про судове рішення» від 23.03.2012
року №6 рішення з господарського спору
повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог господарський суд виходив з того,
що у діях відповідача відсутній склад
цивільного правопорушення,
визначеного статтею 1166 Цивільного
кодексу України, при цьому,
обґрунтовуючи свої висновки, суд
послався на відсутність причинно -
наслідкового зв'язку між негативними
наслідками, на які послався позивач, та
поведінкою відповідача. Також у
рішенні суду вказано, що відсутність
ліцензії на право провадження
господарської діяльності з медичної
практики у відповідача не може бути
свідченням завдання шкоди позивачу.

Зазначені висновки суду є помилковими
з огляду на наступне.

За п. 20 ч.3 ст. 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» медична
практика відноситься до переліку видів
господарської діяльності, які
підлягають ліцензуванню.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» унормовано,
що ліцензія є єдиним документом
дозвільного характеру, який дає право
на зайняття певним видом господарської
діяльності, що відповідно до
законодавства підлягає обмеженню.

У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» закріплено,
що ліцензійні умови є
нормативно-правовим актом, положення
якого встановлюють кваліфікаційні,
організаційні, технологічні та інші
вимоги для провадження певного виду
господарської діяльності.

Зважаючи на той факт, що медичний
заклад зобов'язаний провадити медичну
практику відповідно до встановлених
ліцензійних умов, до яких включаються
особливі вимоги щодо приміщень,
обладнання та кваліфікаційні вимоги до
працюючих осіб, відсутність такого
документу не тільки не дає права на
здійснення експертизи тимчасової
непрацездатності в лікувальному
закладі, а й унеможливлює надання самої
медичної допомоги.

У разі, коли ліцензіат має намір
провадити зазначений в ліцензії вид
господарської діяльності після
закінчення строку її дії, якщо такий
строк встановлено Кабінетом Міністрів
України, він повинен отримати нову
ліцензію в порядку, встановленому цим
Законом (частина 11 статті 14 Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»).

Відповідно п. 1.2 Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністрерства охорони здоров'я
України від 09.04.2008 року №189 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.07.2008 року за № 589/15280,
експертиза тимчасової
непрацездатності здійснюється за
умови наявності ліцензії Міністерства
охорони здоров'я України на право
провадження господарської діяльності
з медичної практики та сертифіката
державної акредитації закладу охорони
здоров'я незалежно від форм власності.

За визначенням, наведеним у Положенні
про експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністрерства охорони здоров'я
України від 09.04.2008 року №189, експертиза
тимчасової непрацездатності - це
комплексна оцінка порушень
функціонального стану організму та
інших причин, якими вона обумовлена, що
визначають факт тимчасової втрати
працездатності, установлення строку
непрацездатності, визначення
клінічного та трудового прогнозу
відповідно до встановленого діагнозу.

Тимчасова непрацездатність - це
непрацездатність особи внаслідок
захворювання, травми або з інших
причин, що не залежить від факту втрати
працездатності (пологи, карантин,
догляд за хворим тощо), яка має
тимчасовий зворотний характер під
впливом лікування та реабілітаційних
заходів, триває до відновлення
працездатності або встановлення групи
інвалідності, а в разі інших причин - до
закінчення причин відсторонення від
роботи. Тимчасова непрацездатність
застрахованих осіб засвідчується
листком непрацездатності.

Як встановлено господарським судом, у
період з 18.08.2012 року по 21.11.2012 року
ліцензія на медичну практику у
відповідача була відсутня і цей факт
комунальним закладом "Новомосковська
центральна міська лікарня"
Дніпропетровської обласної ради" не
заперечувався. Враховуючи відсутність
зазначеної ліцензії, відповідач не мав
права здійснювати дії, направлені на
видачу листків непрацездатності;
неправомірна видача 645 листків
непрацездатності у даному випадку
призвела до неправомірного витрачання
коштів Фонду на загальну суму 588568 грн. 70
коп., що, в свою чергу, спричинило збитки
позивачу.

Статтею 23 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»
встановлено, що шкода, заподіяна
порушенням законодавства у сфері
ліцензування, підлягає відшкодуванню
за позовами заінтересованих осіб у
порядку, визначеному законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Під майновою шкодою слід розуміти такі
фактичні втрати, які не можуть бути
повернуті особі, яка їх зазнала, інакше,
ніж як у спосіб, зазначений у позові, а
саме шляхом відшкодування майнової
шкоди

Відшкодування шкоди здійснюється у
разі наявності у діях відповідача всіх
елементів складу цивільного
правопорушення у їх сукупності:
неправомірної поведінки особи,
наявності шкоди, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та шкодою,
вини завдавача шкоди. При цьому
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою полягає у тому, що
наслідки у вигляді шкоди настають
через протиправну поведінку лише
відповідача, а не іншої особи, оскільки
сама лише неправомірна поведінка
особи, яка не пов'язана безпосередньо
із наслідками у вигляді шкоди, не тягне
за собою відшкодування шкоди.

У постанові пленуму Верховного суду
України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" (з
наступними змінами та доповненнями) та
в роз'ясненнях президії Вищого
арбітражного суду України від 01.04.1994
року № 02-5/215 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" (з наступними
змінами та доповненнями) зазначається,
що шкода підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

При цьому, виходячи із загальних
правових норм, протиправність
(неправомірність) поведінки означає
порушення чужого суб'єктивного права.
Під шкодою розуміється матеріальна
шкода, яка виражається у зменшенні
майна потерпілого в результаті
порушення належного йому
матеріального права та (або) зменшення
нематеріального блага. Причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою виражається в тому, що шкода
повинна бути об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди.

Неправомірна поведінка відповідача
полягає у видачі листків
непрацездатності в порушення вимог:

- п.1.2 Положення про експертизу
тимчасової непрацездатності,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я від 09.04.2008 року
№ 189, оскільки експертиза тимчасової
непрацездатності здійснюється за
умови наявності ліцензії Міністерства
охорони здоров'я України на право
провадження господарської діяльності
з медичної практики та сертифіката
державної акредитації закладу охорони
здоров'я незалежно від форм власності;

- ч.3 ст. 3, п.20 ч.3 ст.9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», оскільки
ліцензія є єдиним документом
дозвільного характеру, який дає право
на заняття певним видом господарської
діяльності, що відповідно до
законодавства підлягає обмеженню, а
медична практика відноситься до
переліку видів господарської
діяльності, які підлягають
ліцензуванню;

- ст.ст. 3, 17 Основ законодавства про
охорону здоров'я, де зазначено, що
заклад охорони здоров'я - юридична
особа будь-якої форми власності та
організаційно-правової форми або її
відокремлений підрозділ, основним
завданням яких є забезпечення
медичного обслуговування населення на
основі відповідної ліцензії та
професійної діяльності медичних
(фармацевтичних) працівників; медичне
обслуговування - діяльність закладів
охорони здоров'я та фізичних осіб -
підприємців, які зареєстровані та
одержали відповідну ліцензію в
установленому законом порядку, у сфері
охорони здоров'я, що не обов'язково
обмежується медичною допомогою; а
провадження господарської діяльності
в сфері охорони здоров'я, яка
відповідно до закону підлягає
ліцензуванню, дозволяється лише за
наявності ліцензії;

- ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», де
визначено, що підставою для
призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності, по вагітності та
пологах є виданий у встановленому
порядку листок непрацездатності.

Наявність шкоди у вигляді збитків на
суму 588568 грн. 70 коп., понесених Фондом
внаслідок виплаченого матеріального
забезпечення по неправомірно
продовжених та виданих відповідачем 645
листках непрацездатності
підтверджується інформацією про
нараховані страхувальниками
застрахованим особам сум
матеріального забезпечення (т.1, а.с.
95-177) та докладним розрахунком суми
позову (т.1, а.с. 9-26).

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою відповідача та шкодою
полягає у наступному.

За змістом ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
підставою для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності, а в разі роботи за
сумісництвом - копія листка
непрацездатності, засвідчена підписом
керівника і печаткою за основним
місцем роботи.

Оскільки листки непрацездатності
видані відповідачем неправомірно,
призначення та виплата матеріального
забезпечення спричинило збитки Фонду.

Таким чином наявність у позивача
збитків та їх суму слід вважати
доведеними.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Фонду, судом першої інстанції
взято до уваги акт перевірки від 16.11.2012
року, який був наданий до матеріалів
справи відповідачем, та який, на думку
суду, протирічить довідці перевірки
від 22.01.2013 року, оскільки «згідно з
висновками, викладеними у акті від
16.11.2012 року, випадків необгрунтованої
видачі листків непрацездатності по КЗ
«Новомосковська ЦМЛ» ДОР» не
встановлено...» (абз. 7 стор. 2 та абз. 5
речен.2 стор.3 рішення).

При цьому, господарським судом
залишено поза увагою, що предметом
спору не є випадки необгрунтованої
видачі листків непрацездатності
відповідачем, а є факт неправомірності
їх видачі, оскільки згідно абзацу 8
пункту 1.3 розділу першого Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністерством охорони здоров'я
України від 09.04.2008 року №189 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.07.2008 року за №589/15280,
обґрунтування тимчасової
непрацездатності в разі
захворюваності та травми - докладне і
зрозуміле формулювання діагнозу
відповідно до виявлених при обстеженні
хворого нозологічної форми
захворювання та травми, характеру та
ступеня порушення функцій органів і
систем, яке дає змогу визначити факт
непрацездатності з урахуванням умов
праці та можливості її виконувати,
терміни непрацездатності, призначити
амбулаторне або стаціонарне лікування,
направити хворого на консультацію,
обстеження, для огляду до МСЕК, а
неправомірна видача та продовження
листків непрацездатності полягає у
недотриманні відповідачем умов
Законів України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності», «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», Основ
законодавства України про охорону
здоров'я.

Крім того, акт перевірки від 16.11.2012 року
не містить висновків про відсутність
випадків неправомірної видачі листків
непрацездатності, натомість містить
зауваження з приводу відсутності
ліцензії та спонукання до її
поновлення.

У зв'язку з наведеним висновки
господарського суду не відповідають
фактичним обставинам і матеріалам
справи. Відтак доводи скаржника слід
визнати обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.07.2014
року у справі № 904/2792/14 скасувати.

Стягнути з комунального закладу
"Новомосковська центральна міська
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради", м. Новомосковськ на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування України з тимчасової
втрати працездатності 588568 грн. 70 коп.
матеріальної шкоди,

- в доход державного бюджету 17657 грн. 05
коп. судового збору, у т.ч. за подання
апеляційної скарги.

Видати накази.

Виконання цієї постанови доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Головуючий суддя
Г.К. Дмитренко

Суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
В.І. Крутовських

повний текст постанови виготовлений
13.10.14р.