КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.
Справа№ 925/935/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова
А.С.,

за участю представників сторін: згідно
протоколу судового засідання від 30.09.2014
року по справі № 925/935/14 (в матеріалах
справи)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
державного підприємства "Одеська
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу "Одеська дирекція
залізничних перевезень" на рішення
господарського суду Черкаської
області від 16.07.2014 року (оформленого
відповідно до ст. 84 ГПК України 21.07.2014
року) по справі № 925/935/14 (суддя -
Єфіменко В.В.)

за позовом державного підприємства
"Одеська залізниця" в особі

відокремленого підрозділу
"Одеська дирекція залізничних

перевезень"

до державного підприємства
"Золотоніське лісове господарство"

про стягнення 31 905,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Одеська
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу "Одеська дирекція
залізничних перевезень" звернулося до
господарського суду Черкаської
області з позовом про стягнення з
відповідача на користь позивача 31 905
грн. штрафу за неправильно зазначену у
накладній від 14.02.2014 № 40536849 масу
вантажу вагона № 66306945, відправленого
державним підприємством "Золотоніське
лісове господарство" із станції
Золотоноша 1 Одеської залізниці до
станції Одеса-Застава-1 Одеської
залізниці.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 16.07.2014 року у
справі № 925/935/14 у позові відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, позивач, державне
підприємство "Одеська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Одеська дирекція залізничних
перевезень", звернувся до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення та прийняти нове, яким позов
задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує
тим, що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та має місце
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого суду обставинам
справи.

26.09.2014 року від державного підприємства
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень"
надійшли письмові пояснення по суті
спору, які судовою колегією оглянуто та
долучено до матеріалів справи.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, причини неявки не
повідомили, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також
наявність в матеріалах справи всіх
необхідних для перегляду рішення
доказів, апеляційний суд вважає за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутністю представників
сторін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача
та перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, а рішення
господарського суду Черкаської
області від 16.07.2014 року по справі №
925/935/14 - слід залишити без змін, з огляду
на наступне.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відносини, пов'язані з діяльністю
транспорту, у тому числі залізничного,
регулюються Законом України "Про
транспорт", іншими актами
законодавства України.

Питання, пов'язані з укладенням та
виконанням договору перевезення, у
тому числі залізничним транспортом,
регулюються статтями 908 - 928 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
статтями 306 - 315 Господарського кодексу
України (далі - ГК України).

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК
України умови перевезення вантажів
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами та
правилами.

Статут залізниць України (далі - Статут)
згідно зі статтею 3 Закону України "Про
залізничний транспорт", затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.98 N 457, з подальшими змінами та
доповненнями, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 N
1510 та від 25.12.2002 N 1973).

Статтею 5 Статуту на Міністерство
транспорту України (далі - Мінтранс
України, Мінтрансзв'язку України)
покладено затвердження Правил
перевезення вантажів, Технічних умов
навантаження і кріплення вантажів, а
також інших нормативних документів.

За приписами статей 909 ЦК України, 307 ГК
України, статті 22 Статуту за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення конкретного
вантажу підтверджується складенням
транспортної накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, у
лютому 2014 року по накладній № 40536849 зі
станції Золотоноша 1 Одеської
залізниці ДП «Золотоніський лісгосп»
було відправлено вагони № 66306945 з
вантажем «Пиловочник всяких пород
дерева», станція призначення
Одеса-Застава 1 Одеської залізниці,
одержувач ТОВ «Транс Конкорд».

У ст. 6 статуту серед іншого зазначено,
що накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення.

Також статутом регламентуються
порядок укладання договорів,
організація та основні умови
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу, вантажобагажу і пошти, основні
положення експлуатації залізничних
під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту, безпеки руху, охорони
праці, громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту і комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

П. 37 Статуту залізниць України,
передбачено, що "під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Тарні та штучні вантажі перевозяться
із зазначенням у накладній маси і
кількості вантажних місць. Маса цих
вантажів визначається до здавання їх
для перевезення і зазначається на
вантажних місцях. Вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагонних вагах. Перелік вантажів, що
можуть перевозитися насипом і наливом,
установлюється Правилами. Загальна
маса вантажу визначається шляхом
зважування на вагах або підрахуванням
маси на вантажних місцях за трафаретом
чи стандартом. Маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо). Маса вантажів
визначається відправником. Спосіб
визначення маси зазначається у
накладній."

Як вбачається з накладної № 40536849 маса
вантажу умовно складає 59 000 кг. (а.с. 17).

15.02.2014 року станцією ім. Т. Шевченка
Одеської залізниці було складено
комерційний акт, якими засвідчено, що
по прибуттю поїзда і одночасному
контролю зважуванні на тензометричних
вагах виявлено:

Вага у вагоні № 66306945 брутто 79950 кг., тара
з документа 23000 кг, нетто 56950 кг., що
складає різницю ваги проти документа в
сторону зменшення на 2050 кг. (а.с. 18-19).

Таким чином, позивач прийшов до
висновку, що відповідачем було невірно
зазначено суму вантажу під час
заповнення перевізних документів.

У зв'язку з чим, 20.03.2014 року залізницею
було направлено на адресу лісового
господарства претензію на суму 345 240,00
грн., в якій зазначено, що в основних
перевізних накладних вказані невірні
маси вантажів про що складено
відповідні комерційні акти, а тому
штраф становить 345 240,00 грн. (а.с. 13-16).

23.04.2014 року у відповідь на претензію
лісове господарство зазначило, що
вимога про нарахування штрафу за
неправильно визначену вагу вантажу є
безпідставною, а тому претензія є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Не погоджуючись з зазначеним державне
підприємство "Одеська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Одеська дирекція залізничних
перевезень" звернулося до
господарського суду Черкаської
області з позовом про стягнення з
відповідача на користь позивача 31 905
грн. штрафу за неправильно зазначену у
накладній від 14.02.2014 року № 40536849 масу
вантажу вагона № 66306945, відправленого
державним підприємством "Золотоніське
лісове господарство" із станції
Золотоноша 1 Одеської залізниці до
станції Одеса-Застава-1 Одеської
залізниці.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи зазначає наступне.

Пунктом 9 Правил приймання вантажів до
перевезення, які затверджені Наказом
Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000
року унормовано, що "лісоматеріали й
дрова повинні пред'являтися до
перевезення із зазначенням у накладній
таких даних: у разі перевезення в
спеціальних контейнерах або в пакетах -
кількості контейнерів або пакетів; у
разі перевезення з використанням
верхньої звуженої частини обрису
навантаження ("шапки") - кількості
основних штабелів, їх висоти і
кількості штабелів, укладених у "шапці";
у разі перевезення лісоматеріалів і
дров у критих вагонах - кількості
штабелів; в інших випадках - кількості
штабелів і їх висоти. Маса
лісоматеріалів і дров визначається
відправником умовно".

У накладній № 40536849 зазначено, що маса
вантажу умовно складає 59 000 кг. (а.с. 17).
Зазначена маса вантажу визначена
підприємством шляхом застосування
коофіцієнтів переводу кубомаси
(щільних кубометрів) деревини у вагу
(тони).

Графа 49 накладної не мітить зауважень
залізниці щодо способу визначення маси
лісоматеріалів та його позначення -
"условно".

Крім того, 11.10.2011 року сторони уклали
договір "про організацію перевезень
вантажів і проведення розрахунків за
перевезення вантажів та надані
залізницею додаткові послуги". За
умовами вказаного договору, дирекція
лише зобов'язується приймати до
перевезення вантажі лісгоспу, для чого
має подавати під завантаження вагони
згідно з затвердженими планами і
заявками лісгоспу, як вантажовласника.
Наявність вагонних ваг, які необхідні
для визначення маси нетто деревини на
станції вантажовідправника договором
не передбачена.

Колегія суддів погоджується з доводами
відповідача про те, що умовний спосіб
визначення маси пов'язаний із
особливістю деревини, як матеріалу.
Зокрема, для визначення ваги
лісоматеріалів основне значення має
така властивість як влагомісткість
деревини, яка є постійно змінюваним
чинником, та коливається в залежності
від породи деревини, місця проростання,
строків та умов зберігання. Саме тому
вагу деревини не можна визначити
точним способом, адже вона має пряму
залежність від терміну зберігання та
відсотку вологи, і тому є різною. До
того ж, можуть допускатись помилки у
визначенні кубічних метрів деревини,
що також може створювати відхилення у
вазі деревини. Крім того, при
зважуванні вагону слід враховувати
погодні умови, що може призвести до
зміни збільшення ваги лісоматеріалів.

Згідно "Інструкції з обліку продукції
лісозаготівель, лісопиляння і
деревообробки на підприємствах
Держкомлісгоспу", яка затверджена
наказом Держкомлісгоспу України № 205
від 19.12.2003 року, при реалізації деревини
покупцям залізничним шляхом на кожний
вагон працівниками лісогосподарського
підприємства складається
Специфікація-накладна на відправлення
лісопродукції залізницею/водним
шляхом (форма ЛГ-22).

Як вбачається з специфікації за № 28 від
14.02.2014 року вагоном перевозилось 67,44
куб. м. кругляка сосни ІІ -ІІІ сорту
діаметрами від 20 до 38 см.

Перевод кубічних метрів деревини у
тони здійснювався на підставі
коофіціентів, що вказані у "Справочнике
по таксации лесоматериалов"
/Н.А.Кошнаровский, М., 1956/, таблица 75.
Згідно цього джерела, середній
коофіціент переводу кубометрів
свіжезрубаної сосни у вагу складає 0,863
(це вага одного кубометра сосни), тому
загальна вага завантаженої
лісопродукції у спірному вагоні склала
58,2 тони. (67,44 куб. метрів * 0,863). Крім того,
при визначенні ваги завантаженого
вагону була врахована вага вагонних
реквізитів в кількості приблизно 1.0
тона (вагонстійка, вагонстяжка, дріт,
дошка), про що вказано у специфікації -
накладної № 28 від 14.02.2014 року. Підставою
для врахування у масу вантажу маси
упаковки є п. 4. 1 розділу 4 "Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом у межах
України та пов'язані з ним послуги", що
затверджений Наказом Мінтранспорту №
317 від 26.03.2009 року.

Таким чином, при оформленні спірного
вагону представниками ДП
"Золотоніський лісгосп" у накладній №
40536849 від 14.02.2014 року визначено загальну
масу вантажу - "59000" кг. (58,2 тон + 1.00 тонна),
яка визначена підприємством шляхом
застосування коофіцієнтів переводу
кубомаси (щільних кубометрів) деревини
у вагу (тони). Тобто, відповідач
формально вірно виконав всі перелічені
норми законодавства, визначивши таким
чином вагу у залізничній накладній.

Однак, залізниця в свою чергу в
порушення вимог статті 23 Статуту не
зазначила на зворотному боці накладної
маса вантажу і кількість місць.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що навіть з урахуванням недостачі
маси вантажу відповідачем було
сплачено вартість перевезення за 59000
кг., тому позивач мав отримати заяву
суму провізної плати, а тому зменшення
ваги вантажу не завдало жодних збитків
залізниці.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
того, що комерційний акт серії АА №
053703/64/20 від 15.02.2014 року через
неправомірність складання, не може
бути належним доказом та підставою для
стягнення штрафу з відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для задоволення позовних вимог
та стягнення штрафу.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове
рішення приймається колегіально за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень та подати до
суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 року "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду Черкаської області від 16.07.2014 року
у справі № 925/935/14 - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись
ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного
підприємства "Одеська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Одеська дирекція залізничних
перевезень" на рішення господарського
суду Черкаської області від 16.07.2014 року
по справі № 925/935/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 16.07.2014 року по
справі № 925/935/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/935/14
повернути до господарського суду
Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду за наслідками
перегляду відповідно до ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
М.Л. Яковлєв

Судді
П.В. Авдеєв

В.В. Куксов