ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.
Справа № 907/415/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання
Борщ І.О.

за участю представників сторін :

прокурор - Макогон Ю.І.;

від позивача - не з'явились;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Заступника прокурора
Закарпатської області, №05/2-610/578вих.-14
від 14.07.2014р. (вх.№ 01-05/3340/14 від 17.07.14р.)

на рішення Господарського суду
Закарпатської області від 02.07.2014р.

у справі № 907/415/14, суддя Ремецькі О.Ф.

за позовом Прокурора Тячівського
району в інтересах держави в особі
Буштинської селищної ради, смт. Буштино
Тячівського району

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
с. Бедевля Тячівського району

про стягнення 16199,43грн. збитків за
користування земельною ділянкою
загальною площею 0,1415га, яка
розташована в смт. Буштино, вул.
Народна, 4 для обслуговування будівель
торгівлі

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 02.07.2014р. у
справі №907/415/14 (суддя Ремецькі О.Ф.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю за безпідставністю.

Не погодившись з вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
Заступник прокурора Закарпатської
області звернувся до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду
Закарпатської області від 02.07.2014р. у
даній справі скасувати з підстав
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального і
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 у
відзиві на апеляційну скаргу просить
рішення Господарського суду
Закарпатської області від 02.07.2014р. у
даній справі залишити без змін з
підстав його законності та
обґрунтованості, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
17.07.2014р. справу за №907/415/14 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Марку
Р.І.

Розпорядженням голови суду від 18.07.2014р.
у склад колегії для розгляду справи
№907/415/14 введено суддів Желіка М.Б. та
Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014р.
(колегією суддів у складі: головуючий
суддя Марко Р.І., судді Желік М.Б. та
Костів Т.С.) апеляційну скаргу прийнято
до провадження та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
05.08.2014р.

Розпорядження в.о. голови суду від
05.08.2014р. в склад судової колегії внесено
зміни, замість судді Желіка М.Б., який
перебував у відпустці, введено суддю
Бонк Т.Б.

Відповідно до п. 9-1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України", у разі
зміни складу суду апеляційної
інстанції розгляд ним справи
починається заново, а отже, спочатку
починається й перебіг строку розгляду
апеляційної скарги, що визначений
статтею 102 ГПК Україн

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014р.
(колегією суддів у складі: головуючий
суддя Марко Р.І., судді - Бонк Т.Б. та
Костів Т.С.) розгляд справи відкладено
на 26.08.14р.

Розпорядженням голови суду від 26.08.2014р.
у склад колегії для розгляду справи
№907/415/14 внесено зміни, замість судді
Бонк Т.Б., яка перебувала у відпустці,
введено суддю Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014р.
(колегією суддів у складі: головуючий
суддя Марко Р.І., судді Желік М.Б. та
Костів Т.С.) розгляд апеляційної скарги
відкладено на 30.09.2014р.

В судове засідання 30.09.2014 року прибули
прокурор та представник відповідача.

Позивач участі свого уповноваженого
представника в судовому засіданні
повторно не забезпечив, хоча своєчасно
та належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду апеляційної
скарги.

Враховуючи клопотання позивача №243/02-26
від 24.07.2014р. про розгляд апеляційної
карги за відсутності представника
Буштинської селищної ради та те, що
позивача було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
апеляційної скарги, ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014р. явку
представників сторін у судове
засідання визначено на власний розсуд,
клопотань про відкладення розгляду
апеляційної скарги не надходило, а в
матеріалах справи достатньо доказів
для розгляду справи по суті та
прийняття законного рішення, судова
колегія дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представника позивача.

Прокурор та представник відповідача в
судовому засіданні підтримали доводи
та заперечення, викладені в
апеляційній скарзі та у відзиві на
апеляційну скаргу, висловили свої
міркування з питань, що виникли в
процесі розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вирішила, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, рішенням 17 сесії 6 скликання
Буштинської селищної ради №675 від
23.08.2012 року затверджено проект із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на умовах оренди Фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1
площею 0,1415га для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі.

Пунктами 2, 3 вказаного рішення ФОП
ОСОБА_3 надано в оренду вищевказану
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі,
площею 0,1415 га строком на 5 років,
встановлено орендну плату у
відповідності до Положення про оренду
та порядок розрахунку орендної плати
за земельні ділянки у смт. Буштино,
затвердженої рішенням сесії
Буштинської селищної ради від 23.08.2011
року №324. Частиною 15 підпункту 5.1 пункту
5 цього Положення передбачено, що
орендна плата для земель, що
використовуються для закладів
торгівлі, громадського харчування,
побутового обслуговування, літніх
майданчиків та ринків, туристичних
агентств та фірм встановлена в розмірі
8% від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки. Нормативно грошова
оцінка вказаної земельної ділянки
становить 135472.10 грн.

Пунктом 4 вказаного рішення ФОП ОСОБА_3
зобов'язано у двохмісячний термін
укласти договір оренди земельної
ділянки з Буштинською селищною радою
та зареєструвати відповідно до чинного
законодавства.

19.02.2014 року комісією з питань охорони
навколишнього середовища,
раціонального використання природних
ресурсів та рекреації та з питань
агропромислового комплексу, земельних
ресурсів та розвитку селища Буштино
складено акт, яким встановлено факт
використання ФОП ОСОБА_3 земельної
ділянки в АДРЕСА_1, площею 0,1415 га для
комерційного використання. При цьому,
відповідно до вказаного акту, право
користування (оренди) вказаної
земельної ділянки не зареєстровано, в
результаті чого Буштинська селищна
рада станом на 19.02.2014р. недоотримала
коштів на суму 5361, 64 грн.

З огляду на наведене, Прокурор
Тячівського району звернувся до суду в
інтересах держави в особі Буштинської
селищної ради з позовом про стягнення з
ФОП ОСОБА_3 16199,43 грн. збитків (з
врахуванням клопотання про збільшення
розміру позовних вимог №101-2890вих.14 від
14.05.2014р.)

Клопотанням №101-3792вих-14 від 24.06.2014р.
Прокурор Тячівського району просив суд
збільшити розмір позовних вимог та
,окрім стягнення з ФОП ОСОБА_3 16199,43 грн.
збитків, зобов'язати ФОП ОСОБА_3 укласти
з Буштинською селищною радою договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,1415га, яка розташована в АДРЕСА_1
для обслуговування будівель торгівлі.

Однак, зважаючи на те, що вказане
клопотання не відповідає вимогам ст.22
ГПК України, позовні вимоги підлягали
до розгляду місцевим господарським
судом в редакції клопотання про
збільшення розміру позовних вимог
№101-2890вих.14 від 14.05.2014р., тобто про
стягнення з ФОП ОСОБА_3 16199,43 грн.
збитків.

Розглянувши матеріали справи місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про безпідставність та
необґрунтованість позовних вимог та
відмовив у їх задоволенні.

Судова колегія погоджується з такими
висновками місцевого господарського
суду, з огляду на наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спори за позовами органів
державної влади або місцевого
самоврядування про стягнення з особи,
яка набула у власність житловий
будинок, будівлю або споруду і не
переоформила право користування
земельною ділянкою, шкоди у вигляді
упущеної вигоди (зокрема у розмірі
неодержаної плати за оренду земельної
ділянки), господарським судам
необхідно встановлювати наявність у
діях винної особи усіх чотирьох
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки особи (дії чи бездіяльності);
шкідливого результату такої поведінки
- шкоди (збитки), їх наявності та
розміру; причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та збитками;
вину особи, яка заподіяла шкоду. У разі
відсутності хоча б одного з елементів
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків не наступає. (п.
3.8. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено,
що право власності на земельну ділянку,
а також право постійного користування
та право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку посвідчується
відповідним державним актом. Право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

За приписами ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" самовільним зайняттям
земельної ділянки є будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Матеріалами справи підтверджено, що
ФОП ОСОБА_3 використовує земельну
ділянку площею 0,1415 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, без правовстановлюючих
документів.

Згідно ст. 211 ЗК України громадяни та
юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства за самовільне зайняття
земельних ділянок.

У відповідності до ст. 152 ЗК України,
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом відшкодування
заподіяних збитків.

За приписами ст. 156 ЗК України
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, відповідно до ч.
ч. 1, 2 ст. 157 ЗК України, здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.2 ст.623 ЦК України розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, повинен бути реальним та
доведеним позивачем.

Власники землі та землекористувачі
мають право на захист своїх прав шляхом
стягнення збитків з особи, яка вчинила
неправомірні дії щодо відповідних
земельних ділянок, у випадках,
встановлених главою 24 ЗК України, та за
процедурою, передбаченою Порядком
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам,
затвердженим постановою KM України від
19.04.1993р. №284 (п.3.7. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Так, згідно з п. 1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, затвердженого
постановою KM України від 19.04.1993р. №284
(далі - Порядок), власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню, згідно з п. 3 Порядку
підлягають, зокрема, збитки власників
землі і землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані. При
цьому неодержаним доходом є дохід, який
міг би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар,
із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу)
або тимчасового зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або
приведення її у непридатність для
використання за цільовим призначенням
у результаті негативного впливу,
спричиненого діяльністю підприємств,
установ, організацій та громадян).

Розміри збитків, у тому числі
неодержані доходи землекористувачів,
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольською
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад. До складу комісій
включаються представники Київської,
Севастопольської міських, районних
державних адміністрацій, виконавчих
комітетів міських (міст обласного
значення) рад (голови комісій),
власники землі або землекористувачі
(орендарі), яким заподіяні збитки,
представники підприємств, установ,
організацій та громадяни, які
будуть їх відшкодовувати,
представники державних органів
земельних ресурсів і фінансових
органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії. (п. 2 Порядку).

Відповідно до п. 5 Порядку збитки
відшкодовуються власникам землі і
землекористувачам, у тому числі
орендарям, підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, що їх
заподіяли, за рахунок власних коштів не
пізніше одного місяця після
затвердження актів комісій, а при
вилученні (викупі) земельних ділянок -
після прийняття відповідною радою
рішення про вилучення (викуп) земельних
ділянок у період до видачі документа,
що посвідчує право на земельну ділянку
підприємства, установи, організації
або громадянина.

Однак, в матеріалах справи відсутні
докази створення комісії з визначення
розміру збитків власникам землі та
землекористувачам, складання такою
комісією акту про визначення розміру
збитків та затвердження такого акту
органом, що створив комісію, що
відповідно до Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою КМУ № 284 від 19.04.1993 є
необхідним для визначення розміру та
стягнення збитків.

Окрім того, частиною 4 ст. 623 ЦК України
встановлено, що при визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

У розгляді таких справ суди мають
враховувати обставини вчинення
господарюючими суб'єктами дій щодо
оформлення відповідного
землекористування та факти
своєчасного виявлення контролюючими
органами користування земельними
ділянками без оформлення
правовстановлюючих документів, а також
вчинення дій щодо спонукання суб'єкта
оформити право землекористування (п. 3.8.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що прокурором та позивачем
не доведено суду існування обставин,
пов'язаних з ухиленням відповідача від
укладення договору оренди землі згідно
з рішенням Буштинської селищної ради
від 23.08.2012р. №675, для беззаперечного
висновку про відсутність чи наявність
вини відповідача у завданні позивачу
збитків у вигляді упущеної вигоди
(неодержаної орендної плати) на спірну
суму внаслідок протиправної
бездіяльності відповідача.

До того ж, прокурором та позивачем не
надано належних та допустимих доказів
вчинення Буштинською селищною радою
дій щодо спонукання ФОП ОСОБА_3 укласти
договір оренди земельної ділянки,
зокрема, звернення до відповідача з
вимогою виконати рішення Буштинської
селищної ради від 23.08.2012р. №675 та
укласти договір оренди земельної
ділянки, а в разі ухилення відповідача -
з вимогою про спонукання до укладення
договору оренди або про звільнення
земельної ділянки, що зайнята без
правовстановлюючих документів.

Наявний в матеріалах справи лист
Буштинської селищної ради №275/02-26 від
05.11.2013р., адресований відповідачу, не
містить в собі вимоги щодо укладення
договору оренди землі. Із суті даного
листа випливає, що позивач пропонує
відповідачу звернутись до
реєстраційної служби Тячівського
районного управління юстиції в
Закарпатській області з заявою про
державну реєстрацію права на нерухоме
майно.

При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що Буштинська селищна рада
звернулась до ФОП ОСОБА_3 з пропозицією
укласти договір оренди земельної
ділянки лише листом від 10.06.2014р., тобто
вже на момент розгляду даної справи
судом.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що позивачем не доведено факту
спричинення ФОП ОСОБА_3 Буштинській
селищній раді збитків у сумі 16199,43грн., а
тому місцевий господарський суд дійшов
до підставного та обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Статтею 129 Конституції України
встановлено, що основними засадами
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Згідно із ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Скаржник не надав доказів на
спростування висновків місцевого
господарського суду, викладених в
оскаржуваному рішенні.

З огляду на все викладене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
Господарського суду Закарпатської
області від 02.07.2014 року у даній справі
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства і підстав для його
скасування немає, а зазначені в
апеляційній скарзі доводи скаржника не
відповідають матеріалам справи,
документально не обґрунтовані, а тому
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судовий збір за перегляд рішення
Господарського суду Закарпатської
області від 02.07.2014 року в апеляційному
порядку, відповідно до ст. 49 ГПК України
та роз'яснень, викладених у п.4.6.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
покласти на Буштинську селищну раду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 33,43, 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Закарпатської області від 02.07.2014 року у
справі №907/415/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Заступника
прокурора Закарпатської області - без
задоволення.

2. Стягнути з Буштинської селищної ради
( 90556, смт. Буштино, вул. Головна, 91, ) в доход Державного
бюджету України (УДКСУ у Личаківському
районі м. Львова; Банк -ГУДКСУ у
Львівській області; МФО банку - 825014; код
отримувача (ЄДРПОУ) 38007620; рахунок №
2006) 913,50 грн. судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку.

3. На виконання постанови
місцевому господарському суду видати
наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 06.10.2014р.

Головуючий-суддя
Марко Р.І.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Костів Т.С.