м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
товариства з обмеженою
відповідальністю "Л.К.О"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Масіс Сар"
про стягнення 10 417,37 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Гринюк Н.В.(дов.
Від відповідача не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості за неналежне виконання
05.04.2013 в розмірі 10 417, 37 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 29.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 16.09.2014.
Представники сторін в судове засідання
16.09.2014 не з'явилися, причин не явки суд
не повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи, були належним чином
Розгляд справи відкладено на 02.10.2014.
02.10.2014 в судове засідання прибув
представник позивача і дав додаткові
пояснення по справі.
Представник позивача свої позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.
В судове засідання 02.10.2014 представник
відповідача не з'явився, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Місцезнаходження відповідача за
40-річчя Жовтня, буд. 68, на яку було
відправлено ухвали суду, адреса
підтверджується спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю «Л.К.О.» (надалі -
позивач), публічним акціонерним
товариством «Оболонь» (надалі -
власник) та товариством з обмеженою
відповідальністю «МАСІС-САР» (надалі -
відповідач) укладено Договір суборенди
майна № 18940-9855 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Відповідач
прийняв в оренду фірмове холодильне
обладнання.

З метою підтвердження факту передачі
майна в оренду 05.04.2013 позивач та
відповідач склали акт
приймання-передачі в оренду
холодильного обладнання, відповідно до
якого Відповідач отримав в строкове
платне використання холодильне
обладнання: Холодильник шафа-вітрина
Super Large «ХШВ-1200 Карлінг», заводський
номер 8188, інвентарний номер 1029818,
вартістю 10 417 (десять тисяч чотириста
сімнадцять) грн. 37 коп. з ПДВ.

Відповідно до п. 1.2. Договору позивач та
відповідач погодили, що передане в
оренду майно буде використовуватись за
адресою: місто Київ, проспект Героїв
Сталінграду, будинок 65А.

Пунктом 2.7. Договору встановлено, що
позивач та власник мають право
контролювати цільове використання
обладнання і в разі використання його
не по призначенню або у випадку
охолодження та зберігання в них
продукції інших виробників, окрім
продукції ПАТ «Оболонь» та його
корпоративних підприємств, можуть
скласти акт контрольної перевірки.

На підставі Наказу про створення
ревізійної комісії, уповноваженими
представниками Позивача 01 квітня 2014
року проведена перевірка наявності
переданого в оренду майна, його стану
та використання за цільовим
призначенням.

У ході перевірки було встановлено, що
майно передане Відповідачу за
узгодженим сторонами
місцезнаходженням відсутнє. Про що
складений відповідний акт.

Відповідно до п. 5.1.18., 5.1.19 Позивач або
Власник має право вимагати негайного
повернення майна у безспірному порядку
у випадку неузгодженої між сторонами
зміни Відповідачем місця розташування
обладнання.

Пунктом 7.5. Договору встановлено, що
Позивач або Власник у разі порушення
умов Договору мають право розірвати
дану угоду в односторонньому порядку
письмово попередивши про це
Відповідача за 3 робочі дні до моменту
розірвання Договору. При розірванні
Договору обладнання та документи до
нього повинні бути негайно повернуті
позивачу або власнику.

14.06.2014 позивачем за місцем реєстрації
відповідача відправлений лист з
повідомленням про припинення дії
Договору та вимогою повернути передане
в оренду майно чи у випадку втрати або
пошкодження такого майна компенсувати
його вартість.

Незважаючи на все, Відповідач не
повернув орендоване майно та не
повідомив Позивача про свою позицію з
даного приводу.

Пунктом 3.4.12. Договору зазначено, що при
псуванні, втраті, знищені або не
поверненні холодильного обладнання на
вимогу Позивача, при розірванні або
закінченні договору купівлі- продажу
продукції виробництва ЗАТ «Оболонь» та
його корпоративних підприємств,
Відповідач зобов'язаний відшкодувати
Позивачу або Власнику його вартість,
яка зазначена в даній угоді, окрім
випадків, що мають підтвердження у
вигляді актів відповідних органів і
які виникли у наслідок дії
непереборної сили.

Відповідно до п. 1.2. договору загальна
вартість переданого в оренду майна
складає 10 417 (десять тисяч чотириста
сімнадцять) грн. 37 коп. з ПДВ.

Таким чином, основний борг відповідача
перед позивачем по оплаті вартості
переданого в оренду майна складає 10 417,37
грн.

Внаслідок укладення договору оренди,
між сторонами, згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Відповідно до частини
сьомої зазначеної статті не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно умов ч.1 ст. 6 ЦК України сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор -прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 774 ЦК України передання
наймачем речі у користування іншій
особі (піднайм) можливе лише за згодою
наймодавця, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Строк договору піднайму не може
перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ст. 773 ЦК України наймач
зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов
договору. Якщо наймач користується
річчю, переданою йому у найм, не за її
призначенням або з порушенням умов
договору найму, наймодавець має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за
договором оренди одна
сторона(орендодавець) передає другій
стороні(орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

За таких обставин, суд вимоги позивача
в частині стягнення основного боргу в
сумі 10 417,37 грн. вважає обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню та
стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
стягуються понесені позивачем витрати
по сплаті держмита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Л.К.О"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Масіс Сар" (03040, м.
Київ, Голосіївський район, вул.
проспект 40-річчя Жовтня, буд. 68, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Л.К.О" (03062,
м. Київ, вул. Екскаваторна, буд. 35, ) основну заборгованість в
сумі 10 417 (десять тисяч чотириста
сімнадцять) грн. 37 коп., судовий збір в
розмірі 1827(одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
07.10.2014