ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.09.2014
Справа № 2/3/518

Суддя господарського суду Запорізької
області Мірошниченко М.В., розглянувши
скаргу Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» на
бездіяльність органів державної
виконавчої служби по примусовому
виконанню наказу господарського суду
Запорізької області по справі № 2/3/518,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бастіон-Юг" (65039, м.
Одеса, вул Середньофонтанська,
47/21, оф. 53)

до Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» (71504,
м. Енергодар Запорізької області,
вул. Промислова, 133)

про стягнення суми

Заінтересована особа Відділ
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області (69006,
м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6)

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 р. в господарський суд
Запорізької області від ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «Запорізька
АЕС» (відповідача у справі) надійшла
скарга (вих. № 28-24/21417 від 22.09.2014 р.)
на бездіяльність органів державної
виконавчої служби, в якій заявник
просить:

-поновити строк подання скарги на
бездіяльність заступника начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Тимофєєвої Ольги
Геннадіївни.

-витребувати у Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області матеріали зведеного
виконавчого провадження ВП №24782704 для
ознайомлення.

-визнати бездіяльність заступника
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Тимофєєвої Ольги Геннадіївни,
що полягає в невиконанні вимоги п. 15 ч. 1
ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження», яка передбачає
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження, у разі внесення
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» неправомірною.

-зобов'язати посадових осіб Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області зупинити
виконавче провадження виконавче
провадження ВП №2939644 з примусового
виконання наказу №2/3/518 (про стягнення з
ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція» на користь
ТОВ «Бастіон-ЮГ» заборгованості та
судових витрат у загальному розмірі 321
016,66 грн.), в межах зведеного виконавчого
провадження ВП №24782704

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України,
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України № 30 від
26.11.2010 р., через перебування судді
Колодій Н.А у відпустці, скаргу ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «Запорізька
АЕС» по справі № 2/3/518 передано на
розгляд судді Мірошниченку М.В.

Розглянувши зазначену скаргу
господарський суд дійшов висновку, що
скарга підлягає поверненню заявнику
без розгляду, виходячи з наступного.

ТОВ "Бастіон-Юг" звернулось в
господарський суд Запорізької області
з позовом про стягнення з ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «Запорізька
АЕС» 558 587,73 грн. заборгованості за
поставлені автомобілі, з яких 320 000 грн.
сума основного боргу, 171454,42 грн. сума
втрат від інфляції, 26 188,80 грн. сума 3%
річних, 23 168,00 грн. сума пені та 16000,00
сума штрафу.

Рішенням господарського суду
Запорізької області (суддя Колодій Н.А.)
від 25.03.2002 р. по справі №
2/3/518 позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача суму 320000грн. збитків, 977,01 грн.
державного мита та 39,65 грн. витрат на
ІТЗ судового процесу. В іншій частині
позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
18.07.2002 року, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 20.11.2002 року № 2/3/518,
зазначене рішення змінено, визнано
недійсною додаткову угоду № 1
від 21.10.1999 року до договору № 426(6)98У у
решті рішення залишено без змін.

05.04.2002 на підставі зазначеного вище
рішення у справі №2/3/518 Господарський
суд Запорізької області видав
відповідний наказ (далі - наказ №2/3/518).

30.05.2002 постановою Відділу державної
виконавчої служби Енергодарського
міського управління юстиції було
відкрите виконавче провадження з
примусового виконання наказу № 2/3/518.

Як зазначено у скарзі відповідача,
11.02.2011 р. постановою Відділу ДВС
Енергодарського МУЮ було зупинене
виконавче провадження з примусового
виконання наказу №2/3/518, на підставі п. 15
ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження», у зв'язку з внесенням
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» (далі - Закон №
2711-І/).

У вересні 2012 року вказане вище
виконавче провадження було передане з
Відділу ДВС Енергодарського міського
управління юстиції до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області.

08.01.2014 р. постановою заступника
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Тимофєєвою О.Г. поновлене
виконавче провадження ВП №2939644 з
примусового виконання наказу №2/3/518, у
зв'язку з закінченням строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, встановленої Законом
№ 2711-IV, яка діяла до 1 січня 2014 року (л. 3.4
ст. З Закону №2711'-IV, в ред.
від 23.06.2005 р.).

Також, у скарзі відповідачем було
зазначено, що у Відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області у відношенні ВП ЗАЕС було
відкрито кілька виконавчих проваджень,
серед них і ВП № 2939644 з примусового
виконання наказу № 2/3/518, які об'єднані у
зведене виконавче провадження ВП №
24782704.

Посилаючись на те, що Законом України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо забезпечення розрахунків
у паливно-енергетичному комплексі» від
03.07.2014 №1571Л/ІІ пункт 3.4 статті 3 Закону
№2711-М був викладений у такій редакції:
«Процедура погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу діє до 1 січня 2016 року»,
відповідач вважає, що внесення
підприємства ПЕК до Реєстру, є
обставиною, що зумовлює обов'язкове
зупинення виконавчого провадження.

Проте, як наголошує заявник, до
теперішнього часу виконавче
провадження ВП №2939644 з примусового
виконання наказу № 2/3/518 не зупинене.

При цьому, відповідач повідомив, що
11.09.2014 р. до ВП ЗАЕС надійшли копії
постанов заступника начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Тимофєєвої О.Г. про
зупинення виконавчих проваджень ВП
№2717924 та ВП №3329084 із зведеного
виконавчого провадження ВП №24782704, в
яких ВП ЗАЕС - є боржником, на підставі
внесення ДП «НАЕК «Енергоатом» до
Реєстру та продовження строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами ПЕК до 01.01.2016,
відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 та ст. 39
Закону України «Про виконавче
провадження».

На думку заявника, постанова про
зупинення виконавчого провадження ВП
№2939644 з примусового виконання наказу №
2/3/518 повинна була бути винесеною
заступником начальника Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Тимофєєвою О.Г. не
пізніше 01.08.2014 р.

Відповідач відзначає, що виконавче
провадження ВП №2939644 з примусового
виконання наказу №2/3/518 не зупинене,
тобто вищевказаною особою не вчинена
дія, яка мала бути вчиненою, ВП ЗАЕС
стало відомо після отримання 11.09.2014 р.
копій постанов заступника начальника
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Тимофєєвої О.Г. про
зупинення виконавчих проваджень ВП
№2717924 та ВП №3329084 із зведеного
виконавчого провадження ВП №24782704, в
яких ВП ЗАЕС - є боржником.

Вищевикладені обставини стали
підставою для звернення ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «Запорізька
АЕС» (відповідача у справі) до
господарського суду із скаргою на
бездіяльність органів державної
виконавчої служби.

У відповідності до статті 124
Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
Юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
Судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Виконання рішення, ухвали, постанови
господарського суду є невід'ємною
частиною судового процесу.

Відповідно до статті 116 Господарського
процесуального кодексу України
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.
Наказ видається стягувачеві або
надсилається йому після набрання
судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» примусове виконання рішень в
Україні покладається на Державну
виконавчу службу. Завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» державний виконавець здійснює
примусове виконання рішень у порядку,
передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За змістом ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час відкладення
провадження виконавчих дій або
зупинення виконавчого провадження на
період проведення експертизи чи оцінки
майна, виготовлення технічної
документації на майно, реалізації
майна боржника, час перебування
виконавчого документа на виконанні в
адміністрації підприємства, установи
чи організації, фізичної особи,
фізичної особи - підприємця, які
здійснюють відрахування із заробітної
плати (заробітку), пенсії та інших
доходів боржника. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

Скарги на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарськими судами
за правилами ст. 121-2 ГПК України.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 121-2
ГПК України скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Тобто, вказана норма встановлює право
на подання скарги на дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень господарських судів, яке
надається стягувачу, боржнику та
прокурору і може бути реалізоване ними
протягом 10 днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
скаржнику стало відомо про вчинення
оскаржуваної дії (у випадку оскарження
дій ДВС), або з дня, коли дія мала бути
вчинена (у випадку оскарження
бездіяльності ДВС).

За доводами заявника, бездіяльність
органу ДВС полягає в тому, що після
набрання чинності Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо забезпечення розрахунків
у паливно-енергетичному комплексі» від
03.07.2014 р. № 1571-VII (01.08.2014 р.), яким
встановлено, що процедура погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу діє до
1 січня 2016 року, Відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій
області не було зупинене виконавче
провадження ВП № 2939644 з примусового
виконання наказу № 2/3/518.

При цьому, відповідач зазначив, що про
те, що виконавче провадження ВП №2939644 з
примусового виконання наказу №2/3/518 не
зупинене, тобто вищевказаною особою не
вчинена дія, яка мала бути вчиненою, ВП
ЗАЕС стало відомо після отримання
11.09.2014 р. копій постанов заступника
начальника Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Запорізькій
області Тимофєєвої О.Г. про зупинення
виконавчих проваджень ВП №2717924 та ВП
№3329084 із зведеного виконавчого
провадження ВП №24782704, в яких ВП ЗАЕС - є
боржником.

Однак, суд відзначає, що згідно
Прикінцевих положень, Закон України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо забезпечення розрахунків
у паливно-енергетичному комплексі» від
03.07.2014 р. №1571-VII, яким, зокрема, було
внесено зміни до п. 3.4 ст. 3 Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", набирає чинності з дня,
наступного за днем його опублікування

Вищевказаний Закон був опублікований в
газеті «Голос України» від 31.07.2014 р. за
№ 144, та, відповідно, набрав чинності
01.08.2014 р.

За таких обставин, саме з 01.08.2014 р. у
органу ДВС виник обов'язок вчинити дію
у вигляді зупинення виконавчого
провадження ВП № 2939644 з примусового
виконання наказу № 2/3/518.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 121-2 ГПК
України строк для оскарження
бездіяльності органів Державної
виконавчої служби сплив 11.08.2014 р. (по
закінченню 10 днів для оскарження).

Однак, скарга на бездіяльність органу
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Запорізькій області була
подана ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП
«Запорізька АЕС» до господарського
суду 26.09.2014 р., тобто з пропуском
встановленого строку.

Згідно ст. 53 ГПК України за заявою
сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законодавством
процесуального строку поважною і
відновити пропущений строк.

В даному випадку, будь - яких поважних
причин пропуску строку оскарження і,
відповідно, для відновлення
пропущеного строку оскарження
бездіяльності органу ДВС заявником у
своїй скарзі не наведено. Заявник лише
обмежився посиланням на те, що йому
стало відомо, що виконавче провадження
ВП № 2939644 з примусового виконання
наказу № 2/3/518 не зупинено
внаслідок отримання 11.09.2014р. копій
постанов Відділу примусового
виконання рішеннь про зупинення
виконавчих провадженнь ВП № 2717922 та ВП
№ 3329084.

Однак, вказана обставина не може
вважатись поважною причиною пропуску
строку оскарження бездіяльності
органу ДВС, оскільки про необхідність
вчинення органом ДВС дії щодо
зупинення виконавчого провадження
заявник повинен був дізнатись,
починаючи з 01.08.2014р. - тобто з моменту
набрання чинності Законом України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо забезпечення розрахунків
у паливно-енергетичному комплексі» від
03.07.2014 р. №1571-VII.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що
відповідач пропустив встановлений
законом строк для оскарження дій
(бездіяльності) органів державної
виконавчої служби при примусовому
виконанні рішення суду у даній справі.

Суд не знаходить поважних причин для
відновлення пропущеного строку для
подання скарги на бездіяльність органу
ДВС. У задоволенні заяви про
відновлення пропущеного строку для
подання скарги на бездіяльність органу
Державної виконавчої служби слід
відмовити.

Відповідно до пункту 9.7 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» № 9 від
17.10.2012 р. встановлений у частині першій
статті 1212 ГПК десятиденний строк для
подання скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК може
бути відновлений за наявності поважних
причин його пропуску та на підставі
заяви скаржника, яка подається
одночасно зі скаргою або викладається
в останній у вигляді клопотання.
Скарга, пропущений строк подання якої
не відновлений, залишається без
розгляду, про що з посиланням на статті
53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін
виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було
подано з пропуском згаданого строку
без заяви про його відновлення, суд без
виклику сторін виносить ухвалу про
залишення скарги без розгляду, що не
перешкоджає повторному поданню скарги
із заявою про відновлення строку
такого подання.

З огляду на вищевикладене, скарга ДП
«НАЕК «Енергоатом» в особі ВП
«Запорізька АЕС» на бездіяльність
органів державної виконавчої служби
залишається судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 53, 86 ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі Відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція», м. Енергодар Запорізької
області про відновлення пропущеного
строку подання скарги на бездіяльність
заступника начальника Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Тимофєєвої Ольги
Геннадіївни відмовити.

Скаргу Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція», м.
Енергодар Запорізької області,
бездіяльність органів державної
виконавчої служби, залишити без
розгляду.

Додаток: матеріали на 32 аркушах, в т.ч.
оригінали: Реєстри кореспонденції
від 22.09.2014 р..

Суддя
М.В. Мірошниченко