ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3730/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лилака Т.Д., розглянувши
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодистриб'юшн
КАРГО ПАРТС», м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автомобільне підприємство С.Т.Р.
Україна», Київська обл., с. Погребипро
стягнення 9 474,20 грн.,за участю
представників:

позивача:Будіянський О.С., довіреність
№ б/н від 25.06.2014 року;відповідача:не
з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до відповідача про
стягнення 6 847,12 грн. основного боргу,
815,84 грн. пені, 1003,99 грн. 24% річних, 807,25
грн. інфляційної складової боргу, а
загалом 9 474,20 грн. у зв'язку з неналежним
виконанням останнім зобов'язань з
оплати поставленого товару за
договором поставки № 4589-24/2012 від 13.04.2012
року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.09.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 11.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.09.2014 року розгляд справи
було відкладено на 02.10.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 02.10.2014 року не з'явився,
відзив на позов не надав, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.04.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автодистриб'юшн
КАРГО ПАРТС» (постачальник) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільне
підприємство С.Т.Р. Україна» (покупець)
було укладено договір поставки №
4589-24/2012, за умовами якого постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, поставляти
покупцю визначені цим договором
запчастини та експлуатаційні
матеріали (далі - Товар), а покупець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, приймати
Товар та оплачувати його.

Відповідно до п. 2.2. договору товар за
домовленістю сторін продається на
умовах попередньої оплати або на
умовах відстрочення платежу, термін
відстрочення платежу зазначається у
накладній. У разі відстрочення платежу
товар має бути сплачений не пізніше
останнього дня відтермінування
включно.

Згідно п. 3.1. договору оплата згідно
даного договору здійснюється покупцем
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальнику на
підставі рахунку-фактури та за умов
зазначених в п. 2 даного договору.

Договір набирає чинності з моменту
підписання його сторонами і діє до 31
грудня 2012 року (п. 8.2. договору).

На виконання умов договору позивач у
грудні 2013 року поставив відповідачу
товар на загальну суму 10 675,76 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ KBSI777490 від 09.12.2013 року на суму 7 919,06 грн.
з терміном сплати до 16.12.2013 року,
видатковою накладною № KBSI778820 від 10.12.2013
року на суму 418,80 грн. з терміном сплати
до 17.12.2013 року, видатковою накладною
№ KBSI778494 від 10.12.2013 року на
суму 2 230,26 грн. з терміном сплати до
17.12.2013 року, видатковою накладно. №
KBSI780302 від 12.12.2013 року на суму 107,64 грн. з
терміном сплати до 19.12.2013 року та
податковими накладними, наявними в
матеріалах справи

Проте, відповідач за отриманий від
позивача товар на суму 10 675,76 грн.
розрахувався частково та несвоєчасно і
має заборгованість перед останнім у
сумі 6 847,12 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання з продажу товару за
договором, а відповідач не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання з оплати отриманого
товару та має перед позивачем
заборгованість у сумі 6 847,12 грн.

Доказів сплати відповідачем
зазначеної суми боргу суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу в сумі 6 847,12 грн. є
обґрунтованими, і тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п. 5.3.договору, на
підставі ст. 625 ЦК України сторони
домовилися, що у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання
строком більше 30 календарних днів
боржник, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також штраф у
розмірі 24 (двадцять чотири) відсотки
річних від простроченої суми.

Враховуючи, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з оплати
переданого товару за договором, з нього
на користь позивача на підставі ст. 625
ЦК України підлягає стягненню 807,25 грн.
інфляційних витрат та 1 003,99 грн. 24%
річних, які нараховані позивачем
відповідно до вимог закону та умов
договору.

Крім суми боргу, позивачем нарахована
пеня за несвоєчасну сплату вартості
поставленого товару в розмірі 815,84 грн.
(за період з 22.12.2013 року по 29.08.2014 року).

Згідно п. 5.2. договору в разі
простроченого платежу більше 3-х
календарних днів, покупець сплачує
пеню у розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Суд, здійснивши власний розрахунок
пені встановив, що заявлений позивачем
до стягнення розрахунок пені за
несвоєчасну сплату поставленого
товару в розмірі 815,84 грн. (за період з
22.12.2013 року по 29.08.2014 року) є арифметично
невірним, оскільки позивачем
нарахована пеня з порушенням
граничного терміну, встановленого
законодавством України (п. 6 ст. 232 ГК
України), а також в порушення статтей 1, 3
Закону України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», у зв'язку з чим стягненню
підлягає розмір пені, здійснений за
розрахунком суду та з урахуванням норм
статті 232 Господарського кодексу
України в сумі 523,95 грн.

В іншій частині позовних вимог про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
поставленого товару в позові слід
відмовити.

Судовий збір у розмірі 1 770,71 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача пропорційно задоволених
вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільне
підприємство С.Т.Р. Україна (07416,
Київська обл., Броварський район, с.
Погреби, код 22909478) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автодистриб'юшн
КАРГО ПАРТС» (02660, м. Київ, вул.
Закревського, 16, код 37141112) 6 847 (шість
тисяч вісімсот сорок сім) грн. 12 коп.
основного боргу, 523 (п'ятсот двадцять
три) грн. 95 коп. пені, 807 (вісімсот сім)
грн. 25 коп. інфляційних витрат, 1 003 (одну
тисячу три) грн. 99 коп. 24% річних, 1 770
(одну тисячу сімсот сімдесят) грн. 71 коп.
судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено: 07.10.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак