м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛІН БЕККЕР»
до 1) Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк»
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фуд»
про визнання недійсним підпункту
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Мишакова Ю.А.
від відповідача 1: Разумов М.А.
від відповідача 2: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛІН БЕККЕР»
звернулося до Господарського суду
міста Києва до Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» (далі -
відповідач -1), Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фуд» » (далі -
відповідач -2) про визнання недійсним
положення підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3. розділу 4 договору про
надання мультивалютної
невідновлювальної відкличної
кредитної лінії №10-0604/101 к від 28.03.2006 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
положення спірного підпункту
кредитного договору суперечать
вимогам ст. 43, ч. 1 ст. 42 Господарського
кодексу України та обмежують суб'єкта
господарювання у праві самостійно
здійснювати господарську діяльність;
суперечать вимогам п.п. 2 ч.1 ст. 44
Господарського кодексу України та
обмежують суб'єкта господарювання у
праві одержувати кредити, а також
суперечать положенням ч. 1 ст. 27
Цивільного кодексу України в
системному застосуванні з ч. 1 ст. 91
Цивільного кодексу України та
обмежують право суб'єкта
господарювання самостійно реалізувати
інші не заборонені права та брати на
себе зобов'язання у вигляді гарантії,
поруки, майнової поруки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 р. порушено провадження
розгляду на 24.07.2014 р. за участю
представників сторін, яких зобов'язано
надати суду певні документи.
24.07.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача-1 подав відзив на позовну
заяву, у якому проти позову заперечив
та зазначив, що позивачем не доведено
та не надано доказів про порушення
банком право- та дієздатності позивача,
а також надав суду підтвердження, що
спірні пункти вказаного договору вже
були предметом розгляду господарським
судом.
У судовому засіданні 24.07.2014 р. судом
оголошено перерву до 08.09.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
У судовому засіданні 08.09.2014 р.
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги та надав
письмові пояснення щодо обставин
справи для долучення до матеріалів
справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014 р. продовжено строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів та
розгляд справи відкладено на 29.09.2014 р.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача-1 заперечив
проти задоволення позовних вимог.
Представник відповідача-2 у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення відповідачу (в матеріалах
справи).
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача-2 був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача-2 не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.09.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2006 р. між Закритим акціонерним
товариством «Внєшторгбанк (Україна)»
(далі-кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сільпо-55»
(далі-позичальник) укладено договір про
надання мультивалютної
невідновлювальної відкличної
кредитної лінії №10-0604/101к, умовами
якого передбачено, що кредитор
зобов'язується надати позичальнику
грошові кошти у тимчасове
користування.

Відповідно до п.1.1.1 договору, надання
кредиту буде здійснюватися в
національній валюті у сумі не більше
ніж 2 500 000 грн. 00 коп. та доларів США у
сумі не більшій ніж 1 980 198 доларів 00
центів окремими частинами (надалі за
текстом договору - «Транш»), а у
сукупності - «Транш», зі сплатою 17,2
відсотків річних в гривнях, 12, 2
процентів річних в доларах США в межах
максимального ліміту заборгованості 12
500 000, 00 грн. включно, з погашенням суми
основної заборгованості відповідно до
графіку (наведеного у договорі) та
кінцевим терміном повернення
заборгованості за кредитом 26.03.2010 р. на
умовах визначених даним договором.

Даний договір набирає чинності з дати
його укладення та діє до остаточного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань (п. 7.3 договору).

Як вбачається з матеріалів
справи, Закритим акціонерним
товариством «Внєшторгбанк (Україна)»
змінено найменування на Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк".

Так, відповідно до п. 1. 4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 зазначено, що
господарським судам необхідно
враховувати, що сама лише зміна
найменування юридичної особи не
означає її реорганізації, якщо при
цьому не змінюється
організаційно-правова форма даної
особи.

Згідно ст. 5 та п. 5 ч. 2 прикінцевих та
перехідних положень закону України
«Про акціонерні товариства», зміна
виду акціонерного товариства на тип,
зокрема, із закритого на публічне не
його реорганізацією.

24.09.2010 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сільпо-55»
(далі-первісний боржник) та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Фоззі
Фуд» (далі-новий боржник) укладено
договір про переведення боргу №41,
умовами якого передбачено, що за даним
договором первісний боржник
переводить на нового боржника свої
зобов'язання за кредитним договором
№10-0604/101к від 28.03.2006 р. та додатковими
угодами про внесення змін до
кредитного договору №10-0604/101к від 28.03.2006
р. за №1 від 04.07.207 р., №2 від 03.01.2008 р., №3
від 07.08.2008 р., №4 від 27.10.2008 р., №5 від
30.01.2009 р., №6 від 26.02.2009 р., №7 від 15.07.2009 р.,
№8 від 28.01.2010 р., №9 від 30.06.2010р. (надалі
все разом - «кредитний договір»), що
укладені між кредитором та первісним
боржником (далі-«боргові
зобов'язання»), внаслідок чого новий
боржник приймає на себе права та
обов'язки первісного боржника за
кредитним договором в межах,
зазначених у п.1.2. даного договору.

Згідно з п.2.1. договору, боргові
зобов'язання вважаються переведеними
(переданими) первісним боржником
новому боржнику з моменту набрання
чинності даним договором.

Одностороння зміна або відмова
первісним боржником або новим
боржником від зобов'язань за даним
договором не дозволяється. Даний
договір набирає чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за даним договором (п. 3.1. та 3.2 договору).

24.09.2010 р. між Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі-кредитор)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фуд»
(далі-позичальник) уклали договір №10
про внесення змін до договору про
надання мультивалютної
невідновлювальної відкличної
кредитної лінії №10-0604/101к від 28.03.2006 р.,
відповідно до п. 1 договору сторони
досягли згоди внести зміни до договору
поруки, шляхом його викладення в новій
редакції, а саме: банк на умовах даного
договору зобов'язується надати
позичальнику кредит в сумі 3 035 905 дол. 00
центів, а позичальник зобов'язується
прийняти, належним чином використати
та повернути банку кредит не пізніше
11.07.2014 р., а також сплатити плату за
кредит та виконати інші зобов'язання у
повному обсязі на умовах та в строки,
визначені даним договором.

Даний договір про внесення змін
набирає чинності з моменту його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатки сторін і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за договором №10-0604/101к від 28.03.2006 р.

24.09.2010 р. між Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі-банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛІН БЕККЕР»
(далі-поручитель) укладено договір
поруки №10-0604/101к/П-03 умовами якого
передбачено, що поручитель поручається
перед банком за виконання Товариством
з обмеженою відповідальністю «Фоззі
Фуд» зобов'язань, що виникли на
підставі кредитного договору або
можуть виникнути на підставі нього у
майбутньому.

30.11.2011 р. між Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі-банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фуд»
(далі-позичальник) укладено договір №13
про внесення змін до кредитного
договору №10-0604/101к від 28.03.2006 р.,
відповідно до п. 1 договору сторони
досягли згоди внести зміни до
кредитного договору шляхом викладення
його тексту у тому числі про таке.

Відповідно до п. 4.3.13 договору, протягом
строку дії даного договору без
попереднього письмового погодження з
банком позичальник зобов'язаний
забезпечити виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фоззі
Фуд», Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сільпо-55»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛІН БЕККЕР»:

- не надавати кредити та/або гарантії
третім особам та/або не виступати
поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб в сумі, що перевущує
еквівалент 1 000 000, 00 доларів США на одну
юридичну особу протягом календарного
року (п. 4.3.13.1 договору).

Згідно з п. 7.5. договору, при невиконанні
або неналежному виконанні будь-якої з
умов визначених у п. 4.3.13 даного
договору, банк має право застосувати до
позичальника договірну санкцію, а
позичальник зобов'язаний сплатити її
банку у розмірі 5 000, 00 доларів США, який
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату моніторингу
згідно таблиці-1 за кожен випадок
невиконання або неналежного
виканонання будь-якої з умов, вказаних
у п. 4.3.13, даного договору. Ненадання
розшифровок рядків, визначених п.4.3.13 ,
п.4.3.14.5 даного договору, прирівнюється
до невиконання будь-якої з умов,
визначених в п.4.3.13. даного договору.

13.04.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі-банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фуд»
(далі-позичальник) укладено договір №14
про внесення змін до кредитного
договору №10-0604/101к від 28.03.2006 р.

21.11.2013 р. Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі-банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі Фуд»
(далі-позичальник) укладено договір №17
про внесення змін до кредитного
договору №10-0604/101к від 28.03.2006 р.

Відповідно до п. 4.3.13 статті 4.3. розділу 4
договору протягом строку дії цього
договору без попереднього письмового
погодження з банком позичальник
зобов'язаний та зобов'язується
забезпечити виконання АТ "Сільпо
Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ "Лін Беккер"
угоди:

4.3.13.1. не надавати кредити та/або
гарантії третім особам та/або не
виступати поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб в сумі, що перевищує
еквівалент 1 000 000,00 доларів США (один
мільйон доларів США 00 центів) на одну
юридичну особу протягом календарного
року, за виключенням:

4.3.13.1.1. надання кредитів, гарантій на
користь позичальника, зокрема, АТ
"Сільпо Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ "Лін
Беккер" та інших осіб, що увійшли до
складу Групи компаній "FOZZY GROUP";

4.3.13.1.2. надання майнових порук по
зобов'язанням позичальника та/або по
зобов'язанням, АТ "Сільпо Рітейл", ТОВ
"Фоззі-Фуд", ТОВ "Лін Беккер" та/або по
зобов'язанням інших осіб, що увійшли до
складу Групи компаній "FOZZY GROUP", якщо
майно, що буде предметом майнової
поруки, було придбане або
придбавається частково або повністю за
рахунок кредиту, що отриманий після
укладання Договору № 13 про внесення
змін до цього Договору;

4.3.13.1.3. надання порук/гарантій по
зобов'язанням позичальника, АТ "Сільпо
Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ "Лін Беккер"
та інших осіб, що увійшли до складу
Групи компаній "FOZZY GROUP", у випадку якщо
поручитель/гарант надає
поруку/гарантію по зобов'язанням
юридичної особи, за зобов'язаннями якої
поручитель/гарант надав
поруку/гарантію перед Банком.

Моніторинг виконання зобов'язання
здійснюється Банком щоквартально на
підставі Фінансової звітності
позичальника, АТ "Сільпо Рітейл", ТОВ
"Фоззі-Фуд", ТОВ "Лін Беккер", згідно
Таблиці-1 на підставі аналізу значень
рядків:

- 1040, 1155 Форми №1 та розшифровки
позабалансових зобов'язань;

- 070, 210 Форми №1-м та розшифровки
позабалансових зобов'язань.

Як вказує позивач, у випадку вчинення
ним дій, які передбачені підпунктом
4.3.13.1 без згоди відповідача-1, останній
наділяється правом вимагати сплати
штрафних санкцій за невиконання
підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору №10-0604/101к
від 24.09.2010 р. як з відповідача-2, так і з
позивача, що в свою чергу створює для
позивача обов'язок погоджувати
укладення договорів з відповідачем-1.

Також, позивач пояснює, що оспорюваний
пункт кредитного договору порушує
права та охоронювані законом інтереси
позивача, оскільки даний пункт обмежує
правосуб'єктивність позивача та право
самостійно здійснювати господарську
діяльність, одержувати кредити та
реалізовувати інші не заборонені права
та брати обов'язки.

Обрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛІН БЕККЕР» просить
суд визнати недійсним положення
підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3.
розділу 4 договору про надання
мультивалютної невідновлювальної
відкличної кредитної лінії №10-0604/101к
від 28.03.2006 р.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними", вирішуючи спори
про визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У відповідності зі ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Суд, проаналізувавши підпункт 4.3.13.1.
пункту 4.3.13. статті 4 Кредитного
договору №10-0604/101к від 28.03.2006 р.,
зазначає, що всупереч твердженням
позивача даний пункт покладає
встановлені ним зобов'язання не на
позивача, який за наведеними в ньому
умовами входить до Групи компаній "FOZZY
GROUP", а встановлює певні зобов'язання
для "позичальника", яким є відповідач 2 -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд".

Згідно положень оскаржуваного пункту
4.3.13 статті 4.3 розділу 4 Кредитного
договору №10-0604/101к від 28.03.2006 р., саме
відповідач-2 зобов'язаний забезпечити
виконання Групи компаній "FOZZY GROUP"
певних умов, в тому числі підпункту
4.3.13.1 Кредитного договору.

Тому, у випадку неможливості
забезпечення відповідачем-2 виконання
вказаного підпункту компаніями, що
входять до складу Групи компаній "FOZZY
GROUP" даний обов'язок покладається на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд", оскільки
останній є стороною Кредитного
договору №10-0604/101к від 28.03.2006 р. та
входить до складу цієї Групи компаній.

Крім того, суд зазначає, що пункт 7.5
Кредитного договору №10-0604/101к від 28.03.2006
р., також не підтверджує порушення прав
позивача оскаржуваними положеннями
пункту, оскільки передбачає накладення
штрафу саме на відповідача-2.

Отже, позивачем не надано суду доказів,
які б підтверджували порушення прав
позивача підпунктом 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3 розділу 4 Кредитного договору
№10-0604/101к від 28.03.2006 р., а також те, що
оспорюванні пункти суперечать закону.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, оскільки, позивачем не
доведено суду наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним (повністю
або в частині), то суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 02.10.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.