ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 вересня 2014 року Справа № 62/68

Вищий господарський суд України у
складі

головуючого судді:Вовка
І.В.,суддів:Грека Б.М., Запорощенка М.Д.,
Стратієнко Л.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши заявурелігійної громади
Римсько-Католицької Церкви парафії
Святого Антонія у Личаківському районі
міста Львовапро перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 24.06.2014у
справі№ 62/68за позовомрелігійної
громади Римсько-Католицької Церкви
парафії Святого Антонія у
Личаківському районі міста Львовадо:1)
Львівської обласної ради, 2) Львівської
міської ради, 3) регіонального
відділення Фонду державного майна
України у Львівській області,треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів:1) управління майном
спільної власності Львівської
обласної ради, 2) Львівська державна
музична школа № 4,провизнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.07.2013 відмовлено у
задоволенні позову релігійної громади
Римсько-Католицької Церкви парафії
Святого Антонія у Личаківському районі
міста Львова, заявленого з посиланням
на положення статті 17 Закону України
"Про свободу совісті та релігійні
організації" до Львівської обласної
ради, Львівської міської ради та
регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області, про визнання права власності
на будинок № 53 (в минулому - № 49) по
вулиці Личаківській у місті Львові.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 рішення
місцевого суду скасовано, прийнято
нове рішення, яким визнано за позивачем
право власності на спірне приміщення;
визнано недійсним рішення Львівської
міської ради від 13.04.2012 № 257 "Про
оформлення права комунальної
власності на будівлі майнового
комплексу на вул. Личаківський, 53";
визнано недійсним свідоцтво про право
власності від 20.04.2012 № ЛР 1504, видане
третій особі-2 на спірні будівлі та
споруди; скасовано державну реєстрацію
прав третьої особи-2 на спірну будівлю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.06.2014 у справі № 62/68
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014
скасовано, рішення господарського суду
міста Києва від 03.07.2013 про відмову у
позові залишено в силі.

Релігійною громадою
Римсько-Католицької Церкви парафії
Святого Антонія у Личаківському районі
міста Львова подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
24.06.2014 у справі № 62/68, в якій заявник
просить вказану постанову скасувати,
прийняти у справі нове рішення про
залишення постанови Київського
апеляційного господарського суду від
28.01.2014 без змін.

Заяву з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 26.11.2009
у справі № 27/74-09(30/118-08,18/510-07,30/308-07)
мотивовано неоднаковим застосуванням
судами касаційної інстанції положень
статті 17 Закону України "Про свободу
совісті та релігійні організації",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає, що справа № 62/68 не підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, або встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце у разі, коли суд
касаційної інстанції при розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Так у постанові від 24.06.2014 у справі №
62/68, про перегляд якої просить заявник,
Вищий господарський суд України
погодився з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволені
позовних вимог про визнання права
власності релігійної громади на спірне
приміщення з огляду на встановлені
обставини справи, відповідно до яких
уповноваженим державним органом
рішення про передачу спірної будівлі
позивачу не приймалося, а будівля не
передавалася; спірна будівля не є
культовою спорудою (або її невід'ємною
частиною) і будучи комунальною
власністю територіальної громади
міста Львова, на праві оперативного
управління належить державній
музичній школі; рішення виконавчого
комітету міської ради від 13.04.2012 № 257
"Про оформлення права комунальної
власності на спірні будівлі майнового
комплексу" не визнавалось недійсним;
правонаступництво позивача стосовно
спірної будівлі не доведено.

Водночас у постанові від 26.11.2009 у справі
№ 27/74-09(30/118-08,18/510-07,30/308-07), на яку заявник
посилається, суд касаційної інстанції
погодився з висновком суду апеляційної
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову щодо визнання права
власності позивача на приміщення
костьолу, оскільки судами попередньої
інстанції було встановлено, що спірне
приміщення на підставі розпорядження
прем'єр-міністра України передане до
комунальної власності
Дніпропетровської області;
розпорядження обласної ради про продаж
зазначеного майна та договір його
купівлі-продажу в судовому порядку
визнані недійсними як такі, що
здійснені особою, що не є його
власником та не з волі власника; спірна
будівля є культовою спорудою; позивач є
правонаступником однойменної
релігійної громади, на кошти якої було
побудовано спірну будівлю.

Таким чином, неоднакові правові
висновки, покладені в основу згаданих
постанов суду касаційної інстанції, не
можна розцінювати як ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки при їх
прийнятті суд касаційної інстанції
виходив з різних фактичних обставин
справи.

За таких обставин відсутні правові
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити релігійній громаді
Римсько-Католицької Церкви парафії
Святого Антонія у Личаківському районі
міста Львова у допуску справи № 62/68 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:І.ВовкСудді:Б.Грек
М.Запорощенко Л.Стратієнко
М.Черкащенко