КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 910/8845/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: Ходько В.М. - представник
за довіреністю;

від відповідача: Артеменко Я.М. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Приватного підприємства "Стерк"

на рішення господарського суду міста
Києва від 18.06.2014

у справі № 910/8845/14 (суддя Сташків Р.Б.),

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго"

до Приватного підприємства "Стерк"

про стягнення 37 858,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 у справі № 910/8845/14,
повний текст якого складено 23.06.2014,
позов Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" до
Приватного підприємства "Стерк" про
стягнення 37 858,90 грн. - задоволено, а
саме, стягнуто з Приватного
підприємства "Стерк" на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" 37 858,90 грн.
заборгованості за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та розподілено
судові витрати.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що відповідачем в
порушення умов, укладеного між
позивачем та відповідачем договору про
постачання електричної енергії та ПКЕЕ
було перевищено договірну величину
споживання електричної енергії у
травні 2011, в зв'язку з чим у відповідача
виникла заборгованість за двократну
вартість різниці між фактично спожитою
та договірною величинами
електроенергії за договором у сумі 37
858,90 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся до Київського апеляційного
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати, а в позові
відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відповідачем у травні 2011
використано електроенергії без
перевищення лімітів споживання, що
також встановлено постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 по
справі № 35/423.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Стерк" по
справі № 910/8845/14 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014
апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Стерк" на рішення
господарського міста Києва від 18.06.2014
по справі №910/8845/14 прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи №910/8845/14
призначено на 03.09.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
03.09.2014 справу №910/8845/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Власов Ю.Л., судді:
Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014 справу
№910/8845/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Власов Ю.Л.,
судді: Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю., розгляд
справи призначено на 01.10.2014 об 11:50 год.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
08.09.2014 справу №910/8845/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського від 08.09.2014 справу
№910/8845/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю., розгляд
справи вирішено здійснювати в раніше
призначеному судовому засіданні -
01.10.2014 об 11:50 год.

В судовому засіданні 01.10.2014 представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив оскаржуване
відповідачем рішення скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити, з підстав, викладених
в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.10.2014 проти апеляційної
скарги заперечував, з урахуванням
поданого 08.09.2014 до Київського
апеляційного господарського суду
відзиву на апеляційну скаргу, просив
оскаржуване відповідачем рішення
залишити без змін.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом, підтверджується матеріалами
справи та не заперечувалось сторонами,
18.01.2008 між позивачем Відкритим
акціонерним товариством
"Запоріжжяобленерго", як
постачальником, та відповідачем
Приватним підприємством "Стерк", як
споживачем, укладено договір № 10433 про
постачання електричної енергії,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався постачати відповідачу
електричну енергію для забезпечення
потреб електроустановок будівельного
майданчика по вул. Перемоги у м.
Запоріжжя, а останній - не пізніше 15
числа місяця, наступного за
розрахунковим оплачувати вартість
спожитої електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього договору.

Згідно з підпунктом 2.2.2 договору
позивач зобов'язався, зокрема,
постачати відповідачу електроенергію,
як різновид товару, в обсягах,
визначених відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
договору (додаток № 1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу").

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
договірні величини споживання
електричної енергії визначаються на
рівнях визначених відповідачем згідно
з пунктом 5.1 цього договору обсягів.

Відповідно до пункту 5.1 договору для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік відповідач
не пізніше 1 листопада поточного року
надає позивачу відомості про розмір
очікуваного споживання електричної
енергії за формою додатка № 1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу".

Укладеним між сторонами додатку № 1
"Обсяги постачання електричної енергії
споживачу" до договору, було
встановлено обсяги споживання
електричної енергії на 2011, передбачено
обсяг споживання електроенергії,
зокрема, в травні 2011 в розмірі 67,4 тис.
кВт/год.

Згідно з пунктом 4.2.2 договору за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, визначених згідно із
вимогами розділу 5 цього договору,
відповідач сплачує позивачу двократну
вартість різниці фактично спожитої та
договірної величини.

Відповідно до пункту 10 додатку №4
«Порядок розрахунків за активну
електричну енергію» рахунки або
платіжні вимоги - доручення віддаються
уповноваженому представнику
відповідача під розпис у
пронумерованому, прошнурованому та
скріпленому печаткою позивача журналі
або направляються позивачем
відповідачу поштою рекомендованим
листом.

Пунктом 11 №4 «Порядок розрахунків за
активну електричну енергію» сторони
погодили, що відповідач зобов'язаний не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
розрахунковим здійснити оплату.

Відповідно пункту 9.4 договору строк дії
договору встановлений з дня його
підписання до 31.12.2008 та вважається
пролонгованим на наступний рік, якщо за
місяць до його закінчення про
припинення договору не буде заявлено
однією із сторін.

Доказів припинення договору в
установленому порядку суду не надано.

Як зазначав позивач, у травні 2011
відповідачем було спожито 113 961 кВт/год.,
чим здійснено перевищення договірних
величин споживання електроенергії за
договором на загальну суму 37 858,90 грн.

В зв'язку з чим позивачем було
виставлено відповідачу рахунок
№10/10433.135836 від 17.06.2011 на суму 37 858,90 грн.
(додаток до основного рахунку за
травень місяць 2011. Плата за перевищення
договірної величини
електроспоживання). Однак, як зазначав
позивач, відповідач перевищення
договірних величин споживання
електроенергії за договором на суму 37
858,90 грн. в добровільному порядку не
сплачує .

Місцевим господарським судом також
встановлено, що при розгляді справи №
35/423 (за позовом ВАТ
"Запоріжжяобленерго" до ПП "Стерк" про
стягнення 112 643,62 грн. боргу та 6 027,19 грн.
пені) постановою Київського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014, було встановлено, що у травні 2011
відповідач спожив 113 961 кВт/год.
електроенергії вартістю 112 643,62 грн.
Тому позов було задоволено, і стягнуто
на користь позивача борг за травень 2011
у вказаному розмірі.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України
договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання, до яких
відноситься спірний Договір,
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

За умовами ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором визнається домовленість
двох чи більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Його
зміст складають умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплату, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Відповідно до пункту 4.2 Правил
користування електричною енергією
(затверджені постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 № 28, у редакції
постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 17.10.2005 № 910, та зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 02.081996 за
№ 417/1442ПКЕЕ) відомості про обсяги
очікуваного споживання електричної
енергії в наступному році з помісячним
або поквартальним розподілом
подаються споживачами постачальнику
електричної енергії за регульованим
тарифом у термін, обумовлений
договором. Узгоджені сторонами обсяги
очікуваного споживання електричної
енергії та заявлені величини
споживання електричної потужності
оформлюються додатком до договору як
договірні величини.

Частиною 6 статті 26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що
споживачі у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, статтею 193
Господарського кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк
відповідно до закону, інших правових
актів, договору. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
18.01.2008 між позивачем та відповідачем
укладено договір про постачання
електричної енергії №10433, відповідно
до умов якого позивач зобов'язався
постачати відповідачу електричну
енергію для забезпечення потреб
електроустановок будівельного
майданчика по вул. Перемоги у м.
Запоріжжя, а останній - не пізніше 15
числа місяця, наступного за
розрахунковим оплачувати вартість
спожитої електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього договору.

Також умовами договору (додаток № 1
"Обсяги постачання електричної енергії
споживачу") сторони погодили обсяги
споживання електричної енергії на 2011,
зокрема, передбачено обсяг споживання
електроенергії, в травні 2011 в розмірі
67,4 тис. кВт/год.

Відповідач листом (вхід. № 382 від 14.01.2011)
звертався до позивача із заявою на
коригування договірної величини
споживання на 2011, а саме, просив внести
зміни до додатку № 1 до Договору в межах
дозволеної потужності та режиму
роботи, із розрахунку місячного
споживання електроенергії: 200 кВт * 31
день * 12 год. = 744 000 кВт*год.

Однак, колегією суддів встановлено, що
заявлене коригування на весь 2011
суперечить вимогам передбаченим
пунктом 5.2 договору (всупереч даного
пункту подано на 2011 після 1 листопада
2010).

Крім того, ні під час розгляду справи в
суді першої інстанції, ні під час
апеляційного провадження відповідачем
не надано доказів здійснення такого
коригування з дотриманням порядку
передбаченого пунктом 4.4 ПКЕЕ. У справі
відсутнє відповідне повідомлення про
рівні відкоригованих договірних
величин обсягу споживання, які є
невід'ємними частинами договору, а
також відсутнє відповідне рішення
позивача, як постачальника електричної
енергії, про коригування договірних
величин на підставі вищевказаної заяви
відповідача (вхід. № 382 від 14.01.2011), до
зазначених у ній обсягів, відсутні
докази попередньої оплати додатково
заявлених обсягів активної
електричної енергії за травень 2011 ,
однак, підтверджується факт повної
неоплати за цей місяць спожитої
електричної енергії.

Як встановлено Київським апеляційним
господарським судом під час розгляду
справи № 35/423 та не оспорюється
сторонами, покази, встановленого у
відповідача електролічильника: на
початок травня 2011 - 893,69; на кінець
травня - 2351.

Відповідно до пункту 6 додатку №5 до
договору «графік зняття показів
розрахункових засобів обліку
електричної енергії»: розрахунковий
коефіцієнт обліку для встановленого у
відповідача електролічильника
становить «80»; втрати холостого ходу
трансформатора - 599; втрати короткого
замикання трансформатора 1 702 (1,46%);
втрати ЛЕП - 163.

Таким чином, згідно розрахунку: (2351 -
893,69) х 80 + 599 +1 702 + 163 - 5 088 (обсяг спожитої
субспоживачем електричної енергії
згідно рапорту субспоживача за травень
2011), обсяг фактично спожитої
відповідачем у травні 2011
електроенергії становить 113 961 кВт/год.,
що є перевищенням обумовленої додатком
№1 до договору договірної величини
електроенергії.

Колегією суддів також встановлено, що
позивачем на вартість різниці між
обсягом фактично спожитої у травні 2011
величини і обсягом договірної величини
електричної енергії був сформований та
вручений представнику відповідача під
особистий підпис в журналі видачі у 2011
рахунків та попереджень про
відключення споживача за
заборгованість рахунок від 17.06.2011 №
10/10433 на суму 37 858,90 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого госпоадсрького
суду, що відповідачем, в порушення умов
укладеного 18.01.2008 з позивачем договору
№ 10433 та ПКЕЕ, було перевищено
договірну величину споживання
електричної енергії у травні 2011 та
спожито 113 961 кВт/год. на суму 37 858,90 грн.

Доказів оплати вартості 37 858,90 грн. -
вартості перевищеної договірної
величини споживання електричної
енергії у травні 2011 ні під час розгляду
справи в суді першої інстанції, ні під
час апеляційного провадження
відповідачем не надано.

Викладеним вище також спростовується
твердження відповідача в апеляційній
скарзі про те, що у травні 2011 ним
використано електроенергії без
перевищення лімітів споживання, а саме,
в розмірі 2 351 кВт, що також встановлено
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 по
справі № 35/423 спростовуються
нижчевикладеним.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Стерк" на рішення
господарського суду міста Києва від
18.06.2014 у справі № 910/8845/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 у справі № 910/8845/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8845/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала