м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомДержавного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України
"Інформ-Ресурси" до Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" простягнення 15 124, 96
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: не з'явились;
від відповідача: Чеброва Ю.В. -
У судовому засіданні 08.10.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство Міністерства
внутрішніх справ України
"ІНФОРМ-РЕСУРСИ" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до ПАТ "Брокбізнесбанк" про
стягнення 15 124,96 грн. внаслідок не
виконання грошового зобов»язання на
підставі договору про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
№56619 від 13.08.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.08.2014 порушено провадження у
справі №910/17689/14, розгляд справи
призначений на 10.09.2014.

Ухвалою від 10.09.2014, в порядку ст. 77 ГПК
України, відкладено розгляд справи на
08.10.2014.

У відзиві на позов відповідач
заперечив проти задоволення позовних
вимог з підстав, викладених у відзиві
на позовну заяву. В обґрунтування своїх
заперечень представник відповідача
посилається на запровадження у
Публічному акціонерному товаристві
"Брокбізнесбанк" тимчасової
адміністрації строком на три місяці з
03.03.2014 по 02.06.2014, а також вказує, що
відповідно до Постанови Правління
Національного банку України від 10.06.2014
№ 339 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про
початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк".

В судовому засіданні 07.07.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу,
господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

13.08.2012 між ПАТ "Брокбізнесбанк" (банк за
договором) та Херсонською філією
Підприємства Міністерства Внутрішніх
справ України "Інформ Ресурси" (клієнт
за договором) укладений договір №56619
про відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування (далі - Договір), за
умовами якого банк відкриває клієнту
поточні рахунки та здійснює їх
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та умов
цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, операції
за рахунками здійснюються клієнтом з
використанням платіжних інструментів,
що передбачені чинним законодавством
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніми документами банку.

Згідно п. 2.2 Договору, операції з
рахунком здійснюються банком в межах
залишку коштів на початок операційного
дня з урахуванням поточних надходжень
коштів на рахунок протягом
операційного дня.

Умовами договору передбачено, що
клієнт має право самостійно
розпоряджатись коштами на своєму
рахунку з дотриманням вимог чинного
законодавства України, крім випадків
примусового списання (п. 4.2.1).

Також п. 3.1.3 Договору, передбачено, що
банк зобов'язаний своєчасно
здійснювати розрахункові та касові
операції відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніх документів Банку.

Даний Договір банківських рахунків є
чинним, у встановленому законом
порядку недійсним не визнавався.
Зворотного матеріали справи не
містять.

До Договору, сторонами укладена
додаткова угода від 08.08.2013, яка долучена
до матеріалів справи.

Відповідно до п. 5.2 Договору, банк
самостійно щомісячно, в останній
робочий день місяця здійснює
зарахування суми процентів, що
нараховані на залишок коштів на
рахунку клієнта в національній валюті
відповідно до чинних тарифів.

При розірванні договору та закритті
рахунку за ініціативою клієнта, банк
здійснює завершальні операції за
рахунком, у тому числі перерахування
залишку коштів на рахунок клієнта в
іншому банку, зазначеній в заяві про
закриття рахунку (п. 10.2).

На виконання умов Договору позивачу
відкрито наступні рахунки: №№9001,
9003, 9004, на яких залишок
коштів становить 14 986,45 грн.

Банком за період з 13.06.2012 по 10.06.2014
нараховані проценти за вільні залишки
на рахунок у розмірі 138,51 грн., згідно з
даних по рахунку №9000, але не
перераховані на поточний рахунок філії
позивача.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору,
суд дійшов до висновку, що даний
правочин за своєю правовою природою є
договором банківського рахунку.

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Відповідно до частини 3 статті 1068
Цивільного кодексу України банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Позивач зазначає, що банком за період з
13.06.2012 по 10.06.2014 нараховані проценти за
вільні залишки на рахунку у розмірі 138,
51 грн., але не перераховані на поточний
рахунок філії позивача.

Крім того, позивач стверджує, що
починаючи з 03.03.2014 не мало змоги
розпоряджатись своїми грошовими
коштами у зв'язку з обмеженням ПАТ
"Брокбізнесбанк".

Позивачем 23.06.2014 направлено заяву №44
про визнання вимог кредитора, на яку
відповіді не отримав.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 1074
Цивільного кодексу України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Судом встановлено, що Виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення №
9 про виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації, відповідно
до якого на підставі постанови
Правління Національного банку України
від 28 лютого 2014 року №107 "Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних", керуючись пунктом 2
частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" вирішила
розпочати процедуру виведення
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" з ринку та запровадити
в ньому тимчасову адміністрацію з
03.03.2014 по 02.06.2014.

Відповідно до норм частини 5 статті 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється: задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку;
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

У відповідності до пунктів 3 та статті 2
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
вклад це кошти в готівковій або
безготівковій формі у валюті України
або в іноземній валюті, які залучені
банком від вкладника (або які надійшли
для вкладника) на умовах договору
банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або шляхом видачі
іменного депозитного сертифіката,
включаючи нараховані відсотки на такі
кошти. Вкладник - фізична особа (крім
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката;

Крім того, згідно зі статтею 2 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" визначено поняття
"кредитор банку" - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

З огляду на викладене, позивач є
кредитором Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк", вимоги
якого щодо повернення коштів з
рахунків є вимогами щодо майнових
зобов'язань банку яка не підлягає
задоволенню, у зв'язку із
запровадженням у Публічному
акціонерному товаристві
"Брокбізнесбанк" тимчасової
адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014,
відповідно до пункту 1 частини 5 статті
36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

03.06.2014 виконавча дирекція Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
ухвалила рішення №42 про продовження
повноважень уповноваженої особи Фонду
гарантування фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в АТ
«Брокбізнесбанк».

У відповідності до вимог ст.44 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» 10.06.2014 була
ухвалена Постанова Правління
Національного банку України №339 «Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «БЮРОКБІЗНЕСБАНК».

Відповідно до зазначеної Постанови
Правління Національного Банку України
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 11.06.2014 №45 про
початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на
період з 11.06.2014 до 10.06.2015 включно.

Частина 1 ст.46 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що з дня призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію банку, зокрема строк
виконання всіх грошових зобов»язань
щодо сплати податків і зборів
(обов»язкових платежів) вважається
таким, що настав.

Згідно із ч.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» Фонд не пізніше робочого дня,
наступного за днем отримання рішення
Національного банку України про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку, розміщує інформацію
про це на своїй офіційній сторінці в
мережі Інтернет. Фонд здійснює
опублікування відомостей про
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду у газетах
«Урядовий кур»єр» або «Голос України»
не пізніше ніж через сім днів з дня
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку.

Інформація про ліквідацію Банку була
розміщена 12 червня 2014 року на
офіційному сайті Фонду за адресою:
www.fg.gov.ua. Відомості про ліквідацію АТ
«Брокбізннесбанк» та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію опубліковано у газетах
«Урядовий кур»єр» (№106 (5235) від 14 червня
2014 року) та Голос України» (№113(5863) від
14.06.2014).

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» протягом 30 днів з дня
опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.

Я зазначає позивач, та не заперечується
відповідачем, 23.06.2014 позивач звернувся
до Уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» із
заявою про визнання вимог кредитора.

Згідно із ст.49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду
припиняє приймання вимог кредиторів
після закінчення 30 днів з дня
опублікування відомостей відповідно
до ч.2 ст.45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Частина 2 ст.49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що протягом 90 днів з
дня опублікування відомостей
відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону
уповноважена особа Фонду здійснює такі
заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному
кредитору та відносить вимоги до
певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не
підтвердження фактичними даними, що
містяться у розпорядженні
уповноваженої особи Фонду, та, у разі
потреби, заявляє в установленому
законодавством порядку заперечення за
заявленими до банку вимогами
кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог
кредиторів відповідно до вимог,
встановлених нормативно-правовими
актами Фонду.

Згідно із ч.3 ст.49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» реєстр акцептованих вимог
кредиторів та зміни до нього
підлягають затвердженню виконавчою
дирекцією Фонду.

Також, ч.6 ст.49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що уповноважена
особа Фонду не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за виключенням
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують проведення
ліквідаційної процедури.

Стаття 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
визначений порядок та черговість
задоволення вимог до банку. Зокрема, ч.4
ст.52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» є
спеціальними, а даний Закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Після запровадження у відповідача
тимчасової адміністрації та переходу
до процедури ліквідації банку,
задоволення вимог кредиторів
відбувається в особливому
передбаченому спеціальним законом
порядку з дотриманням принципу
черговості, передбаченої ст..52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача є передчасними, та такими, що
не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного

тексту рішення: 13.10.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова