Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" жовтня 2014 р.
Справа № 906/1079/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Поливко М.С.

за участю представників сторін:

- від позивача: Кімак З.К. - юрисконсульт
юридичного відділу, дов. №51/16 від 08.01.2014
р.

- від відповідача: Свінціцький А.С. -
директор, паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Богунським РВ УМВС України в
Житомирській області від 27.08.1997 р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прокат" (м. Житомир)

про стягнення 3819,81 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 69 ГПК України, строк
розгляду спору було продовжено на 15
днів.

Комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради подало до
господарського суду Житомирської
області позов до ТОВ "Прокат" (м.
Житомир) про стягнення 3819,81 грн. боргу
за використану теплову енергію у
березні та квітні 2013 р.

Ухвалою від 08.08.2014 р. господарський суд
прийняв позовну заяву, порушив
провадження у справі та призначив
засідання суду.

Ухвалами суду від 04.09.2014 р. та від 23.09.2014
р. розгляд справи відкладався.

Згідно з ухвалою господарського суду
від 03.10.2014 р. продовжено строк вирішення
спору по 21.10.2014 р., розгляд справи
відкладено, зобов'язано сторони
виконати вимоги резолютивної частини
ухвали.

Представник позивача в засіданні суду
15.10.2014 р. позовні вимоги підтримала в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та наданих для
долучення до справи письмових
поясненнях №4625/16 від 15.10.2014 р. з
додатками (а. с. 46 - 56).

Представник відповідача проти відзиву
заперечив, з викладених у відзиві на
позовну заяву №16 від 15.10.2014 р. мотивів
(а. с. 57, 58), зокрема, зазначив:

- що Договір купівлі-продажу теплової
енергії №256 від 01.10.2009 р. в
односторонньому порядку був
розірваний між сторонами з 10.02.2012 р.;

- що чинним законодавством не
передбачено обов'язку споживача
користуватися житлово-комунальною
послугою, а тому розірвання вказаного
Договору свідчить про відмову
споживача від послуги теплопостачання;

- що позивач здійснив розрахунок
опалювальної площі споживача на висоту
приміщення 3,0 м замість 2,8 м, внаслідок
чого розрахункова площа збільшилась на
9,2 м2;

- що опалювальні прилади встановлені
лише в окремих приміщення, реальна
площа яких складає 88,9 м2, внаслідок чого
сума нарахувань за послуги з
теплопостачання повинна бути меншою.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.10.2009 р. між Комунальним підприємством
"Житомиртеплокомуненерго"
(постачальник/позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Прокат"
(споживач/відповідач) було укладено
Договір купівлі-продажу теплової
енергії №256 (далі - Договір, а. с. 7 - 10)
відповідно до п. 1 якого постачальник
взяв на себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язався оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Сторони погодили, що теплова енергія
відпускається пооб'єктно за адресою:
вул. Шевченко, 35 а, S (площа) = 114,8 м2 х 2,5 =
137,8 м2.

Згідно з п. п. 4.8, 5.1 Договору всі
розрахунки по цьому договору
проводяться до 20 числа місяця
наступного за розрахунковим, за
платіжними документами, які
виписуються постачальником шляхом
перерахування коштів в установлені
договором строки на рахунок
постачальника.

За опалення приміщень від труб і
стояків системи центрального опалення
незалежно від того, де вони
знаходяться, плата нараховується як за
приміщення, що оплюється радіаторами.
Плата за теплову енергію
розраховується за тарифами з дня вводу
їх в дію з повідомленням споживача (п. 4.7
Договору).

При цьому, пунктом 4.5 Договору
визначено, що відключення споживачів,
приміщення яких вбудовані в будинки,
проводиться споживачем теплової
енергії за погодженням з власником
приміщень і розробкою проектного
рішення, після чого повідомляється
постачальник і складається
двосторонній акт представниками
споживача і постачальника.

Слід зазначити, що відповідно до
Законів України "Про теплопостачання",
"Про житлово-комунальні послуги",
споживач оплачує вартість фактично
спожитих послуг за тарифами на теплову
енергію, затвердженими органами
місцевого самоврядування.

В матеріалах справи міститься рішення
виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 17.11.2011 р. №673 яким з
17.11.2011 р. впроваджено тарифи на послуги
з центрального опалення та постачання
гарячої води відповідно до постанови
НКРР України від 30.09.2011 р. №31 "Про
встановлення тарифів на теплову
енергію КП "Житомиртеплокомуненерго", з
врахуванням норм споживання та податку
на додану вартість, у розмірі: п. 2.2 для
потреб інших споживачів - пп. 2.2.2
опалення - 18,48 грн. за 1 кв.м загальної
приведеної площі на місяць впродовж
опалювального сезону (а. с. 49).

Судом встановлено, що на виконання
Договору в опалювальний період з
березня по квітень 2013 р., позивачем було
надано відповідачу послуг з
централізованого опалення на загальну
суму 3819,81 грн., що підтверджується
рахунками з надання послуг з
теплопостачання, копії яких долучено
до матеріалів справи: №177 від 29.03.2013 р.
та №177 від 30.04.2013 р. (а. с. 12, 13).

Відповідач свої зобов'язання щодо
здійснення своєчасних розрахунків за
отримані послуги не виконав, мотивуючи
відмову у їх проведенні відсутністю
договірних зобов'язань між позивачем з
огляду на односторонню відмову від
Договору купівлі - продажу теплової
енергії №256 від 01.10.2009 р. з 10.02.2012 р.

Слід зазначити, що стягнення коштів за
надані послуги з теплопостачання за
період з жовтня 2011 р. по лютий 2013 р. по
спірному Договору купівлі - продажу
теплової енергії №256 від 01.10.2009 р. вже
було предметом розгляду у справі
№906/623/13 за участю тих же сторін спору.

Мотивуючи підстави для задоволення
позову, суд прийшов до висновку, що
сторонами не досягнуто згоди щодо
розірвання Договору у порядку,
встановленому ч. ч. 2, 3 ст. 188 ГК України
та ч. 1 ст. 651 ЦК України з дотриманням
вимог ст. 654 ЦК України; що на дату
звернення з позовом до суду
відповідачем не надано доказів
відключення приміщень по вул. Шевченка,
25 від мереж централізованого
теплопостачання, що вказує на фактичне
споживання останнім послуг у спірний
період.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як зазначено в п. 2.6 постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 преюдиціальне
значення процесуальним законом
надається, в тому числі обставинам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах).

Отже, твердження відповідача щодо
припинення дії Договору купівлі -
продажу теплової енергії №256 від 01.10.2009
р. в період нарахування позивачем боргу
за послуги з теплопостачання в березні
та квітні 2013 р. спростовуються доводами
суду у справі №906/623/13.

Як вбачається з Актів контрольної
перевірки попередньо відключеного
опалення від 05.10.2013 р. та 10.10.2013 р. (а. с. 22,
52), на підставі листа №1001 від 27.09.2013 р. КП
"ВЖРЕП №16" Житомирської міської ради (а.
с. 51), нежитлове приміщення по вул.
Шевченка, 35а було відключено від
внутрішньобудинкових мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води з 10.10.2013 р.

Відтак, в період з березня по жовтень 2013
року відповідач був споживачем послуг
по теплопостачанню, наданих позивачем,
а отже зобов'язаною стороною по
Договору купівлі-продажу теплової
енергії №256 від 01.10.2009 р. в частині
оплати вартості спожитої теплової
енергії на суму 3819,81 грн.

З огляду на відсутність в матеріалах
справи доказів повної або часткової
оплати вказаної заборгованості, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
3819,81 грн. є правомірними та
обґрунтованими.

Що стосується заперечень відповідача
щодо розміру опалювальної площі, з
розрахунку якої обраховувався борг за
послуги з теплопостачання, то останні
не заслуговують на увагу з огляду на
підписаний між сторонами 19.09.2013 р. Акт
перевірки опалювальних площ приміщень,
відповідно до якого сторони шляхом
замірів провели інвентаризацію
опалювальних площ приміщень за
адресою: вул. Шевченка, 35а та
встановили, що опалювальна площа
приміщень прокатного пункту складає S =
114,8 м2 при П = 3,0 м (приміщення вбудовано в
житловий будинок) (а. с. 60).

З письмових пояснень позивача
вбачається, що вказаний розмір
опалювальної площі приміщення
відповідача був визначений сторонами в
п. 1 Договору №256 від 01.10.2009 р. Інформація
щодо зміни опалювальної площі
приміщення на адресу позивача не
надходила (а. с. 46).

Враховуючи викладене, а також п. 4.7
Договору та п.п. 10, 12 Порядку
застосування тарифів на послуги з
опалення та гарячого водопостачання,
затвердженого розпорядженням голови
Житомирської обласної державної
адміністрації №193 від 11.04.2002 р., суд
вважає, що розрахунки за опалення площ
приміщень відповідача позивачем
проведено правильно.

Разом з тим, суд зазначає, що обов'язок
споживача здійснювати оплату за
фактично отриману теплову енергію
передбачений ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання".

Основним обов'язком споживача теплової
енергії, відповідно до ст. 24 вказаного
Закону, визначено додержання вимог
договору та нормативно - правових
актів.

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Положення аналогічного змісту
містяться в ст.ст. 525 і 526 ЦК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про законність та
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 3819,81 грн., несплачених
відповідачем в рахунок оплати боргу за
надані послуги з централізованого
опалення за період березень квітень 2013
р.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 69, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прокат" (10008, м.
Житомир, вул. Шевченка, 35-а, ) на користь Комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (10014, м.
Житомир, вул. Київська, 48, ):

- 3819,81 грн. - заборгованості;

- 1827,00 грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.10.14

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - Комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради, 10014, м.
Житомир, вул. Київська, 48

3 - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Прокат" (10000, м.
Житомир, вул. Шевченка, 35а)