ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.Справа № 922/3947/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Май
Україна", м. Київ до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, смт. Ківшарівка про
стягнення 9 964,01 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Німець А.А., довіреність №240
від 30.09.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія Май
Україна" (позивач) звернулося до
господарського суду із позовною заявою
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
(відповідача) про стягнення
9 964,01 грн. заборгованості за товар, а
також просить суд стягнути з
відповідача судовий збір в розмірі 1
827,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
на підставі усної домовленості між
позивачем та відповідачем позивач
поставив та передав у власність
відповідача товар на загальну суму 14
693,49 грн. Відповідач товар отримав, але
оплатив його вартість частково на
загальну суму 4 729,48 грн., у зв'язку з чим
позивач надіслав відповідачеві вимогу
про сплату заборгованості в розмірі 9
964,01 грн. Але відповідач відповіді на
дану вимогу не надав, заборгованість не
сплатив, що і стало підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

Представник позивача позов підтримав в
повному обсязі, просить позов
задовольнити.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
документів до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вислухавши
пояснення представника позивача,
всебічно та повно дослідивши надані
позивачем докази у їх сукупності, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач поставив та передав у
власність відповідача чайну продукцію
(далі - товар) на загальну суму 14 693,49
грн., а відповідач товар отримав, про що
свідчать підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками видаткові накладні: №МУ-0006997
від 08.11.2013 р. на суму 4 729,48 грн. та
№МУ-0000606 від 30.01.2014 р. на суму
9 964,01 грн.

Аналіз вищевикладених обставин справи
надає суду підстави для висновку про
те, що між сторонами було укладено
договір поставки у спрощений спосіб.
Даний висновок суду ґрунтується на
такому.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків. У
випадках, встановлених договором або
законом, воля сторони до вчинення
правочину може виражатися її
мовчанням.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у письмовій
формі. Допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телефонограмами тощо, а
також прийняттям до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідач товар отримав, але оплатив
його вартість частково в розмірі
4 729,48 грн. (за видатковою накладною
№МУ-0006997 від 08.11.2013 р. на суму 4
729,48 грн.), у зв'язку з чим позивач в
порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України надіслав
відповідачеві вимогу від 23.07.2014 р. №171, в
якій просив у семиденний термін з дня
пред'явлення даної вимоги перерахувати
на рахунок позивача заборгованість за
товар у розмірі 9 964,01 грн. (за видатковою
накладною №МУ-0000606 від 30.01.2014 р.).
Однак, відповідач відповіді на дану
вимогу не надав, суму боргу позивачеві
не перерахував.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, відзиву на
позов та власного контррозрахунку
заборгованості до суду не надав,
доводів позивача не спростував.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем з оплати товару в
розмірі 9 964,01 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому кожна суттєва для справи
обставина повинна підтверджуватися
належними і допустимими доказами.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За умовами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини і
норми закону, суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 9 964,01 грн.
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 181, 193 Господарського кодексу
України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 629, 655, 692,
712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1,
4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ "Приватбанк"
м. Харків, МФО 351533) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Май
Україна" (04074, м. Київ, вул. Замковецька, 5,
4, п/р 8190 в ПАТ
"Укрсоцбанк" у м. Києві, МФО 300023)
заборгованість в розмірі 9 964,01 грн. та
судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко