КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р. Справа№ 910/7475/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: Кривошеєв І.В. - за
довіреністю;

від відповідача: Харченко С.В. - за
довіреністю;

Руденко Т.В. - за довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММСІС Інвестментс"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року

у справі № 910/7475/14 (суддя Марченко О.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММСІС Інвестментс"

до відповідача: Антимонопольного
комітету України

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ММСІС Інвестментс"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним та скасування
рішення тимчасової адміністративної
колегії Відділення АМК від 17.12.2013 року
№ 33-р/тк "Про порушення законодавства
про захист від недобросовісної
конкуренції та накладення штрафу" та
накладення штрафу в сумі 205000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року замінено
первісного відповідача, Київське
міське територіальне відділення
Антимонопольного комітету України, на
належного відповідача
-Антимонопольний комітет України.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/7475/14
(суддя Марченко О.В.) у задоволенні
зазначеного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ММСІС Інвестментс"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, відповідно до якої просить
рішення скасувати повністю та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та таким, що
підлягає скасуванню з підстав
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; неповного з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи;
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що
позовна заява була подана позивачем в
межах визначеного законом строку на
оскарження рішення Антимонопольного
комітету; судом першої інстанції не
досліджено та не встановлено жодної
обставини справи по суті спору.

Щодо обставин справи, апелянт, в
обґрунтування необхідності
задоволення поданого ним позову
посилається на те, що органами
Антимонопольного комітету України, в
порушення чинного законодавства
України, не дотримано всіх процедур
розгляду справи, неналежно з'ясовано
усі обставини справи та не доведено
вину Позивача. Апелянтом зазначено, що
органами Антимонопольного комітету
України не доведено того факту, що
слоган «ТЕПЕРЬ 100% ГОДОВЬІХ - ЭТО
РЕАЛЬНО» є неправдивим та вводить в
оману споживачів послуг на фондовому
ринку, оскільки згідно відомостей
Української біржі, об'єктивно реальною
є можливість отримання доходу навіть у
розмірі 1000 %, а отже, на думку позивача,
можливість отримання 100 % річних є
реальною.

На думку апелянта, органами
Антимонопольного комітету України не
доведено, що Комісія з цінних паперів
га фондового ринку не має можливості
контролювати всі операції на фондовому
ринку, а навпаки, така можливість не
лише об'єктивно існує, а й діюче
законодавство України вимагає від
Комісії здійснювати контроль за усіма
операціями на фондовому ринку шляхом
проведення планових та позапланових
перевірок; Національною комісією з
цінних паперів та фондового ринку
України офіційно та власноруч визнано,
що саме Комісія здійснює контроль за
діяльністю професійних учасників
ринку цінних паперів шляхом проведення
планових та позапланових перевірок, а
отже саме цей державний орган має змогу
контролювати абсолютно всі угоди з
цінними паперами.

Апелянт зауважує, що органами
Антимонопольного комітету України
взагалі не доведено належними та
допустимими доказами існування на
сторінці сайту www.mmcis.ua матеріалу, що
порушував би вимоги діючого
законодавства України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Скрипка І.М., апеляційна скарга
прийнята до розгляду, порушено
апеляційне провадження у справі,
розгляд справи призначено на 03.09.2014
року.

Колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду у
судовому засіданні, що відбулось 03.09.2014
року оголошено перерву до 24.09.2014 року

Позивач, згідно з поданим до суду 02.09.2014
року відзивом, проти доводів
апеляційної скарги заперечив та
просить суд залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а оскаржуване рішення
без змін.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено апеляційним судом, з
матеріалів справи вбачається наступне.

Тимчасова адміністративна колегія
Комітету, в межах своєї компетенції,
відповідно до вимог статей 1 і 48 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" та Правил розгляду заяв і
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
затверджених розпорядженням Комітету
від 19.04.1994 року № 5 (в редакції
розпорядження Комітету від 29.06.1998 року
№ 169-р), розглянувши справу № 2/20-49-13 про
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції, прийняла
рішення від 17.12.2013 року № 33-р/тк.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням тимчасової адміністративної
колегії Відділення АМК від 17.12.2013 року
№ 33-р/тк :

- визнано дії ТОВ "ММСІС Інвестментс",
які полягають у поширенні неправдивих
відомостей в засобах масової
інформації "ТЕПЕРЬ 100 % ГОДОВЫХ - ЭТО
РЕАЛЬНО", "...Инвестировав с "ММСИС
ИНВЕСТМЕНТС" 100 000 гривен в начале года,
Вы уже сегодня получили бы 184 000, а это
более 120 % годовых, так как прошло
всего-то 8 месяцев!*...", "за каждой
операцией с Вашими деньгами будет
следить государственная комиссия
НКЦБФР", та в мережі Інтернет "Цей
державний орган контролює абсолютно
всі угоди з цінними паперами",
внаслідок обраного способу їх
викладення, порушенням законодавства
про захист від недобросовісної
конкуренції, передбаченим статтею 15-1
Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції", у
вигляді поширення інформації, що
вводить в оману;

- за вчинене порушення накладено на
позивача штраф у сумі 205000,00 грн.

Як зазначалось, позовними вимогами у
даній справі є визнання недійсним та
скасування рішення тимчасової
адміністративної колегії Відділення
Антимонопольного комітету України від
17.12.2013 року № 33-р/тк "Про порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції та
накладення штрафу" та накладення
штрафу в сумі 205000,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
рішення тимчасової адміністративної
колегії Відділення АМК від 17.12.2013 №
33-р/тк "Про порушення законодавства про
захист від недобросовісної
конкуренції та накладення штрафу" є
необ'єктивним, незаконним та таким, що
порушує права позивача.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, вважає правильним рішення
місцевого господарського суду про
відмову у задоволені позову з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1, 48 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" (надалі - Закон) та Правил
розгляду заяв і справ про рушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, затверджених
розпорядженням Комітету від 19.04.1994 року
№5 (в редакції розпорядження комітету
від 29.06.1998 № 169-р) (надалі - Правила)
Тимчасова адміністративна колегія
Комітету, в межах своєї компетенції,
розглянувши справу № 2/20-49-13 про
порушення законодавства про захист від
добросовісної конкуренції, прийняла
рішення від 17.12.2013 року № 33-р/тк, яким
визнала дії ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС»
порушенням, що передбачене статтею 15-1
Закону України «Про захист від
недобросовісної конкуренції», у
вигляді поширення інформації, що
вводить в оману.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
зазначено, що заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 15 передбачені строки оскарження
рішень органу АМК не може бути
відновлено. зазначені строки є
присічними.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з повідомлення про вручення
поштового відправлення №513
позивачем оспорюване рішення
тимчасової адміністративної колегії
Відділення АМК від 17.12.2013 № 33-р/тк "Про
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції та
накладення штрафу" отримано 17.02.2014 року.

Тобто, двомісячний строк оскарження
рішення комітету, встановлений ч. 1 ст. 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", закінчується 17.04.2014 року.

Позовна заява, згідно штампу Укрпошти
на відповідному конверті, була
передана позивачем до органу поштового
зв'язку 17.04.2014 року, тобто, позов у даній
справі подано через органи поштового
зв'язку в строк передбачений
законодавством.

Посилання апелянта на те, що органами
Антимонопольного комітету України не
дотримано всіх процедур розгляду
справи, неналежно з'ясовано усі
обставини справи та не доведено вину
Позивача, спростовуються матеріалами
справи.

Так, зокрема, як вбачається з
матеріалів справи, відповідно до листа
Національної комісією з пінних паперів
та фондового ринку від 28.12.2012 року №
13/01/23083/НК, за порушення Законодавства
про рекламу були застосовані штрафні
санкції до ТОВ «Бренд Білдінг», яке
було визначено рекламодавцем реклами
діяльності ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС» на
фондовому ринку.

Згідно з Протоколом засідання Ради
Асоціації «Українські фондові
торговці» від 21.12.2012 року № 31 (до складу
якої входило ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС»),
Товариство систематично в рекламі
власної діяльності поширює інформацію,
зазначення якої прямо заборонене
законодавством (ч. 4 статті 25 Закону
України «Про рекламу» та пунктом 11.3
Кодексу професійної відповідальності
Асоціації), у зв'язку з чим Товариство
виключене зі складу Асоціації
«Українські фондові торговці».

Рішенням від 15.01.2013 року № 60
Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку визнала рекламу ТОВ
«ММСІС ІНВЕСТМЕНТС» недобросовісною
та зупинила її розповсюдження.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позивачем жодним чином не доведено
обставини того, що інвестори дійсно
мали можливість отримати 100% річних під
час інвестування у цінні папери, а тому
інформація стосовно того, що інвестори,
які купували акції та продавали їх за
допомогою ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕІІТС»
мали змогу отримати 100% річних, є
документально не підтвердженою та є
лише припущенням.

Посилання позивача, в обґрунтування
достовірності своїх рекламних
тверджень: «...За каждой операцией с
Вашими деньгами будет следить
государственная комиссия НКЦБФР...»
посилався на те, що на Національну
комісію з цінних паперів та фондового
ринку (надалі Комісія) покладено
зобов'язання, передбачені Законом
України «Про державне регулювання
ринку цінних паперів в Україні»,
Законом України «Про цінні папери та
фондовий ринок», стосовно контролю за
всіма договорами на фондовому ринку,
судова колегія спростовує з огляду на
наступне.

Листом комісії від 22.02.2013 № 14/04/3567НК,
повідомлено про те, що відповідно до
вимог Положення про порядок складання
та надання адміністративних даних щодо
діяльності торговців цінними паперами,
затвердженого рішенням Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку від 08.06.2004 року № 279,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 28.01.2008 року за № 60/14751, торговці
цінними паперами надавали до Комісії
дані про операції, здійснені ними на
ринку цінних паперів, а саме:

- нерегулярні дані, які містили
інформацію про виконані договори з
акціями, облігаціями та іпотечними
цінними паперами (надавались про тягом
5 робочих днів з дати виникнення);

- квартальні дані за якими інформація
про операції міститься у довідці про
укладені та виконані договори з
цінними паперами торговцем цінними
паперами за звітний період.

З 2013 року адміністративні дані
надаються відповідно до вимог рішення
Комісії від 25.09.2012 року № 1283 «Про
затвердження Положення про порядок
складання та подання адміністративних
даних щодо діяльності торгівців
цінними паперами до Національної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку», зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.10.2012 року за № 1737/22049.

Нерегулярні дані про операції з
цінними паперами подаються протягом
трьох робочих днів з моменту
виникнення, відповідно до довідки про
виконані або розірвані договори з
цінними паперами або іншими
фінансовими інструмен тами торговця
цінними паперами на неорганізованому
ринку.

Комісією здійснюється моніторинг
адміністративних даних торговців
цінними паперами в частині неподання,
подання в неповному обсязі інформації
та/або подання недостовірної
інформації до Комісії, відповідності
встановленим показникам (нормативам).

Контроль щодо окремих випадків
укладання та виконання угод
здійснюється у разі проведення
планової та позапланової перевірки, за
результатами якої складається акт
перевірки.

Проте, матеріалами справи не
доводиться, що по кожному укладеному
договору Комісією проведено або буде
проведено в порядку контролю планові
або позапланові перевірки, що
обумовлює недостовірність твердження
реклами позивача про те, що ««...За
каждой операцией с Вашими деньгами
будет следить государственная
комиссия НКЦБФР...».

Діюче законодавство України, що
регулюють відповідні правовідносини,
не містить норм, з яких би вбачалось, що
Комісія здійснює нагляд за абсолютно
всіма угодами з цінними паперами

Отже, інформація позивача про те, що «за
каждой операцией с Вашими деньгами
будет следить государственпая
комиссия НКЦБФР», зазначена в статті,
та «Цей державний орган контролює
абсолютно всі угоди з цінними
паперами», зазначена на сайті в мережі
Інтернет www.mmcis.ua, викладена в обраний
спосіб, є неправдивою.

Твердження апелянта про відсутність
належних доказів у справі № 2/20-49-13, які
б свідчили про існування реклами ТОВ
«ММСІС ІНВЕСТМЕНТС» на сторінці сайту
www.mmcis.ua, яка б порушувала вимоги діючого
законодавства, до уваги судом не
приймаються, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» та
пункту 12 Правил, доказами у справі
можуть бути будь-які фактичні дані, які
дають можливість встановити наявність
або відсутність порушення. Ці дані
встановлюються такими засобами:
поясненнями сторін і третіх осіб,
поясненнями службових осіб та
громадян, письмовими доказами,
речовими доказами і висновками
експертів.

Як зазначалось, рішенням тимчасової
адміністративної колегії АМКУ від
17.12.2013 року № 33-р/тк було визнано такою,
що вводить в оману розміщену на сайті
позивача в мережі Інтернет www.mmсis.ua
інформацію, зокрема, про те, що «Право
на володіння цінними паперами захищене
державою, а діяльність компанії
регулюється Національною комісією з
цінних паперів та фондового ринку. Цей
державний орган контролює абсолютно
всі угоди з цінними паперами».

Також, створення та розміщення
зазначеної рекламної інформації
здійснювалось на підставі договору від
01.10.2012 року № 003/10/12 (надалі - Договір),
укладеного ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС»
(замовником) з товариством з обмеженою
відповідальністю «Бренд Білдінг»
(виконавцем), відповідно до умов якого
виконавець бере на себе зобов'язання
надавати Замовнику послуги із
створення рекламних матеріалів,
проведення рекламних компаній на
території України, проведення
маркетингових компаній та інших
рекламних послуг для залучення й
утримання клієнтів Замовника;
виконавець зобов'язується погоджувати
із Замовником усі тексти та макети
рекламних матеріалів. У той же час
Замовник має право виготовляти
рекламні матеріали власними силами.

Згідно з пунктом 7.3 договору Замовник
несе відповідальність за зміст
інформації, наданої Виконавцеві для
виготовлення останнім рекламних
матеріалів.

Відповідно до п. 7.9 Договору
зазначається, що в разі оприлюднення не
погоджених із Замовником рекламних
матеріалів, Виконавець зобов'язаний
сплатити штраф та нести будь яку
відповідальність перед третіми
особами та державними органами за
зміст та публікацію таких рекламних
матеріалів.

Отже, виходячи з умов Договору, ТОВ
«ММСІС ІНВЕСТМЕНТС» несе
відповідальність за зміст інформації,
поширеної в рекламних матеріалах.

Згідно з інформацією ТОВ «Бренд
Білдінг», наданою листом від 31.01.2013 року
№ 31, ТОВ «Бренд Білдінг» розмістило
рекламну статтю Товариства «100 %
ГОДОВЬІХ ЭТО РЕАЛЬНО!» також в низці
засобів масової інформації.

Листом від 30.10.2013 року № 1-30, ТОВ «Бренд
Білдінг» повідомило, що останнє було
розробником матеріалу «100 % ГОДОВЬІХ -
ЭТО РЕАЛЬНО!».

За таких обставин, твердження позивача
про не існування такої реклами, яка, за
його ж твердженнями відповідає
законодавству України про рекламу,
апеляційний суд не приймає до уваги.

Відповідач стверджує, що для вивчення
думки потенційних споживачів послуг
фондового ринку та впливу
вищезазначеної інформації при обранні
відповідного учасника цього ринку, з
метою вкладення (інвестування)
грошових коштів, було проведено
анкетування потенційних споживачів, за
результатами якого з'ясовано, що 95
відсотків опитуваних, ознайомившись з
інформацією «Право на володіння
цінними паперами захищене державою, а
діяльність компанії регулюється
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку. Цей державний орган
контролює абсолютно всі угоди з
цінними паперами», сприйняли її так, що
Комісія контролює всі (без винятку)
угоди з цінними паперами, що надає
певні гарантії держави.

Враховуючи те, що реклама стимулює
зацікавленість споживачів до
придбання товарів, повідомлення в
рекламних матеріалах та мережі
Інтернет неправдивих відомостей
ставить Товариство в більш вигідне
становище та надає йому переваги серед
інших суб'єктів господарювання, які
здійснюють діяльність на фондовому
ринку, посилюючи при цьому його
конкурентну позицію не завдяки власним
досягненням, а шляхом поширення
неправдивих відомостей.

Відповідно до статті 15-1 Закону України
«Про захист від недобросовісної
конкуренції» Інформацією, що вводить в
оману, є, зокрема, відомості, які:
містять неповні, неточні або
неправдиві дані про походження

товару, виробника, продавця, спосіб
виготовлення, джерела та

спосіб придбання, реалізації,
кількість, споживчі властивості,

якість, комплектність, придатність до
застосування, стандарти,

характеристики, особливості
реалізації товарів, робіт, послуг,

ціну і знижки на них, а також про
істотні умови договору; містять
неповні, неточні або неправдиві дані
про фінансовий

стан чи господарську діяльність
суб'єкта господарювання; приписують
повноваження та права, яких не мають,
або

відносини, в яких не перебувають;
містять посилання на обсяги
виробництва, придбання, продажу чи
поставки товарів, виконання робіт,
надання послуг, яких фактично не було
на день поширення інформації.

Згідно частини 1 цієї ж статті
Поширенням інформації, що вводить в
оману, є повідомлення суб'єктом
господарювання, безпосередньо або
через іншу особу, одній, кільком
особам або невизначеному колу осіб, у
тому числі в рекламі, неповних,
неточних, неправдивих відомостей,
зокрема внаслідок обраного способу їх
викладення, замовчування окремих
фактів чи нечіткості формулювань, що
вплинули або можуть вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання (замовлення)
чи реалізації (продажу, поставки,
виконання, надання) товарів, робіт,
послуг цього суб'єкта господарювання.

Отже, висновки відповідача, які були
покладені в основу спірного рішення,
про те, що дії ТОВ "ММСІС Інвестментс",
які полягають у поширенні неправдивих
відомостей в засобах масової
інформації "ТЕПЕРЬ 100 % ГОДОВЫХ - ЭТО
РЕАЛЬНО", "...Инвестировав с "ММСИС
ИНВЕСТМЕНТС" 100 000 гривен в начале года,
Вы уже сегодня получили бы 184 000, а это
более 120 % годовых, так как прошло
всего-то 8 месяцев!*...", "за каждой
операцией с Вашими деньгами будет
следить государственная комиссия
НКЦБФР", та в мережі Інтернет "Цей
державний орган контролює абсолютно
всі угоди з цінними паперами",
внаслідок обраного способу їх
викладення, є порушенням законодавства
про захист від недобросовісної
конкуренції, у вигляді поширення
інформації, що вводить в оману, є
обґрунтованими та такими, що
підтверджуються обставинами справи.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" а
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
накладення штрафу.

Таким чином, рішення тимчасової
адміністративної колегії Комітету від
17.12.2013 року № 33-р/тк у справі № 2/20-49-13
прийняте з правильним застосуванням
норм чинного законодавства України, а
тому підстави для визнання його
недійсним та скасування в судовому
порядку відсутні.

З огляду на викладене позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММСІС Інвестментс" є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 року у
справі № 910/7475/14, яким відмовлено в
задоволенні позову, не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з
обмеженою відповідальністю "ММСІС
Інвестментс", викладені в апеляційній
скарзі, за висновками апеляційного
суду, не є підставою для задоволення
позову.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "ММСІС
Інвестментс" на рішення господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 року у
справі № 910/7475/14 є необґрунтованою та
такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ММСІС
Інвестментс" на рішення господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 року у
справі № 910/7475/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/7475/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/7475/14 повернути
до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
І.М. Скрипка

Р.І. Самсін