КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р. Справа№ 910/10076/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Олефіра В.О. -
представник за довіреністю;

від відповідача-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні розглянувши апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Фармак"

на рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014

у справі № 910/10076/14 (суддя Гулевець О.В.),

за позовом Державного підприємства
завод "Електроважмаш"

до 1. Публічного акціонерного
товариства "Фармак"

2.Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Універсальна"

про стягнення 1 563,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14,
повний текст якого складено 07.07.2014,
позов Державного підприємства завод
"Елнктроважмаш" до Публічного
акціонерного товариства "Фармак",
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Універсальна" про
стягнення 1 563,70 грн. - задоволено
частково, а саме, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Універсальна" на користь
Державного підприємства завод
"Електроважмаш" матеріального збитку в
розмірі 1 112,98 грн., 1 300,39 грн. - судового
збору, 276,05 грн. - інших судових витрат
(вартість проїзду для участі у судовому
засіданні), стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Фармак" на
користь Державного підприємства завод
"Електроважмаш" витрат на
автотоварознавче дослідження в
розмірі 450,00 грн., 525,77 грн. - судового
збору, 111,61 грн. інших судових витрат
(вартість проїзду для участі у судовому
засіданні).

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що особами,
відповідальними за завдані позивачу
збитки в сумі 1112,98 грн. є ПАТ "Страхова
компанія "Універсальна" відповідно до
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів" та в межах,
визначених полісом ОСЦПВ №АВ/2603428, а
також Публічне акціонерне товариство
"Фармак", як власник транспортного
засобу та роботодавець винної у
вчиненні 05.06.2012р. ДТП особи, відповідно
до вимог ст. ст. 1172, 1187 ЦК України в тій
частині, що не підлягає відшкодуванню
ПАТ "Страхова компанія "Універсальна",
як страховиком, а саме в сумі 450,00 грн.
вартості авто товарознавчого
дослідження, оскільки відповідач, як
роботодавець винної у скоєнні ДТП
особи та власник транспортного засобу
марки "Рено Логан", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зобов'язаний, відшкодувати позивачу
понесені останнім витрати на
проведення експертного дослідження в
розмірі 450,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції відповідач-1 -
Публічне акціонерне товариство
"Фармак" звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14 -
скасувати в частині стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Фармак" на користь Державного
підприємства завод "Елнктроважмаш"
витрат на автотоварознавче
дослідження в розмірі 450,00 грн., 525,77 грн.
- судового збору, 111,61 грн. - інших
судових витрат(вартість проїзду для
участі у судовому засіданні) та
прийняти нове рішення, яким стягнути з
Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Універсальна" на
користь Державного підприємства завод
"Елнктроважмаш" витрати на
автотоварознавче дослідження в
розмірі 450,00 грн., судові витрати
покласти на Публічне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Універсальна".

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що внаслідок того, що
відповідачем-2 не було направлено , що
передбачено п. 34.2 статті 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а тому, відповідач-2 в силу
приписів пункту 34.3 статті 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зобов'язаний відшкодувати
позивачу понесені останнім витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження в сумі 450,00 грн.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Фармак" по справі № 910/10076/14 передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Фармак" на
рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
№910/10076/14 призначено на 10.09.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду міста Києва від
10.09.2014 розгляд справи відкладено до
24.09.2014.

В судовому засіданні 24.09.2014 представник
відповідача-1 вимоги апеляційної
скарги підтримав, просив суд
апеляційну скаргу - задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині задоволених вимог
в частині відповідача-1, а саме щодо
присудження до стягнення 450,00 грн.
вартості авто товарознавчого
дослідження, та прийняти в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
вказаної вимоги до відповідача-1 з
стягненням вказаної суми з
відповідача-2.

Позивач та відповідач-2 в судове
засідання 24.09.2014 представників не
направили. Про розгляд справи були
повідомлені належним чином за адресами
свого місцезнаходження.

Також, позивачем через канцелярію суду
було подано письмовий відзив на
апеляційну скаргу, в якому позивач
просив суд відмовити у задоволенні
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Фармак" у
зв'язку з тим, що рішення суду першої
інстанції прийнято з урахуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни у встановленому законом порядку -
відсутні.

Дослідивши наявні матеріали справи,
враховуючи те, що відповідач-2 був
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання та не
був позбавлений права надати письмові
пояснення по суті скарги шляхом їх
надсилання на адресу суду поштовим
відправленням, неявка представника
відповідача-2 не є перешкодою для
розгляду апеляційної скарги, з метою
дотримання процесуальних строків
розгляду апеляційної скарги на рішення
місцевого господарського суду,
визначених ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача-2 за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
05.06.2012 року на перехресті вул. Рибалко і
Харківських Дивізій в м. Харкові
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
марки "Рено Логан ", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3 та транспортного
засобу марки "ГАЗ-3110", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ДП завод "Електроважмаш".

Постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова 12.07.2012 року по справі
№2033/4932/12 ОСОБА_4 визнано винною у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

За результатами дослідження
спеціаліста-товарознавця, Товарною
біржею "Радар" складено звіт № 161/2012 від
24.08.2012 року, відповідно до якого,
завданий матеріальний збиток власнику
транспортного засобу марки " ГАЗ-3110",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2 в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 2 937,08 грн.

Згідно з платіжним дорученням №2393 від
16.08.2012 року за проведення
автотоварознавчого дослідження
позивачем на рахунок Товарної біржі
"Радар" сплачено грошові кошти у
розмірі 450,00 грн.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу марки "Рено Логан
", державний реєстраційний номер НОМЕР_1
застрахована в Публічному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Універсальна", позивач
зазначає, що звернувся до ПАТ "Страхова
компанія "Універсальна" з заявою про
отримання страхового відшкодування.

ПАТ "Страхова компанія "Універсальна",
відповідно до платіжного доручення
№20636 від 11.10.2012р., здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 1
824,10 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що
розмір невиплаченого страхового
відшкодування складає 1113,70 грн.

Позивач, в позові вказує, що рішенням
Фрунзенського районного суду м.
Харкова в справі №645/731/13-ц від 12.04.2013
встановлено, що власником
транспортного засобу марки "Рено Логан
", державний реєстраційний номер НОМЕР_1
є ПАТ "Фармак", а водій вказаного
транспортного засобу ОСОБА_3 на момент
ДТП перебувала в трудових відносинах з
ПАТ "Фармак". Вищевказане відповідачем 1
- ПАТ "Фармак" не заперечується та
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією технічного паспорту
транспортного засобу марки "Рено Логан
", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/2603428 та
витягу з бази даних МТСБУ
цивільно-правова відповідальність ПАТ
"Фармак" як власника транспортного
засобу марки "Рено Логан ", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 на час ДТП
була застрахована у ПАТ "Страхова
компанія "Універсальна".

Позивач, мотивуючи позовні вимоги,
зазначав, що у нього, як власника
транспортного засобу марки " ГАЗ-3110",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
виникло право на відшкодування
майнової шкоди в порядку регресу, що
завдана позивачу внаслідок
пошкодження вказаного транспортного
засобу під час ДТП, що відбулась
05.06.2012р., у зв'язку з чим він звернувся до
суду з позовом до відповідача 1 -
Публічного акціонерного товариства
"Фармак", відповідача 2 - Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Універсальна" про стягнення
матеріального збитку у розмірі 1113,70
грн. та коштів сплачених за проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 450,00 грн.

Відповідач 1 - Публічне акціонерне
товариство "Фармак" позовні вимоги
заперечував, посилаючись на те, що
страхове відшкодування у розмірі 1112,98
грн. підлягає стягненню лише з
відповідача 2 - ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна" як страховика власника
транспортного засобу водій якого є
винним в ДПТ, що мало місце 05.06.2012р.,
оскільки дана сума не виходить за межі
ліміту відповідальності страховика.
Також, позивач заперечив позовні
вимоги в частині стягнення витрат на
проведення автотоварознавчого
дослідження в розмірі 450,00 грн.,
посилаючись на те, що дані витрати
мають відшкодовуватись виключно
страховиком.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України, шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду завдану їхнім
працівником під час виконання своїх
трудових (службових) обов'язків.

Як встановлено судом першої інстанції,
та з чим погоджується суд апеляційної
інстанції, згідно наявних матеріалів
справи винною особою в ДТП, що
відбулась 05.06.2012 року в м. Харкові є
водій транспортного засобу марки "Рено
Логан", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 - ОСОБА_3, яка перебувала у
трудових відносинах ПАТ "Фармак", що
являється власником вказаного
транспортного засобу.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/2603428 та
витягу з бази даних МТСБУ
цивільно-правова відповідальність як
власника транспортного засобу марки
"Рено Логан ", державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 на час ДТП була
застрахована у ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна".

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
відповідач 2 - ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна" є тією особою, яка, на
підставі полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/2603428,
прийняла на себе, як страховик,
зобов'язання забезпечити
відшкодування шкоди, заподіяної третім
особам внаслідок
дорожньо-транспортної події,
винуватцем якої буде власник
транспортного засобу марки "Рено
Логан", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 або особа, яка на законних
підставах здійснювала керування
вказаним транспортним засобом.

Згідно з частиною 1 статті 1191
Цивільного кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з в висновком суду першої
інстанції про те, що особою,
відповідальною за завдані позивачу
збитки є ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна" відповідно до Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів" та в
межах, визначених полісом ОСЦПВ
№АВ/2603428.

Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2603428, встановлено ліміт
відповідальності страховика за шкоду
заподіяну майну у розмірі 50000,00 грн. та
франшизу у розмірі 0,00 грн.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Відповідно до Звіту № 161/2012 від 24.08.2012
року розмір матеріального збитку
завданого власнику транспортного
засобу марки "ГАЗ-3110", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 2 937,08 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що оскільки ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна", відповідно до
платіжного доручення №20636 від 11.10.2012р.,
здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 1824,10 грн., то
розмір страхового відшкодування, що
підлягає сплаті на користь позивача
складає 1112,98 грн.

Крім того, судом першої інстанції вірно
встановлено, що розмір страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
позивачу не виходить за межі страхових
сум, зазначених у полісі ОСЦПВ №АВ/2603428,
а безумовна франшиза становить 0,00 грн.,
у зв'язку з чим страхове відшкодування
у розмірі 1112,98 грн. підлягає стягненню
тільки з відповідача 2 - ПАТ "Страхова
компанія "Універсальна", як страховика
власника транспортного засобу, водій
якого є винним в ДТП, що відбулась
05.06.2012р.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції вірно присуджено до
стягнення з відповідача 2 - ПАТ
"Страхова компанія "Універсальна"
страхове відшкодування у розмірі 1112,98
грн.

Крім того, судом першої інстанції було
присуджено до стягнення з відповідача-1
450,00 грн. коштів сплачених за
проведення автотоварознавчого
дослідження.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині мотивовано тим, що здійснивши
оплату автотоварознавчого дослідження
пошкодженого автомобіля, позивач поніс
додаткові витрати в сумі 450, 00 грн. При
цьому, такі витрати позивача стали
наслідком протиправних та винних дій
працівника відповідача - ПАТ"Фармак",
під час керування транспортного засобу
марки "Рено Логан", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
здійснив зіткнення із автомобілем
позивача. Таким чином, відповідач, як
роботодавець винної у скоєнні ДТП
особи та власник транспортного засобу
марки "Рено Логан", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зобов'язаний, відшкодувати позивачу
понесені останнім витрати на
проведення експертного дослідження в
розмірі 450,00 грн.

Проте, з вказаним висновком суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції не
погоджується і вважає його таким, що не
відповідає обставинам справи та
зроблений з невірним застосуванням
норм матеріального права, зокрема п. 34.2,
34.3 статті 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 22.2. статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 34.2 статті 34 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначає, що протягом 10
робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.3 статті 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо представник страховика
(у випадках, передбачених статтею 41
цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у
визначений строк, потерпілий має право
самостійно обрати аварійного комісара
або експерта для визначення розміру
шкоди. У такому разі страховик (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ) зобов'язаний
відшкодувати потерпілому витрати на
проведення експертизи (дослідження).

Таким чином, зі змісту наведених норм
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» вбачається, що
обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди,
стосуються саме страховика, який
здійснив обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу (вказана позиція викладена
зокрема в постанові ВГСУ від 07.08.2014 в
справі № 910/14328/13).

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
внаслідок того, що відповідачем-2 у
встановленому порядку не було
направлено аварійного комісара або
експерта на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна (автомобіля) для
визначення причин настання страхового
випадку та розміру збитків, у зв'язку з
чим позивач 30.07.2012 самостійно звернувся
до суб'єкта оціночної діяльності (ТБ
«Радар») із заявою на проведення
автотоварознавчого дослідження для
встановлення розміру матеріального
збитку власника автомобіля ГАЗ 31110,
д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його
пошкодження при ДТП. Доказів
протилежного ні суду першої інстанції
під час вирішення спору, ні суду
апеляційної інстанції під час
апеляційного провадження надано не
було.

Таким чином, внаслідок того, що
відповідачем-2 не було направлено
аварійного комісара або експерта на
місце настання страхового випадку
та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна (автомобіля) для
визначення причин настання страхового
випадку та розміру збитків, що
передбачено п. 34.2 статті 34 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», відповідач-2 в силу приписів
пункту 34.3 статті 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» зобов'язаний відшкодувати
позивачу понесені останнім витрати на
проведення автотоварознавчого
дослідження в сумі 450,00 грн.

Отже, заявлена позивачем вимога до
стягнення в порядку регресу понесених
ним витрат з оплати автотоварознавчого
дослідження в розмірі 450,00 грн. підлягає
стягненню з відповідача 2, у зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції в
частині стягнення 450,00 грн. з
відповідача-1 підлягає скасуванню з
прийняттям в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
вимоги про стягнення 450,00 грн. з
відповідача-1 з присудженням до
стягнення вказаної суми з
відповідача-2, у зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції в частині
присуджених до стягнення з
відповідача-2 коштів підлягає зміні
шляхом покладення на відповідача-1
вказаних витрат.

Щодо розподілу судових витрат, суд
зазначає наступне.

Позивачем заявлено про стягнення
судового збору у розмірі 1827,00 грн. та
про віднесення до судових витрат 627,84
грн. - витрат понесених представником
позивача для явки в судове засідання до
Господарського суду міста Києва 18.06.2014.

В підтвердження розміру витрат
понесених представником позивача для
явки в судове засідання 18.06.2014р. позивач
надав до матеріалів справи копію звіту
про використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт від 19.06.2014р.,
копію розпорядження №242 від 17.06.2014р. про
відрядження, копії квитків, копію
посвідчення про відрядження №538 та
копію звіту про виконання завдання від
19.06.2014.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Положеннями ст. 49 ГПК України
встановлено, що суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від 21
лютого 2013 року № 7 відповідно до
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України
судовими витратами є витрати сторін та
інших учасників судового процесу в
господарському суді, які пов'язані з
розглядом справи і складаються з:
судового збору; сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом; витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження; оплати послуг
перекладача, адвоката; інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Склад
судових витрат не є вичерпним, і оцінка
тих чи інших витрат сторін як судових
здійснюється господарським судом з
урахуванням обставин конкретної
справи.

Суд зазначає, що до інших витрат у
розумінні статті 44 ГПК відносяться,
зокрема: суми, які підлягають сплаті
особам, викликаним до господарського
суду для дачі пояснень з питань, що
виникають під час розгляду справи
(стаття 30 ГПК); витрати сторін та інших
учасників судового процесу, пов'язані з
явкою їх або їхніх представників у
засідання господарського суду, за
умови, що таку явку судом було визнано
обов'язковою.

З наданого позивачем звіту про
використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт від 19.06.2014р.
вбачається, що представником позивача -
ОСОБА_5, що була присутня в судовому
засіданні 18.06.2014р., з загальної суми
грошових коштів, що видані на
відрядження, витрачено 627,84 грн., з яких:
вартість проїзду Харків-Київ - 195,50 грн.,
вартість проїзду Київ-Харків - 192,34 грн.,
добові витрати - 240,00 грн.

З вказаного звіту та квитків, наявних в
матеріалах справи, вбачається, що
загальна вартість проїзду складає 387,84
грн.

Враховуючи те, що вартість проїзду
представника позивача в м. Київ для
участі в судовому засіданні 18.06.2014р. в
розмірі 387,84 грн. документально
підтверджені, беручи до уваги те, що при
призначенні судового засідання на
зазначену дату явка представників
сторін, в тому числі позивача, була
визнана судом першої інстанції
обов'язковою, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що витрати
представника позивача на проїзд в
судове засідання 18.06.2014р. в порядку ст. 49
ГПК України мають бути покладені на
відповідача-2 у повному обсязі.

Щодо добових витрат в розмірі 240,00 грн.,
то судом першої інстанції обґрунтовано
покладено вказані витрати на позивача,
оскільки у відповідності до ст. 44 ГПК
України вказані витрати не відносяться
до судових витрат, а тому залишаються
за позивачем.

Отже, судовий збір та інші судові
витрати (вартість проїзду для участі у
судовому засіданні в суді першої
інстанції) за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладаються на відповідача-2.

Згідно зі ст.ст.32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
в апеляційному порядку, у зв'язку з чим
колегія суддів дійшла висновку про те,
що рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14 в
частині стягнення 450,00 грн. з
відповідача-1 в силу п. 1, 3, п. 4 ч. 1 статті
104 Господарського процесуального
кодексу України підлягає скасуванню з
прийняттям в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
вимоги про стягнення 450,00 грн. з
відповідача-1 з присудженням до
стягнення вказаної суми з
відповідача-2, у зв'язку з чим рішення
суду першої інстанції в частині
присуджених до стягнення з
відповідача-2 коштів підлягає зміні
шляхом покладення на відповідача-1
вказаних витрат. Крім того, у зв'язку із
скасуванням рішення суду першої
інстанції в частині вимог до
відповідача-1 та зміни рішення суду в
частині вимог до відповідача-1,
понесені позивачем судові витрати,
пов'язані із зверненням до суду першої
інстанції, також підлягають
перерозподілу.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачений судовий збір за подачу
апеляційної скарги покладається судом
на Публічне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Універсальна".

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Фармак"
задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14 в
частині стягнення 450,00 грн. з Публічного
акціонерного товариства "Фармак" на
користь Державного підприємства завод
"Електроважмаш" - скасувати та прийняти
в цій частині нове рішення про відмову
у задоволенні позову в цій частині.

3. Рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14 в
частині вимог до Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Універсальна" - змінити.

Викласти пункт 2 резолютивної частини
рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 у справі № 910/10076/14 в
наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна" (01030, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, будинок 48А, ) на користь Державного
підприємства завод "Електроважмаш" (61089,
м. Харків, пр. Московський, 299, ) матеріального збитку в розмірі 1112
(одну тисячу сто дванадцять) грн. 98 коп.,
1827 (одну тисячу твісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. - судового збору, 387 (трист
вісімдесят сім) грн. 84 коп. - інших
судових витрат (вартість проїзду для
участі у судовому засіданні), 450
(чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп.
вартості авто товарознавчого
дослідження.

4.Стягнути з з Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна" (01030, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, будинок 48А, ) на користь Державного
підприємства завод "Електроважмаш" (61089,
м. Харків, пр. Московський, 299, ) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50
коп. судового збору за подання
апеляційної скарги.

5. В іншій частині рішення
господарського суду міста Києва від
01.07.2014 у справі № 910/10076/14 - залишити без
змін.

6. Доручити господарському суду міста
Києва видати накази на виконання даної
постанови.

7. Матеріали справи повернути до
господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала