ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 р.
Справа № 914/2860/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Прокурора Галицького
району м. Львова в інтересах держави в
особі Львівської міської ради,
уповноважений орган: Управління
комунальної власності Департаменту
економічної політики (м. Львів)

до відповідача: Державного
підприємства «Український
регіональний спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» (м. Львів)

про: стягнення 805280,12 грн. по орендній
платі

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Пшеничній В.С.

Представники:

від прокурора: Леонтьєва Н.Т. - ст.
прокурор прокуратури м. Львова,
посвідчення №005508 від 24.09.2012 року.

від позивача: Временова М.О. -
довіреність №2302-вих.-2146 від 17.07.2014 року.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Прокурора Галицького району м. Львова в
інтересах держави в особі Львівської
міської ради, уповноважений орган:
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради (м. Львів) до
Державного підприємства «Український
регіональний спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» (м. Львів)
про стягнення 805280,12 грн. по орендній
платі.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 08.08.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 12.08.2014 року.
Ухвалою суду від 12.08.2014 року розгляд
справи відкладено до 15.08.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представників
сторін. Ухвалою суду від 15.08.2014 року
розгляд справи відкладено до 20.08.2014
року, у зв'язку з відсутністю
представника відповідача. Ухвалою суду
від 20.08.2014 року розгляд справи
відкладено до 26.08.2014 року, в зв'язку з
клопотанням відповідача та прокурора
та відсутністю представника позивача.
Ухвалою суду від 26.08.2014 року розгляд
справи відкладено до 01.09.2014 року, в
зв'язку відсутністю представника
відповідача. Ухвалою суду від 01.09.2014
року розгляд справи відкладено до
01.10.2014 року, в зв'язку з відсутністю
представників позивача та відповідача.

Прокурор вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
08.08.2014 року, про відкладення від 12.08.2014
року, від 15.08.2014 року, від 20.08.2014 року, від
26.08.2014 року, від 01.09.2014 року не виконав,
явку повноважного представника в
судове засідання забезпечив.

В судовому засіданні прокурор подав
витяг з ЄДРПОУ на відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
08.08.2014 року, про відкладення від 12.08.2014
року, від 15.08.2014 року, від 20.08.2014 року, від
26.08.2014 року, від 01.09.2014 року не виконав,
явку повноважного представника в
судове засідання забезпечив.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
08.08.2014 року, про відкладення від 12.08.2014
року, від 20.08.2014 року, від 26.08.2014 року, від
01.09.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив, хоча і був
своєчасно, належним чином, відповідно
до ст.64 ГПК України, повідомлений про
час, місце і дату розгляду справи, про
що свідчить Реєстр №1042 на відправлення
рекомендованої кореспонденції за
09.09.2014 року, а явка відповідача була
визнана судом та визначена в ухвалах
суду обов'язковою.

20.08.2014 року за вх.№35670/14 відповідач
подав заяву про відкладення розгляду
справи для надання можливості виконати
вимоги суду щодо проведення
взаємозвірки, оформлення Акту
взаємозвірки та надання відзиву.

30.09.2014 року за вх.№41807/14 відповідач
подав клопотання про відмову в
задоволенні позову прокуратури, як
такого, що поданий в інтересах органу
місцевого самоврядування, а не держави
загалом.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути спір, відповідно до
ст. 75 ГПК України, за наявними у справі
матеріалами, при відсутності
представника відповідача.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, рішення
виготовлено, підписано та оголошено
01.10.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 25 червня
2010 року між Управлінням комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради
(надалі - позивач) та Державним
підприємством «Український
регіональний спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» в особі
директора Швець Володимира
Ярославовича (надалі - відповідач)
укладено договір № Г-7547-10 на право
тимчасового користування нерухомим
майном (надалі - Договір).

Позивач зазначає, що термін дії
Договору встановлюється на 2 (два) роки,
тобто до 25.06.2012 року (розділ 7 Договору.)

Позивач звертає увагу на те, що,
відповідно до п. 1.2 Договору, предметом
цього Договору є оренда приміщення
загальною площею 1 129,1 кв.м, у тому числі:
перший поверх 341,2 кв.м., мезонін 171,8 кв.м.,
другий поверх 541,3 кв.м., антресоль 74,8
кв.м. за адресою: м. Львів, пл.Соборна, 3 а.

Позивач наголошує, що, згідно п. 5.2.
Договору, Орендар сплачує
Орендодавцеві плату за користування
Об'єктом площею 1 129,1 кв.м. не пізніше 20
числа місяця за попередній місяць у
встановленому нормативними
документами власника орендованого
майна порядку.

Позивач зазначає, що пунктом 7.2
Договору визначено обов'язок Орендаря
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Позивач наголошує, що, згідно з
розрахунком орендної плати,
відповідачем орендна плата вносилась
невчасно та не в повному обсязі,
внаслідок чого дана заборгованість
виникла за період нарахувань з 01.04.2012
року по 22.10.2013 року і становить 805280,12
грн., що є предметом стягнення за
позовом.

Згідно з ч. 6 ст. 283 ГК України, до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно зі ст. 287 ГК України,
орендодавцями щодо комунального майна
є органи, уповноважені місцевими
радами управляти майном, яке є у
комунальній власності.

Позивач зазначає, що, відповідно до п. 1.1
Положення про Управління комунальної
власності Львівської міської ради,
затвердженого рішенням Виконавчого
комітету міської ради від 07.12.2007 року
№1100 (із змінами та доповненнями)
(надалі - Положення), Управління
комунальної власності Львівської
міської ради є структурним підрозділом
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради.

Позивач звертає увагу на те, що, у
відповідності до Положення про
розмежування повноважень між
виконавчими органами Львівської
міської ради, затвердженого ухвалою
Львівської міської ради від 19.10.2006 року
№219, до повноважень Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради належить здійснення
управління майном, що належить до
комунальної власності міста у
визначених міською радою та виконавчим
комітетом межах; виконання повноважень
орендодавця, продавця, органу
приватизації майна комунальної
власності міста, ведення обліку
орендних платежів та контролю за їх
надходження.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Положення про
Управління комунальної власності
Львівської міської ради, основними
завданнями управління є: виконання
функцій органу управління майном
комунальної власності територіальної
громади м. Львова; передача в оренду,
відчуження майна комунальної
власності територіальної громади м.
Львова.

Згідно з п. 1.4 Положення, управління є
юридичною особою, має самостійний
баланс, рахунки в органах Державного
казначейства України, печатку із
зображенням Державного Герба України і
своїм найменуванням, кутовий штамп та
бланк встановленого зразка.

Відповідно до Положення про оренду
окремих конструктивних елементів
благоустрою комунальної власності для
розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення, затвердженого
ухвалою Львівської міської ради від
05.03.2009 року №2451, укладання договорів
оренди для розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення на окремих
конструктивних елементах благоустрою
комунальної власності, справляння
орендної плати здійснює управління
комунальної власності департаменту
економічної політики.

Відповідач, всупереч вимогам суду,
відзиву на позов не подав, позовні
вимоги у встановленому чинним
законодавством України порядку не
спростував, належних та допустимих
доказів виконання своїх господарських
зобов'язань не подав, явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча 20.08.2014
року за вх.№35670/14 відповідач подав
заяву про відкладення розгляду справи
для надання можливості виконати вимоги
суду щодо проведення взаємозвірки,
оформлення Акту взаємозвірки та
надання відзиву.

Крім того, 30.09.2014 року за вх.№41807/14
відповідач подав клопотання про
відмову в задоволенні позову
прокуратури, як такого, що поданий в
інтересах органу місцевого
самоврядування, а не держави загалом. В
обґрунтування своїх доводів
відповідач зазначає, що бюджет області
винен 390 тис. грн. Такий стан фінансових
розрахунків триває вже більше 5-й років.
Міський бюджет Львова завжди із
запізненням (1-3 роки) проводить
розрахунок, що веде до того, що на
момент отримання коштів більша частина
зникає за рахунок інфляції.

Відповідач зазначає, що подання
прокуратурою позову в інтересах
міського бюджету є незаконним не
тільки з точки зору Інституту як
відповідача, а й з точки зору державних
інтересів.

Відповідач звертає увагу на те, що
Прокуратура Галицького району
щоквартально проводить звірку
заборгованості по зарплаті.
Прокуророві Галицького району добре
відомо, що протиправні дії керівників
бюджетів міста Львова, області та інших
міст нашої держави, привели до того, що
в інституті крім кредиторської
заборгованості по оренді, є ще борг по
заробітній платі та значний борг перед
різними державними фондами, який
складає майже 800 тис. грн. Тому, при
неповерненні дебіторської
заборгованості, задоволення судом
позову лише веде до банкрутства
Інституту, а Державне підприємство
«Український регіональний
спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» є одним з
двох провідних проектних організацій
України в галузі виготовлення
науково-дослідної та
проектно-кошторисної документації для
ремонтно-реставраційних робіт на
пам'ятках архітектури України.
Державне підприємство «Інститут
«Укрзахідпроектреставрація»
створений для забезпечення
науково-проектною документацією
державних програм у галузі збереження
нерухомої культурної спадщини України.
Якщо Інститут буде знищено силами
Держави, то створення такого
Державного підприємства чи подібної
комунальної структури буде вже
неможливим.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на органи прокуратури
покладено обов'язок представництва
інтересів держави у випадках,
визначених законом.

Право на звернення прокурора до
Господарського суду в інтересах
держави передбачено п.6 ст.20, ст.36-1
Закону України «Про прокуратуру» та
ст.2 ГПК України.

Враховуючи те, що «інтереси держави є
оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави
або в чому існує загроза інтересам
держави з посиланням на законодавство,
на підставі якого подається позов.

Держава зацікавлена в належній
поведінці суб'єктів господарювання,
яку закріплено в законах та інших
нормативно-правових актах.

У відповідності із ст.36-1 Закону України
«Про прокуратуру», підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, вчиняються у відносинах між ними
або з державою. У вказаній статті також
передбачено, що однією із форм
представництва прокурором є звернення
до суду з позовами або заявами про
захист прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дім чи
рішень органів і посадових осіб.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08.04.1999 року № 3-рп/99, під
поняттям «орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах»,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.
Вказаним рішенням Конституційного
Суду України передбачено, що інтереси
держави є оціночним поняттям, і лише
прокурор визначає, в чому саме
відбулось, або могло відбутись
порушення матеріальних або інших
інтересів держави.

Виходячи з даних положень Конституції
України та законів, тлумачень
Конституційного Суду України, прокурор
має статус законного представника
держави чи громадян у випадках,
передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ст.283 Господарського кодексу
України, за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ст.762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 286 Господарського
кодексу України, орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Статтями 793 та 795 ЦК України
встановлено, що договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) укладається у
письмовій формі. Передання наймачеві
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту починається обчислення
строку договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.ст. 610, 612 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що 25 червня 2010 року між
Управлінням комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради (надалі -
позивач) та Державним підприємством
«Український регіональний
спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» в особі
директора Швець Володимира
Ярославовича (надалі - відповідач)
укладено договір № Г-7547-10 на право
тимчасового користування нерухомим
майном (надалі - Договір).

Термін дії Договору встановлюється на 2
(два) роки, тобто до 25.06.2012 року (розділ 7
Договору.)

Відповідно до п.1.2 Договору, предметом
цього Договору є оренда приміщення
загальною площею 1 129,1 кв.м у тому числі:
перший поверх 341,2 кв.м., мезонін 171,8 кв.м.,
другий поверх 541,3 кв.м., антресоль 74,8
кв.м. за адресою: м. Львів, пл.Соборна, 3 а.

Згідно п. 5.2. Договору, Орендар сплачує
Орендодавцеві плату за користування
Об'єктом площею 1 129,1 кв.м. не пізніше 20
числа місяця за попередній місяць у
встановленому нормативними
документами власника орендованого
майна порядку.

Пунктом 7.2 Договору визначено обов'язок
Орендаря своєчасно та в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Згідно з розрахунком орендної плати,
відповідачем орендна плата вносилась
невчасно та не в повному обсязі,
внаслідок чого дана заборгованість
виникла за період нарахувань з 01.04.2012
року по 22.10.2013 року і становить 805280,12
грн., стягнення якої є предметом позову.

20.08.2014 року за вх.№35670/14 відповідач
подав заяву про відкладення розгляду
справи для надання можливості виконати
вимоги суду щодо проведення
взаємозвірки, оформлення Акту
взаємозвірки та надання відзиву, однак,
незважаючи на вимоги суду,
відповідачем на день прийняття рішення
по справі не надано суду належних та
допустимих доказів проведення
взаємозвірки, оформлення Акту
взаємозвірки, а також не надано відзиву
по справі.

Також, 30.09.2014 року за вх.№41807/14
відповідач подав клопотання про
відмову в задоволенні позову
прокуратури, як такого, що поданий в
інтересах органу місцевого
самоврядування, а не держави загалом.

Однак, правових підстав до задоволення
даного клопотання немає, оскільки у
відповідності із ст.36-1 Закону України
«Про прокуратуру», підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, вчиняються у відносинах між ними
або з державою. У вказаній статті також
передбачено, що однією із форм
представництва прокурором є звернення
до суду з позовами або заявами про
захист прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дім чи
рішень органів і посадових осіб.

Згідно з абзацом четвертим частини
першої статті 2 ГПК України,
господарський суд порушує справи за
позовами прокурорів, які звертаються
до господарського суду в інтересах
держави. Частиною другою згаданої
статті передбачено, що у позовній заяві
прокурор самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах, за відсутності ж такого
органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 08.04.1999 р. N 3-рп/99 зі справи за
конституційним поданням Вищого
арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (далі - Рішення Конституційного
Суду України) під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.
Вказаним рішенням Конституційного
Суду України передбачено, що інтереси
держави є оціночним поняттям, і лише
прокурор визначає, в чому саме
відбулось, або могло відбутись
порушення матеріальних або інших
інтересів держави. Відповідні
повноваження органу місцевого
самоврядування визначаються з огляду
на вимоги Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Отже, незважаючи на вимоги суду,
належних та допустимих доказів
виконання своїх зобов'язань за
Договорам оренди №Г-7547-10 від 25.06.2010 року
відповідач не подав, внаслідок чого, за
з 01.04.2012 року по 22.10.2013 року, утворилась
заборгованість з орендної плати за час
прострочення сплати платежу за оренду
майна в розмірі 805280,12 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження своїх позовних
вимог, а відповідач не подав докази
погашення боргу, позовні вимоги у
встановленому чинним законодавством
України порядку не спростував, суд
прийшов до висновку, що позов Прокурора
Галицького району м. Львова в інтересах
держави в особі Львівської міської
ради, уповноважений орган: Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики (м. Львів) до
Державного підприємства «Український
регіональний спеціалізований
науково-реставраційний інститут
Укрзахідпроектреставрація» (м. Львів)
про стягнення 805280,12 грн. по орендній
платі є обґрунтованим та підлягає до
задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про судовий збір», від сплати судового
збору звільняються органи прокуратури
при здійсненні представництва
інтересів громадян або держави в суді.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід стягнути з
відповідача, оскільки спір виник з його
вини.

Згідно ст.49 ГПК України, судові витрати
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
33, 43, 49, 75, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Український регіональний
спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» (79008, м.
Львів, пл. Соборна, 3а, ,
р/р 2461 в ЛОФАКБУСБ, МФО 325019) на
користь Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15,
, р/р 2002 в ГУДКСУ у
Львівській області, МФО 825014)
заборгованості по орендній платі в
розмірі 805280 (вісімсот п'ять тисяч
двісті вісімдесят) грн. 12 коп.

3. Стягнути з Державного підприємства
«Український регіональний
спеціалізований
науково-реставраційний інститут
«Укрзахідпроектреставрація» (79008, м.
Львів, пл. Соборна, 3а, ,
р/р 2461 в ЛОФАКБУСБ, МФО 325019) на
користь Державного бюджету України
(отримувач коштів: ГУ ДКСУ у
Личаківському районі м.Львова, код
отримувача (код ЄДРПОУ): 38007620, банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській
області, код банку отримувача (МФО): 825014,
рахунок отримувача: 3006, код
класифікації доходів бюджету: 22030001, код
ЄДРПОУ суду: 03499974) 16105 (шістнадцять
тисяч сто п'ять) грн. 60 коп. судового
збору.

4. Накази видати в порядку статті 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 03.10.2014 року.