КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Справа№ 910/7310/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Чорної Л.В.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання
Шевченко Н.В.

за участю представників:

від апелянта: Сєров Є.Ю. за дов. №10-94-6/д
від 19.02.2014.

від позивача: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельна компанія "Інтергал-Буд"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014р.

у справі № 910/7310/14 (судя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінсо-Технології"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
компанія "Інтергал-Буд"

про стягнення 580 879, 09 грн.

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія
"Інтергал-Буд"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінсо-Технології"

про стягнення 656 703, 66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вінсо-Технології"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Інтергал-Буд" про
стягнення 580 879, 09 грн.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" подано зустрічну позовну
заяву про стягнення 656 703, 66 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 у справі № 910/7310/14 позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінсо-Технології" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" задоволено частково, а
саме стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Вінсо-Технології" 218 901,17 грн. -
основного боргу, 14 267,56 грн. - пені. У
задоволенні зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Вінсо-Технології" про стягнення 656 703,66
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення 343 438, 48 грн. за
первісним позовом мотивоване тим, що
встановлення факту виконання
надлишкових робіт, їх обсяги та
вартість, в силу вимоги частини третьої
статті 844 Цивільного кодексу України не
може бути підставою для задоволення
таких позовних вимог. Разом з тим,
враховуючи умови договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012, а також те, що
виконання підрядних робіт позивачем
(відповідачем за зустрічним позовом)
підтверджується актами підрядних
робіт та в силу імперативних вимог
статті 853 Цивільного кодексу України
вважаються прийнятими відповідачем
(позивачем за зустрічним позовом),
оскільки будь-яких належних доказів
наявності зауважень з боку останнього
щодо якості виконаних підрядних робіт
за договором підряду № ДВ180612 від 18.06.2012
суду не надано, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог за
первісним позовом про стягнення
грошових коштів у розмірі 218 901, 17 грн.,
які були утримані відповідачем
(позивачем за зустрічним позовом) в
якості гарантійного фонду за
вищевказаним договором, а також 14 267, 56
грн. - пені, що була нарахована,
внаслідок порушення відповідачем за
первісним позовом виконання
зобов'язання про повернення грошових
коштів гарантійного фонду. Щодо
відмови в задоволенні зустрічного
позову рішення мотивоване тим, що
доказів звернення позивача за
зустрічним позовом до відповідача за
зустрічним позовом з вимогою про
усунення недоліків за договором
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012 матеріали
справи не містять, будь-яких інших
доказів неналежного виконання
відповідачем за зустрічним позовом
умов договору підряду № ДВ180612 від
18.06.2012 суду не надано. З огляду на
викладене, суд дійшов висновку про
необґрунтованість та незаконність
позовних вимог позивача за зустрічним
позовом.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014 у справі № 910/7310/14
в частині часткового задоволення
первісного позову щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Вінсо-Технології" 218 901,17 грн. -
основного боргу, 14 267,56 грн. - пені, а
також в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову в повному обсязі,
прийняти нове судове рішення, яким у
первісному позові в частині стягнення
218 901,17 грн. - основного боргу, 14 267,56 грн. -
пені відмовити, а зустрічний позов
задовольнити повністю

Апеляційна скарга мотивована тим, що на
думку апелянта, місцевим господарським
судом було прийнято рішення, без
повного і всебічного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
певні висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Так апелянт
зазначає, що висновок суду про те, що
дефектний акт не може бути визнаний
судом об'єктивним доказом
підтвердження факту порушення
відповідачем за зустрічним позовом
умов договору підряду № ДВ180612 від
18.06.2012, є помилковим, адже представник
позивача Слюсар А.А. на момент
виконання договору та підписання
дефектного акту, був посадовою особою
позивача, а саме головним інженером.
Зазначена особа здійснювала постійний
контроль на будівельному майданчику за
ходом виконання робіт позивачем, в
період виконання вищезазначеного
договору.

Також апелянт зазначає, що не
погоджується з висновком суду про те,
що долучена до матеріалів справи копія
дефектного акту без зазначення дати
його складання не підтверджує
неналежне виконання відповідачем за
зустрічним позовом своїх
господарських зоб'язань, оскільки
визначає об'єкт, що знаходиться на
вулиці П. Дегтяренка 33, адже у
відповідності до Розпорядження № 519
від 22.10.2013 Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації «Про
присвоєння поштової адреси» об'єкту
нерухомого майна, введеного в
експлуатацію згідно сертифіката
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України від 29.03.2013 №ІУ
№91, який засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта:
будівництво житлово-торгівельного
комплексу з вбудованими приміщеннями
та підземно-надземним паркінгом на вул.
П. Дехтяренка 1 у Оболонському районі м.
Києва (ІІ черга будівництва, 1 й
пусковий комплекс, житловий будинок №1)
присвоїти поштову адресу: м. Київ, вул.
Петра Дехтяренка, 33.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд" передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Шапталі Є.Ю.

На підставі ст.ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.1.7.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від
26.11.2010р. № 30, згідно п.2.2. рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014,
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі Шаптала Є.Ю. (головуючий),
Скрипка І.М., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014 у складі
суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю.,
судді Самсін Р.І., Скрипка І.М., прийнято
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Інтергал-Буд" до
розгляду та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи призначено
на 26.08.2014.

В судовому засіданні 26.08.2014 оголошено
перерву на 16.09.2014.

В судовому засіданні 16.09.2014 представник
апелянта підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі з урахуванням
уточнень та пояснень до неї, поданих в
процесі провадження у справі, просив
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014 та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні первісного
позову відмовити, а зустрічну позовну
заяву задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 16.09.2014 представник
позивача за первісним позовом
підтримав доводи викладені в
запереченнях на апеляційну скаргу,
поданих в процесі провадження у справі,
просив суд рішення Господарського суду
міста Києва від 24.06.2014 у справі № 910/7310/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
між позивачем (відповідачем за
зустрічним позовом) та відповідачем
(позивачем за зустрічним позовом) 18
червня 2012 було укладено договір
підряду № ДВ180612, відповідно до якого
позивач (відповідач за зустрічним
позовом) зобов'язався виконати
комплекс робіт з оздоблення фасаду по
системі Baumit та облицювання цоколя
керамогранітом (з утепленням) на
об'єкті: будівництво
житлово-торгівельного комплексу з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
та підземно-наземним паркінгом на вул.
Петра Дегтяренка, 1 у Оболонському
районі, а відповідач (позивач за
зустрічним позовом) сплатити їх
вартість.

Згідно з пунктом 4.1 договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012 договірна ціна робіт,
що виконуються за договором
складається з вартості окремих видів
робіт, матеріалів позивача
(відповідача за зустрічним позовом) та
визначені у твердому кошторисі № 1,
який є невід`ємною частиною договору та
окремо від нього не розглядається.
Загальна вартість виконаних позивачем
(відповідачем за зустрічним позовом)
робіт та матеріалів склала 4 378 024,41 грн.
та є твердою (пункт 4.2).

На підтвердження виконання підрядних
робіт, у період з липня 2012 по серпень 2013
за договором підряду № ДВ180612 від 18.06.2012
позивачем (відповідачем за зустрічним
позовом) надано суду першої інстанції
акти виконаних робіт та довідки про
вартість робіт, підписані відповідачем
(позивачем за зустрічним позовом) без
заперечень та зауважень щодо якості та
строків виконання робіт.

У відповідності до ст. 837
Цивільного Кодексу України визначено,
що за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно з ст. 843 Цивільного кодексу
України договором підряду
визначається ціна роботи або спосіб її
визначення.

Як передбачено ч. 4 ст. 882 Цивільного
кодексу України передбачає, що
передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформлюється
актом, підписаним обома сторонами.

Згідно з ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Разом з тим, позивачем (відповідачем за
зустрічним позовом) на підтвердження
виконання умов договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012 надано суду акт № 1 за
серпень 2013 на суму 343 438, 48 грн.,
складений в односторонньому порядку.

Суд першої інстанції та суд
апеляційної інстанції зазначає, що
згідно умов договору підряду № ДВ180612
від 18.06.2012 вартість робіт склала 4 378 024, 41
грн., є твердою та не підлягає
коригуванню протягом всього строку дії
договору (пункт 4.3 договору).

Як встановлено п. 4.4 договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012 у випадку виконання
позивачем (відповідачем за зустрічним
позовом) додаткових робіт, не
узгоджених із відповідачем (позивачем
за зустрічним позовом), оплата вартості
таких робіт здійснюється за рахунок
позивача (відповідача за зустрічним
позовом) і не підлягає компенсації з
боку відповідача (позивача за
зустрічним позовом).

Вищевказана договірна умова повністю
відповідає вимогам ст. 208 Цивільного
кодексу України щодо правочинів, які
укладаються юридичними особами.

Виходячи з наведених вимог договору та
акту цивільного законодавства суд
першої інстанції встановив суттєве
збільшення ціни договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012 до 343 438, 48 грн. на
підставі усної домовленості
необґрунтованими.

У відповідності до ч. 2 ст. 844 Цивільного
кодексу України кошторис на виконання
робіт може бути твердим або приблизним.
Кошторис є твердим, якщо інше не
встановлено договором.

Враховуючи, що сторонами у справі при
укладенні договору підряду № ДВ180612 від
18.06.2012 не встановлено іншого на
підставі ч. 2 ст. 844 Цивільного кодексу
України судом першої інстанції
встановлено, що погоджені ними
кошториси на виконання робіт є
твердими.

Згідно з ч. 3 ст. 844 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі
перевищення твердого кошторису всі
пов'язані з цим витрати несе підрядник
(у даному випадку - Позивач за первісним
позовом).

Таким чином, позивач (відповідач за
зустрічним позовом) не може отримати
примусовий захист свого права на
оплату виконаних ним додаткових робіт
за договором підряду № ДВ180612 від 18.06.2012
у повному обсязі, оскільки різниця
перевищення кошторису на суму 343 438, 48
грн. в силу припису законодавства є
його витратами.

Встановивши вищевказані обставини, суд
перщої інстанції дійшов висновку про
те, що встановлення факту виконання
надлишкових робіт, їх обсяги та
вартість не може вплинути на прийняття
судом рішення в силу вимоги частини
третьої статті 844 Цивільного кодексу
України, тому суд першої інстанції
відмовив у задоволенні вимоги про
стягнення основного боргу у розмірі 343
438, 48 грн.

Враховуючи відмову у задоволенні
вимоги про стягнення боргу за основним
зобов'язанням, суд першої інстанції
відмовив у задоволенні вимоги про
стягнення пені у розмірі 3 180, 34 грн.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині не оскаржується.

Щодо заявленої позивачем (відповідачем
за зустрічним позовом) вимоги про
стягнення грошових коштів у розмірі 218
901, 17 грн., які були утримані
відповідачем (позивачем за зустрічним
позовом) в якості гарантійного фонду,
суд зазначає наступне.

Відповідач (позивач за зустрічним
позовом) у поданому до суду першої
інстанції відзиві зазначив про те, що
після проведення експертних дій на
об'єкті по вул. Петра Дегтяренка, 1 у
Оболонському районі виявлено дефекти
виконання фасадних робіт, у зв'язку з
чим останній утримує грошові кошти на
виправлення недоліків (дефектів) в
роботах.

Суд першої інстанції та колегія суддів
апеляційної інстанції з означеним
твердженням відповідача (позивача за
зустрічним позовом) не погоджується,
оскільки ст. 853 Цивільного кодексу
України встановлює обов'язок замовника
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові, в іншому
випадку він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не
могли бути встановлені при
звичайному способі її прийняття
(приховані недоліки), у тому числі
такі, що були умисно приховані
підрядником, він зобов'язаний
негайно повідомити про це
підрядника.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що виконання
підрядних робіт позивачем
(відповідачем за зустрічним позовом)
підтверджується актами підрядних
робіт та в силу імперативних вимог ст.
853 Цивільного кодексу України
вважаються прийнятими відповідачем
(позивачем за зустрічним позовом),
оскільки будь-яких належних доказів
наявності зауважень з боку останнього
щодо якості виконаних підрядних робіт
за договором підряду № ДВ180612 від 18.06.2012
судам не надано.

За таких обставин, зазначене
твердження відповідача (позивача за
зустрічним позовом) не може бути
підставою для утримання грошових
коштів гарантійного фонду та
звільнення його від обов'язку їх
повернути.

Як зазначено у п. 7.3 договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012 сторони погодили, що з
суми кожного нарахованого платежу,
який Відповідач (Позивач за зустрічним
позовом) повинен здійснити за прийняті
ним роботи, останній з метою
забезпечення виконання Позивачем
(Відповідачем за зустрічним позовом)
належним чином своїх зобов'язань за
договором утримує 5 % гарантійного
фонду.

У відповідності до умов укладеного
сторонами договору гарантійний фонд
формується за рахунок сум, які
утримуються відповідачем (позивачем за
зустрічним позовом) із сум, що
підлягають оплаті за фактично прийняті
роботи у розмірі 5 %. Гарантійний фонд
виплачується позивачу (відповідачу за
зустрічним позовом) за вирахуванням
сум, які були витрачені відповідачем
(позивачем за зустрічним позовом) на
виправлення недоліків (дефектів) в
роботах, сум штрафних санкцій, сум
інших понесених останнім витрат через
неякісне або несвоєчасне виконання
робіт через тридцять банківських днів
після виконання і прийняття
відповідачем (позивачем за зустрічним
позовом) 100 % робіт за договором, що має
обов'язково бути підтверджено
відповідними актами виконаних робіт та
довідками форми КБ-3.

Як вбачається з матеріалів справи
останній акт сторонами у справі
підписано 16.08.2013.

За таких обставин, у позивача
(відповідача за зустрічним позовом) з
01.10.2013 виникло право вимагати у
відповідача (позивача за зустрічним
позовом) повернення грошових коштів у
розмірі 218 901,17 грн.

Відповідач (позивач за зустрічним
позовом), у визначені договором підряду
№ ДВ180612 від 18.06.2012 строки не повернув
позивачу (відповідачу за зустрічним
позовом) грошові кошти у розмірі 218 901,17
грн., у зв'язку з чим у Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Інтенргал-Буд»
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вінсо-Технології»
утворилася заборгованість в наведеній
сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Як передбачено ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Виходячи з то, що остаточні строки
повернення грошових коштів за
договором підряду № ДВ180612 від 18.06.2012
сплинули, позовна вимога про стягнення
основного боргу у розмірі 218 901, 17 грн. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, внаслідок наведених обставин, у
зв'язку із порушенням відповідачем за
первісним позовом взятих на себе
зобов'язань за договором підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012, позивач за первісним
позовом просить суд стягнути з
відповідача за первісним позовом пеню
в сумі 14 267, 56 грн. за період 01.10.2013 по
01.04.2014, що нарахована на суму 218 901, 17 грн.
в порядку п. 11.6. договору підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012.

Відповідно до ст. ст. 216-218
Господарського кодексу України та ст.
611 Цивільного кодексу України
передбачають, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими, зокрема, є сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідачем не надано суду будь-яких
підтверджень того, що неналежне
виконання господарського зобов'язання
сталось не з його вини.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

У відповідності до п. 11.6 договору
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012 встановлено,
що у випадку, якщо відповідач (позивач
за зустрічним позовом) не проводить
платежі, визначені ст. 7 договору, він
виплачує позивачу (відповідачу за
зустрічним позовом) пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій
(неустойка, штраф, пеня) за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У відповідності з вищевикладеним,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з судом першої інстанції
про задоволення пені у розмірі 14 267, 56
грн. за період з 01.10.2013 по 01.04.2014,
нарахованої внаслідок не виконання
відповідачем за первісним позовом
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів у розмірі 218 901, 17 грн., які були
утримані відповідачем (позивачем за
зустрічним позовом) в якості
гарантійного фонду згідно договору
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення первісного
позову в розмірі 233 168,73 грн., з яких 218
901,17 грн. - сума гарантійного фонду та 14
267,56 грн. - пеня.

Крім того, позивачем за зустрічним
позовом заявлено вимогу про стягнення
з відповідача (позивача за первісним
позовом) неустойки за порушення строку
по усуненню дефектів за договором
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012 у розмірі 656
703,66 грн.

Позивач за зустрічним позовом
стверджує, що підрядні роботи за
договором підряду № ДВ180612 від 18.06.2012
відповідачем за зустрічним позовом
виконані неналежним чином, в
підтвердження зазначеного посилається
на копію дефектного акта від 20.11.2013.

Дослідивши наведений акт, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що дефектний акт від 20.11.2013 не може бути
прийнятий судом до уваги як доказ
неналежного виконання позивачем
(відповідачем за зустрічним позовом)
зобов'язань за договором підряду №
ДВ180612 від 18.06.2012, оскільки висновки про
виявлення недоліків за вказаним
договором, які зафіксовані в
дефектному акті від 20.11.2013 є лише
суб'єктивними міркуваннями шести осіб,
повноваження та фах яких не
підтверджуються жодним доказом,
відсутні також докази того, що
відповідач за зустрічним позовом був
запрошений до участі при складанні
зазначеного акту. Таким чином,
долучений до матеріалів справи
дефектний акт не може бути визнаний
об'єктивним доказом підтвердження
факту порушення відповідачем за
зустрічним позовом умов договору
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012.

Також, суд апеляційної інстанції
зазначає, що наявна в матеріалах справи
копія дефектного акта без зазначення
дати його складання не підтверджує
неналежне виконання відповідачем за
зустрічним позовом своїх
господарських зобов`язань, оскільки
визначає об`єкт, що знаходиться на
вулиці П. Дегтяренка, 33, в той час як
об`єкт за договором підряду № ДВ180612 від
18.06.2012 знаходиться по вулиці П.
Дегтяренка, 1.

У відповідності до п. 6.1.6 договору
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012 встановлено,
що позивач (відповідач за зустрічним
позовом) зобов'язується усунути
недоліки виконаних робіт, що були
виявлені відповідачем (позивачем за
зустрічним позовом) під час прийняття
робіт протягом строку, який буде
встановлений останнім.

Як вбачається з матеріалів справи,
докази звернення позивача за
зустрічним позовом до відповідача за
зустрічним позовом з вимогою про
усунення недоліків за договором
підряду № ДВ180612 від 18.06.2012 в матеріалах
справи відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що наявний в
матеріалах справи лист від 02.04.2014,
наданий позивачем за зустрічним
позовом на підтвердження того, що
відповідач за зустрічним позовом був
запрошений на об'єкт для комісійного
приймання виконаних робіт, не
підтверджує наведених обставин,
оскільки в зазначеному листі останній
запрошувався на 11.04.2014 для комісійного
приймання виконаних робіт та фіксації
об'ємів зі складанням дефектного акту,
в той час, як дефектний акт від 20.11.2013
складено значно раніше, зокрема, у
листопаді 2013.

Зокрема, як встановлено судом першої
інстанції та судом апеляційної
інстанції, в матеріалах справи наявні
копії листів № 37 та № 38 від 11.04.2014 та
докази їх відправки відповідачу
(позивачу за зустрічним позовом), в яких
зазначено про відсутність на об'єкті по
вулиці Петра Дегтяренка, 1 у
Оболонському районі м. Києва 11 квітня
2014 уповноваженого представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд".

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Інтергал-Буд", викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому господарський суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 в справі № 910/7310/14
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Інтергал-Буд" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 у справі № 910/7310/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 у справі № 910/7310/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/7310/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
Л.В. Чорна

В.В. Куксов