ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2014 р.
Справа № 914/2899/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Головного управління
юстиції у Хмельницькій області,
м.Хмельницький

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стек-Комп'ютер",
м.Львів

про стягнення 88 735,04 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Глодзіцька О.К. -
представник (довіреність №07-6-05/24/3000 від
06.10.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Головне управління юстиції
у Хмельницькій області звернулось до
господарського суду Львівської
області з позовом до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стек-Комп'ютер" про
стягнення 88 735,04 грн., з яких 84 525,00 грн. за
попередньо оплачений, але не
поставлений товар та 4 210,04 грн. -
проценти за користування чужими
грошовими коштами.

Ухвалою суду від 15.08.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 24.09.2014р. Ухвалою
суду від 24.09.2014р. розгляд справи
відкладено на 08.10.2014р.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю, просив позов
задоволити з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвали
суду не виконав, причин неявки
представника та невиконання вимог
ухвал суду не повідомив. Станом на
08.10.2014р. від відповідача не повернулось
поштове повідомлення про вручення йому
ухвали суду від 24.09.2014р. або поштовий
конверт без вручення його адресату.
Дана ухвала надсилалась відповідачу на
адресу вказану позивачем у позовній
заяві. Однак слід зазначити, що за
вказаною позивачем у позовній заяві
адресою, відповідач отримав ухвалу
суду про порушення провадження у
справі, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №797. Станом на
08.10.2014р. від відповідача відзив, заяви,
клопотання, в тому числі про
відкладення розгляду справи не
надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає за можливе розглянути справу
відповідно до ст. 75 ГПК України при
відсутності представника відповідача
за наявними у ній матеріалами яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

04.11.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стек-Комп'ютер" (далі
- продавець) та Головним управлінням
юстиції у Хмельницькій області (далі -
покупець) укладено договір
купівлі-продажу товарів №131109,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити ПК на базі Intel Celeron
(2.6 Ггц, box, 4Gb DDR3, HDD 500 Gb, ODD, 400W), клавіатуру
Genius KB202 PS/2, мишки оптичні Genius NetScroll 120 Black
PS/2 800dpi, кабель IDE UDMA133 скругл. UV orange
екранований, монітори 18,5" Samsung LS19C150NS/UA
Glossy Black у кількості по 23 од. (надалі -
товар).

Відповідно до п.1.2. договору загальна
вартість товарної продукції, яку
продавець постачає покупцю, становить
84 525,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 14 087,50
грн.

Згідно із п.2.1. договору продавець
зобов'язаний не пізніше п'яти робочих
днів з дня підписання договору
передати покупцю товар.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що
оплата вартості товару здійснюється
покупцем на протязі п'яти банківських
днів, з моменту підписання договору, на
підставі рахунку продавця.

Як зазначено у позовній заяві, позивач
на виконання умов договору здійснив
оплату в розмірі 84 525,00 грн., однак
відповідач порушуючи умови договору не
передав позивачу обумовлений
договором товар.

Позивачем 09.07.2014р. було надіслано
відповідачу претензію про повернення
коштів за попередньо оплачений, але не
поставлений товар. Однак вказана
претензія, як зазначає позивач, була
залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до п.3.1. договору в разі
прострочення терміну поставки товарів,
продавець зобов'язується сплатити
штрафні санкції в розмірі однієї
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення.

Отже, керуючись п.3.1. договору, позивач
нарахував відповідачу проценти за
користування чужими грошовими коштами
в розмірі 4 210,04 грн.

Таким чином загальна сума, яку позивач
просить стягнути на його користь з
відповідача становить 88 735,04 грн., з яких
84 525,00 грн. за попередньо оплачений, але
не поставлений товар та 4 210,04 грн. -
проценти за користування чужими
грошовими коштами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
оцінивши зібрані докази, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити
частково з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст.662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи
04.11.2013р. між сторонами укладено договір
купівлі-продажу товарів №131109,
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язується передати у власність
позивачу, а позивач зобов'язується
прийняти та оплатити ПК на базі Intel Celeron
(2.6 Ггц, box, 4Gb DDR3, HDD 500 Gb, ODD, 400W), клавіатуру
Genius KB202 PS/2, мишки оптичні Genius NetScroll 120 Black
PS/2 800dpi, кабель IDE UDMA133 скругл. UV orange
екранований, монітори 18,5" Samsung LS19C150NS/UA
Glossy Black у кількості по 23 од.

Згідно із ст.663 ЦК України продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Згідно із п.2.1. договору продавець
зобов'язаний не пізніше п'яти робочих
днів з дня підписання договору
передати покупцю товар.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що
оплата вартості товару здійснюється
покупцем на протязі п'яти банківських
днів, з моменту підписання договору, на
підставі рахунку продавця.

Факт здійснення позивачем оплати за
вказаним договором підтверджується
платіжним дорученням №2496 від 06.11.2013р.
на суму 84 525,00 грн.

Докази передачі відповідачем позивачу
товару обумовленого договором
купівлі-продажі товарів №131109 від
04.11.2013р. в матеріалах справи відсутні,
відзив на позов відповідачем не подано.

В матеріалах справи міститься
претензія від 09.07.2014р. та докази її
відправлення позивачем на адресу
відповідача, однак як зазначає позивач
дана претензія залишена відповідачем
без задоволення.

Отже, розглянувши матеріали справи,
відповідно до ст. 75 ГПК України при
відсутності представника відповідача
за наявними у ній матеріалами, суд
дійшов висновку, що відповідачем не був
переданий позивачу товар обумовлений
договором купівлі-продажі товарів
№131109 від 04.11.2013р.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога про стягнення з відповідача 84
525,00 грн. за оплачений, але не
поставлений товар є обґрунтованою,
підтверджена матеріалами справи, не
спростована відповідачем та підлягає
задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача 4 210,04 грн. процентів за
користування чужими грошовими коштами
суд зазначає наступне.

Як на підставу нарахування процентів
за користування чужими грошовими
коштами позивач у позовній заяві
посилається на ч.3 ст.693 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.693 ЦК України на
суму попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Згідно із ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

При цьому позивач посилається на п.3.1.
договору, відповідно до якого в разі
прострочення терміну поставки товарів,
продавець зобов'язується сплатити
штрафні санкції в розмірі однієї
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
норми, суд дійшов висновку, що п.3.1.
договору передбачена відповідальність
продавця у вигляді сплати пені, а тому
позивачем фактично заявлено до
стягнення 4 210,04 грн. пені, а не процентів
за користування чужими грошовими
коштами.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України 6.
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Як вбачається із поданого позивачем
розрахунку штрафні санкції нараховані
на підставі п.3.1. договору за 240 днів (з
12.11.2013р. по 09.07.2014р.).

Однак, враховуючи ч.6 ст.232 ГК України
позивачу слід було нараховувати
штрафні санкції передбачені п.3.1.
договору з 12.11.2013р. по 12.05.2014р.

Отже, судом було здійснено перерахунок
штрафних санкцій передбачених п.3.1.
договору у відповідності до ч.6 ст.232 ГК
України.

Здійснивши перерахунок вказаних
штрафних санкцій, суд дійшов висновку
стягнути з відповідача на користь
позивача 2 934,06 грн. штрафних санкцій.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №1680 від 29.07.2014р.
на суму 1 827,00 грн., який відповідно до
ст.49 ГПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
пропорційно задоволеним вимогам. Таким
чином суд дійшов висновку стягнути з
відповідача на користь позивача 1 800,72
грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стек-Комп'ютер" (79035,
м.Львів, вул.Зелена, 82, )
на користь Головного управління
юстиції у Хмельницькій області (29000,
м.Хмельницький, вул.Грушевського, 87, ) 84 525,00 грн. за попередньо
оплачений, але не поставлений товар, 2
934,06 грн. штрафних санкцій та 1 800,72 грн.
судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити

4. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 13.10.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.