ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 922/2073/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Ільїн О.В. , суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (вх. № 2323 Х/1-6) на
рішення господарського суду
Харківської області від 28 липня 2014 року
у справі № 922/2073/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Чернігів

до Приватного підприємства
«ВВС-Транссервіс», смт. Васищеве
Харківської області

про стягнення 6500,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Приватного підприємства
"ВВС-Транссервіс" про стягнення 6500,00
грн.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 28 липня 2014 року
по справі № 922/2073/14 (суддя Добреля Н.С.) в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, подав до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення місцевого
господарського суду скасувати,
стягнути з відповідача на його користь
6500,00 грн., у зв'язку із неналежним
виконанням відповідачем умов договору
про організацію перевезення вантажів
автомобільним транспортом № Д-12112013-1
від 12 листопада 2013 року щодо оплати
наданих послуг та судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції, відмовляючи в
позові, не прийняв до уваги визнання
відповідачем наявності боргу перед
позивачем, відсутності з боку
відповідача відповіді на претензію та
наявність часткової оплати за виконану
роботу по договору від 12 листопада 2013
року № Д-12112013-1.

16 вересня 2014 року на адресу
Харківського апеляційного
господарського суду від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому зазначає, що
рішення суду першої інстанції законне
та обґрунтоване, просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. Відповідач вважає, що
місцевий господарський суд вірно
встановив відсутність обов'язку
Приватного підприємства «
ВВС-Транссервіс» провести оплату
послуг Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 через невиконання останнім
вимог пункту 17 заявки № З-12112013-2 від12
листопада 2013 року (вх. 7866).

В судове засідання 23 вересня 2014 року
представники сторін не з'явились, про
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлені належним чином, про
що свідчать зворотні повідомлення про
вручення поштового відправлення, які
містяться в матеріалах справи (а.с. 86-87).

У зв'язку з відсутністю представників
сторін, які належним чином повідомлені
про час та місце розгляду справи,
судова колегія дійшла висновку про
розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзиву на неї, розглянувши
справу відповідно до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи та правильність застосування
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд
виходив з того, що позивачем не було
надіслано відповідачу оригіналів
документів, передбачених пунктом 17
заявки № З-12112013-2 від 12 листопада 2013
року, у зв`язку з чим у відповідача не
виникло обов`язку щодо оплати наданих
позивачем послуг.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками місцевого
господарського суду та зазначає
наступне.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Пункт 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлює, що зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону та
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних вимогах звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містить стаття 526
Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 8 Закону
України "Про транспортну
експедиторську діяльність"
експедитори надають клієнтам послуги
відповідно до вимог законодавства
України та держав, територією яких
транспортуються вантажі, згідно з
переліком послуг, визначеним у
правилах здійснення
транспортно-експедиторської
діяльності, а також інші послуги,
визначені за домовленістю сторін у
договорі транспортного
експедирування.

Транспортно-експедиторські послуги
надаються клієнту при експорті з
України, імпорті в Україну, транзиті
територією України чи іншими
державами, внутрішніх перевезеннях
територією України.

Як убачається із матеріалів справи, 12
листопада 2013 року між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 та Приватним
підприємством «ВВС-Транссервіс»
укладений договір про організацію
перевезень вантажів автомобільним
транспортом № Д-12112013-1 (а.с. 10-12).

Відповідно до пункту 1.2 Договору
позивач (Виконавець) на підставі
письмових заявок від відповідача
(Експедитора) здійснює транспортне
перевезення вантажу шляхом залучення
транспортних засобів, які належать
Експедитору у відповідності до умов
даного договору та Заявок.

Пунктом 10.1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 14 жовтня 1997 року №
363 (зі змінами та доповненнями)
встановлено, що перевізники приймають
вантажі для перевезення на підставі
укладених договорів із замовниками
згідно з заявками (додаток 1) або за
разовими договорами (додаток 2).

Пунктами 2.5, 2.8 Договору передбачено, що
перевезення здійснюється на підставі
письмових заявок, які направляються
відповідачем позивачу поштою або
факсом, та які є додатком до Договору.

Договором передбачено, що всі
розрахунки між сторонами здійснюються
в національній валюті України.

Оплата здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Виконавця
протягом 7 банківських днів на
розрахунковий рахунок перевізника з
сум грошових коштів, фактично
отриманих від замовника, з моменту
отримання від Виконавця оригіналів
документів: акту виконаних робіт,
податкової накладної ТТН (CRM) та інших
документів, передбачених заявкою
(пункт 4.3).

У відповідності до статті 9 Закону
України "Про транспортну
експедиторську діяльність"
перевезення вантажів супроводжується
товарно-транспортними документами,
складеними мовою міжнародного
спілкування залежно від обраного виду
транспорту або державною мовою, якщо
вантажі перевозяться в Україні.
Такими документами можуть бути,
зокрема, міжнародна автомобільна
накладна (CMR).

Відповідно до заявки № З-12112013-2 від 12
листопада 2013 року на перевезення
вантажів автомобільним транспортом
Україна - Росія, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 взяв на себе
зобов`язання належним чином виконати
перевезення автомобільним транспортом
за маршрутом смт. Бородянка (Київська
область, Україна) - с. Жуковський
(Московська область, Росія), а
відповідач - своєчасно оплатити надані
послуги по перевезенню в сумі 11500,00 грн.,
для чого позивачем було подано для
завантаження транспортний засіб Renalt
д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом номер
НОМЕР_2, водій ОСОБА_2, який прийняв
вантаж до перевезення 18 листопада 2013
року, про що було оформлено відповідну
товарно - транспортну накладну CMR (а.с.
12).

Законом України "Про транспортну
експедиторську діяльність" визначено,
що факт надання послуги експедитора
при перевезенні підтверджується
єдиним транспортним документом або
комплектом документів (залізничних,
автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають
шлях прямування вантажу від пункту
його відправлення до пункту його
призначення.

Позивач надав відповідачу послуги з
перевезення на загальну суму 11500,00 грн.,
про що свідчить товарно-транспортна
накладна CMR з відміткою про отримання
вантажу (а.с. 38), у зв'язку з чим був
виставлений рахунок на оплату наданих
транспортних послуг № Л-437 від 22
листопада 2013 року на суму 11500,00 грн. (а.с.
37).

Як зазначає позивач, відповідач не в
повному обсязі виконав пункт 4.2
Договору з оплати наданих послуг,
здійснивши її часткове погашення в
сумі 5000,00 грн., відповідно до виписки з
банківського рахунку ФОП ОСОБА_1 (а.с.41).

З урахуванням цього позивач направив
відповідачу претензію про сплату
залишку боргу на суму 6500,00 грн. (а.с.15),
яка була відповідачем проігнорована.

Відповідач вважає, що в нього не виник
обов'язок провести оплату послуг
позивача, оскільки ним в порушення
пункту 3.4 Договору та пункту 17 Заявки не
було направлено на адресу відповідача
всіх необхідних документів.

Як вже зазначалось в цій постанові,
пунктом 4.3 договору № 12112013-1 від 12
листопада 2013 року передбачено, що
оплата послуг відбувається після
отримання Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 оригіналів наступних
документів: акта виконаних робіт,
податкової накладної, міжнародної
товарно-транспортної накладної та
інших документів, які передбачені
Заявкою.

12 листопада 2013 року сторони договору
узгодили Заявку № З-12112013-2 на
організацію перевезення вантажу по
маршруту смт. Бородянка - с. Жуковський,
відповідно до пункту 17 якої, оплата
послуг відбувається по оригіналам
таких документів: заявка, рахунок, акт
виконаних робіт, міжнародна
товарно-транспортна накладна, договір,
довідка про витрати .

Як убачається із претензії (вих. № 11/02
від 11 лютого 2014 року), позивачем було
направлено на адресу відповідача
оригінал рахунку, акт виконаних робіт,
податкову накладну та CMR (а.с.15). Крім
того, про направлення саме цих
документів свідчить письмовий
розрахунок ціни позову, наданий
позивачем до суду першої інстанції
(а.с.26).

Таким чином, Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 на адресу
Приватного підприємства
«ВВС-Транссервіс» всупереч пункту 17
Заявки направлялись лише документи,
передбачені Договором.

Заявка, договір та довідка про
транспортні витрати з мокрою печаткою
не направлялись.

Посилання позивача на те, що ним
направлялись на адресу відповідача
документи, передбачені Заявкою, суд не
приймає до уваги, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та
статті 34 Господарського
процесуального кодексу України, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказами, за визначенням статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, слід вважати документи, які
можуть підтвердити або спростувати
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Позивач, в якості доказу направлення
відповідачеві документів, визначені в
пункті 17 Заявки, надає фіскальний чек
від 03 грудня 2013 року (а.с. 60).

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач не
довів за допомогою належних та
допустимих у розумінні статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказів, виникнення у
відповідача обов'язку по сплаті за
надані послуги, оскільки фіскальний
чек не містить переліку документів, які
були направлені на адресу Приватного
підприємства "ВВС-Транссервіс".

Доказів, підтверджуючих направлення на
адресу відповідача необхідних
документів для настання обов'язку
оплати за надані послуги, позивачем не
надано.

Отже, в зв'язку з ненастанням строку
оплати за надані послуги, позовні
вимоги про стягнення грошових коштів
задоволенню не підлягають.

Таким чином, переглядаючи оскаржуване
рішення суду першої інстанції та
оцінивши надані сторонами до справи
матеріали, колегія суддів дійшла
висновку, що всупереч вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, в силу вимог якої обов'язок
доказування законодавчо покладений на
сторони, позивачем не було надано суду
жодних доказів на підтвердження його
позовних вимог, у зв'язку з чим фактично
не доведено їх підставність.

Доводи апеляційної скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 не
спростовують висновків господарського
суду Харківської області, викладених у
рішенні від 28 липня 2014 року.

У процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними в справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу та не зв'язаний при
розгляді апеляційної скарги її
доводами.

У зв'язку із відмовою в задоволенні
позову, місцевий господарський суд
правомірно залишив без задоволення
вимогу позивача щодо стягнення з
відповідача витрат за послуги адвоката
у розмірі 500,00 грн., що відповідає
положенням частини 5 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення,
повністю дослідив обставини, які мають
значення для справи, правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування або зміни вказаного
рішення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 28 липня 2014 року
у справі № 922/2073/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 23.09.2014р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Шепітько І.І.