ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.10.2014
Справа № 908/3828/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Мірошниченко М.В., розглянувши
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький завод
металевих рукавів» (69000, м. Запоріжжя,
бул. Центральний, буд. 22, кв. 90)

до Публічного акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор» (69600, м.
Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, 3)

про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

06.10.2014 р. в господарський суд
Запорізької області надійшла позовна
заява ТОВ «Запорізький завод металевих
рукавів» про стягнення з ПАТ
«Запоріжтрансформатор»
заборгованості в сумі 722766,99 грн., яка
виникла за договорами: № К 00394 від
12.03.2013р. на поставку компенсаторів та №
МС 001355 від 27.08.2013 р. на поставку двох
видів металорукавів.

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї матеріали, суд вважає, що вона
підлягає поверненню заявникові на
підставі пунктів 5 та 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 ГПК
України в одній позовній заяві може
бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами. Не допускається
об'єднання в одне провадження кількох
вимог, які належить розглядати в
порядку різного судочинства, якщо інше
не встановлено законом.

Предметом даного позову є вимоги про
стягнення з ПАТ
«Запоріжтрансформатор» 722766,99грн.
заборгованості, яка виникла за:
договором № К 00394 від 12.03.2013р. на
поставку компенсаторів та договором №
МС 001355 від 27.08.2013 р. на поставку двох
видів металорукавів.

Як вбачається з тексту позовної заяви,
між ТОВ «Запорізький завод металевих
рукавів» та ПАТ
«Запоріжтрансформатор»
правовідносини виникли на підставі
двох різних договорів № К 00394 від 12.03.2013
р. та № МС 001355 від 27.08.2013 р., тобто
позовні вимоги за різними договорами
не пов'язані ані підставами виникнення,
ані поданими доказами.

Для вирішення по суті спору про
стягнення боргу на підставі договорів
поставки № К 00394 від 12.03.2013р. та №
МС 001355 від 27.08.2013 р., укладених між ТОВ
«Запорізький завод металевих рукавів»
та ПАТ «Запоріжтрансформатор», суд
повинен буде дослідити та вивчити
кожний зі спірних договорів та
правовідносини сторін, що виникли на їх
підставі, а також окремо докази по
кожному з договорів.

Крім того, періоди стягнення боргу за
вказаними вище вимогами також
різняться.

Відтак, заявлені вимоги мають різні
підстави виникнення та не пов'язані між
собою засобами доказування і не можуть
бути об'єднані в одне провадження.

Таким чином, всупереч ч. 1 ст. 58 ГПК
України, в одній позовній заяві
об'єднано кілька вимог, не зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

Отже, поєднання вимог про стягнення
боргу за договорами № К 00394 від 12.03.2013р.
на поставку компенсаторів та № МС 001355
від 27.08.2013 р. на поставку двох видів
металорукавів, укладених між ТОВ
«Запорізький завод металевих рукавів»
та ПАТ «Запоріжтрансформатор»,
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєвим
чином ускладнить вирішення справи по
суті.

Відповідно до п. 3.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суд України
від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами
(зокрема, про стягнення неповернутого
кредиту, відсотків за користування
кредитом і неустойки; про визнання
недійсним акта і про відшкодування
заподіяної у зв'язку з його виданням
шкоди; про стягнення вартості
недостачі товару, одержаного за
кількома транспортними документами і
оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо).

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).
Наприклад, господарський суд повинен
повернути позовну заяву без розгляду,
якщо: позов поданий одночасно до
залізниці та вантажовідправника
(вантажоодержувача), і в цій позовній
заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються
на комерційному акті, з вимогами, які
обґрунтовані іншими документами;
об'єднано вимоги про стягнення сум
боргу, який виник з різних договорів
або інших правочинів, і т.п.

При цьому, суд зазначає, що всупереч
вимогам п. 3.6 вищезазначеної постанови
Пленуму ВГСУ позивачем об'єднано
вимоги за різними договорами, що
свідчить про не пов'язаність позовних
вимог підставою їх виникнення та
поданими доказами.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо об'єднано в одній позовній заяві
кілька вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Крім того, статтями 54 та 57 ГПК України
встановлено вимоги щодо форми і змісту
позовної заяви та комплектності
документів, які повинні додаватися до
неї. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 статті 57 ГПК
України передбачено, що до позовної
заяви, що подається до господарського
суду, мають бути додані документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 56 ГПК України
визначено, що позивач, прокурор чи його
заступник зобов'язані при подання
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи
(ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36
ГПК України).

При цьому, слід відзначити, що в процесі
підготовки та оформлення документів
необхідно дотримуватись правил, які
забезпечують їх юридичну силу.

Так, документ має юридичну силу за
наявності обов'язкових для цього виду
документа реквізитів. Зокрема,
документи оформляються на бланках,
мають встановлений комплекс
реквізитів і відповідний порядок їх
розташування, установлений
Національним стандартом України.

Відповідно до п. 4.4 Національного
стандарту України „Вимоги до
оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р.,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від
07.04.2003р. № 55, документи, що їх складають
в організації, повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
організації, назва виду документа,
дата, реєстраційний індекс документа,
заголовок до тексту документа, текст
документа, підпис.

Дата документа - це дата його
підписання, затвердження, прийняття,
зареєстрування, яку оформлюють
цифровим способом. Реєстраційний
індекс документа складають з його
порядкового номера, який можна
доповнювати за рішенням організації
індексом справи за номенклатурою
справ, інформацією про кореспондента,
виконавця тощо (пункти 5.11 та 5.12
Національного стандарту України).

ТОВ «Запорізький завод металевих
рукавів» звернулося в господарський
суд Запорізької області із позовною
заявою, яка має вихідний номер 208 та
датована 29.09.2014 року (номер та дата
наявна на першому аркуші позовної
заяви).

До позовних матеріалів в якості
доказів направлення копії позовної
заяви відповідачу надано світлокопію
фіскального чеку від 29.09.2014 р. та
світлокопію опису вкладення у цінний
лист від 29.09.2014 року.

Надані суду світлокопії фіскального
чеку та опису вкладення у цінний лист
від 29.09.2014 року свідчать про
факт направлення відповідачу копії
позовної заяви (без зазначення її
вихідного номеру та дати) та ряду
документів.

Доказів направлення відповідачу саме
позовної заяви за вих. № 208 від 29.09.2014р. -
суду не було надано.

Інших доказів направлення відповідачу
позовної заяви суду не було надано.

Відсутність ідентифікуючих ознак
позовної заяви позбавляє
господарський суд можливості
встановити факт, що на адресу
відповідача направлено саме копію
позовної заяви, оригінал якої надійшов
до господарського суду.

Отже, з наданих позивачем документів
суду неможливо зробити висновок про
направлення на адресу відповідача
копії позовної заяви та доданих до неї
документів саме в редакції, яку надано
до господарського суду Запорізької
області.

Таким чином, господарський суд
позбавлений можливості
пересвідчитись, що відповідачу
направлено саме копію позовної заяви
за вих. № 208 від 29.09.2014р.

До того ж, заявником до позовної заяви
надано світлокопії фіскального чеку та
опису вкладення у цінний лист, тоді як
такі докази необхідно подавати в
оригіналі.

За таких обставин, фіскальний чек від
29.09.2014 р. та опис вкладення в цінний
лист від 29.09.2014 р., не можуть бути
прийняті судом як належні докази
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку щодо необхідності повернення
позовної заяви ТОВ «Запорізький завод
металевих рукавів» про стягнення з ПАТ
«Запоріжтрансформатор»
заборгованості в сумі 722766,99 грн., яка
виникла за договорами: № К 00394 від
12.03.2013р. на поставку компенсаторів та №
МС 001355 від 27.08.2013 р. на поставку двох
видів метало рукавів, без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63
ГПК України повернення позовної заяви
не перешкоджає повторному звертанню з
нею до господарського суду у
загальному порядку після усунення
допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї
документи повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький завод металевих рукавів»,
м. Запоріжжя без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 25
аркушах, в т.ч. оригінал платіжного
доручення №313 від 29.09.2014 про сплату 14455,34
грн. судового збору.

Суддя
М.В. Мірошниченко