м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія
До Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія"
Про стягнення 8 119,92 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
Від позивача ОСОБА_1 -
представник (дов. № 50 від 02.01.2014 р.)
Від відповідача не з'явився
Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія
"Інго-Україна" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" про
стягнення страхового відшкодування,
яке було сплачено страхувальнику
відповідно до договору страхування
наземного транспорту №530561401.13 від
12.04.2013 р. в розмірі 8119,92 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказує на те, що ним за договором
страхування наземного транспорту
№530561401.13 від 12.04.2013 р., внаслідок
настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди, було
здійснено виплату страхового
відшкодування за письмовою заявою
страхувальника автомобіля «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1187, 1188 ЦК
України отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду. Оскільки транспортний
засіб - автомобіль «Фольксваген»
державний номер НОМЕР_2, за участю якого
сталась дорожньо-транспортна пригода,
водій якого ОСОБА_3 визнаний винним у її
скоєні, застрахований у ПрАТ
"Українська пожежно-страхова компанія"
згідно з полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/1008894, позивач
просить стягнути з відповідача суму
страхового відшкодування в розмірі 8
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.09.2014 р. порушено провадження
до розгляду на 29.09.2014 р.
У судове засідання 29.09.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Поштове відправлення з ухвалою
Господарського суду міста Києва №
910/19324/14 від 12.09.2014 р. про порушення
провадження у справі була направлена
відповідачу за адресою, вказаною у
позовній заяві (04080, м. Київ, вул. Фрунзе,
будинок 40), яка відповідає адресі
місцезнаходження відповідача згідно з
інформацією з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
приписів ст. 64 ГПК України, вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі вручена відповідачу належним
чином.

Про факт вручення відповідачу 18.09.2014р.
ухвали Господарського суду міста Києва
№ 910/19324/14 від 12.09.2014 р. про порушення
провадження у справі, свідчить також
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 0181651 1, оригінал
якого міститься у матеріалах справи.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судовому засіданні 29.09.2014
р. від останнього до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

У судовому засіданні 29.09.2014 р.
представник позивача подав суду
додаткові документи по справі. Подані
документи долучені до матеріалів
справи.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
29.09.2014 р. та за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Після повернення з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 29.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2013 р. між ПрАТ "Акціонерна страхова
компанія "Інго-Україна" та ОСОБА_2
(страхувальник) укладено договір
страхування наземного транспорту
№530561401.13 від 12.04.2013 р. (далі - Договір),
згідно з яким на страхування був
прийнятий автомобіль «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1.

Згідно з Довідкою ВДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області про
дорожньо-транспортну пригоду № 9262469 та
постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
09.10.2013 р., 08.09.2013 р. о 12 год. 35 хв., по пров.
Добровольців перед вул.. Н.Перемоги в м.
Дніпропетровську трапилась
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю транспортного засобу
«Тойота», державний номер НОМЕР_1 -, що
належить ОСОБА_2 та транспортного
засобу «Фольксваген» державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху
України, якого визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 09.10.2013р.

До ПрАТ "Акціонерна страхова компанія
"Інго-Україна" звернувся страхувальник
із заявою про виплату страхового
відшкодування в зв'язку з пошкодженням
застрахованого транспортного засобу
внаслідок ДТП, що відповідно до умов
Договору є страховим випадком.

Відповідно до Звіту експертного
дослідження автошкоди №87/13А по
визначенню матеріальної шкоди
завданої власнику КТЗ від 30.09.2013 р.
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Тойота», державний номер
НОМЕР_1 з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу становить
7917,31 грн.

18.10.2013 р. ПрАТ "Акціонерна страхова
компанія "Інго-Україна" на підставі
Розпорядження № 104296 на виплату по
страховому випадку від 10.10.2013 р.
здійснило виплату страхового
відшкодування в розмірі 8119,90 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 12535 від 18.10.2013 р. на суму 8119,90 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У ч. 2 зазначеної статті вказано, що
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між винною та потерпілою
особами виникло зобов'язання з
відшкодування заподіяної майнової
шкоди.

Частинами другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача як особи, що
виплатила страхувальнику розмір
страхового відшкодування за Договором,
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що
транспортний засіб - автомобіль
«Фольксваген» державний номер НОМЕР_2,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди застрахованому у
позивача автомобілю «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, знаходився під
керуванням ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність в
частині заподіяння шкоди майну
будь-якою особою внаслідок
експлуатації автомобіля «Фольксваген»
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у ПрАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" на підставі
укладеного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АС/1008894).

Вина водія ОСОБА_3, який керував
автомобілем «Фольксваген» державний
номер НОМЕР_2, підтверджується
постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
09.10.2013р.

Пунктом 36.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля «Тойота»,
державний номер НОМЕР_1, відповідно до
положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів" в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності (поліс № АС/1008894), а до
ПрАТ "Акціонерна страхова компанія
"Інго-Україна" як страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
Договором, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до ОСОБА_3 як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АС/1008894) передбачено,
що ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну становить 50 000, 00 грн.,
франшиза - 0,00грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про
страхування" франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Відповідно до Звіту експертного
дослідження автошкоди №87/13А по
визначенню матеріальної шкоди
завданої власнику КТЗ від 30.09.2013 р.
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Тойота», державний номер
НОМЕР_1 з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу становить
7917,31 грн.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Суд відзначає, що розмір витрат, які
відшкодовуються відповідачем
обмежено, зокрема статтею 29 Закону, а
саме в даному випадку, вартістю
матеріального збитку з врахуванням
зносу згідно зі звітом експерта, а не
фактичним розміром заподіяної шкоди, а
відтак підстав для покладення на
відповідача відповідальності за
фактичні витрати в розмірі виплати
позивачем страхового відшкодування
страхувальнику немає.

Отже, позовні вимоги у розмірі 202,61 грн.
(8119,92 грн. - 7917,31 грн. = 202,61 грн.) не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Виходячи з приписів статті 1194 ЦК
України, зазначена норма має на меті
забезпечення принципу повного
відшкодування заподіяної шкоди
потерпілому, якщо сума виплаченого
страхового відшкодування є
недостатньою.

Зважаючи на те, що до позивача перейшло
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток, а
сума страхового відшкодування, що
повинна бути виплачена страховою
компанією згідно з нормами чинного
законодавства є недостатньо для
покриття фактичних затрат, позивач не
позбавлений можливості звернутись до
особи, винної у ДТП з позовом про
стягнення різниці між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням).

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та обмежується
укладеним договором страхування.

За таких обставин, враховуючи
визначені полісом № АС/1008894 розміри
лімітів відповідальності та франшизи,
розмір виплаченого страхового
відшкодування, а також встановлену
судом вартість матеріального збитку з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 7917,31 грн., а тому позовні вимоги
в цій частині є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

За таких обставин, заявлені позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
страхового відшкодування підлягають
задоволенню частково, а саме у розмірі
7917,31 грн.

Судові витрати позивача про сплату
судового збору відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, будинок 40,
ідентифікаційний код 20602681) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "Інго
Україна" (01054, м. Київ, вул. Воровського,
будинок 33, ідентифікаційний код 16285602)
шкоду в розмірі 7917 (сім тисяч дев'ятсот
сімнадцять) грн. 31 коп. та судовий збір у
розмірі 1781 (одну тисяча сімсот
вісімдесят одну) грн. 41 коп.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 06.10.2013 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева