ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" жовтня 2014 р.Справа № 5023/6007/12

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши заяву державного
виконавця Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про видачу дубліката наказу по
справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прем'єр плюс",
м.Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю " Будсім", м.Харків
про за участю представників: стягнення
24469,62 гривень стягувача -Григор'єва М.Г.
(довіреність б/н від 01 квітня 2013 року);
боржника - не з'явився; ВДВС- Мельник Ю.І.
(довіреність б/н від 22 вересня 2014 року)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 27 травня 2013 року по справі
№5023/6007/12 було винесено рішення, яким
позов було задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будсім" (61052, м.Харків,
вул.Мала Панасівська, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прем'єр плюс" (61001,
м.Харків, вул.Юр'ївська, буд.17, кв.5, ) 23158,49 гривень основної
заборгованості, 1070,36 гривень пені, 0,02
гривень суми інфляційних втрат, 214,07
гривень суми 3% річних та 1609,50 гривень
судового збору.

12 червня 2013 року, на виконання рішення
господарського суду Харківської
області від 27 травня 2013 року по даній
справі було видано наказ.

30 вересня 2014 року державний виконавець
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції звернувся
до суду із заявою (вх.№34039), в якій
зазначив про втрату вищевказаного
наказу при його пересилці, у зв'язку з
чим, просив суд видати дублікат
відповідного наказу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01 жовтня 2014
року було прийнято до розгляду
вищевказану заяву та призначено її
розгляд в судовому засіданні на 10
жовтня 2014 року.

10 жовтня 2014 року представник стягувача
надав до суду відзив (вх.№35541), в якому
зазначив, що він звернувся до ВДВС з
заявою про відкриття виконавчого
провадження 19 червня 2013 року, тобто у
визначений річний строк пред'явлення
наказу до виконання.

Також, 10 жовтня 2014 року представник
ВДВС надав до суду пояснення (вх.№35525)
на підтвердження наданої заяви про
видачу дублікату наказу.

Судом було досліджено та долучено до
матеріалів справи всі надані
учасниками процесу документи.

Представник ДВС у судовому засіданні 10
жовтня 2014 року підтримав заяву про
видачу дублікату наказу, просив суд її
задовольнити.

Представник стягувача в судовому
засіданні 10 жовтня 2014 року проти заяви
ДВС не заперечував.

Боржник в судове засідання 10 жовтня 2014
року свого представника не направив,
витребувані документи не надав. Про час
та місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч. 3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути заяву за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами, в порядку ст.75 ГПК України,
без участі борженика.

Розглянувши матеріали заяви, повно та
всебічно дослідивши обставини справи
та докази на їх підтвердження,
вислухавши представника стягувача та
ДВС, судом встановлено наступне.

27 травня 2013 року по даній справі було
винесено рішення, яким позов було
задоволено частково.

12 червня 2013 року, на виконання рішення
господарського суду Харківської
області було видано наказ.

Згідно пояснень ДВС, у вересні 2013 року,
до Московського ВДВС надійшов пакет
документів з постановою про закінчення
виконавчого провадження за п.10 ст.49
Закону України "Про Виконавче
провадження" від Ленінського ВДВС ХМУЮ
стосовно стягнення боргу за
вищевказаним наказом. У вересні 2013 року
Московським ВДВС ХМУЮ було винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, згідно п.8 ст.26
ЗУ "Про виконавче провадження". Після
чого, пакет документів разом з наказом
було направлено до Ленінського ВДВС
ХМУЮ простою кореспонденцією. У
вересні 2014 року, у зв'язку зі скаргою на
дії Московського ВДВС було з'ясовано,
що відповідні документи, в т.ч. наказ
суду від 12 червня 2013 року по справі
№5023/6007/12, від Московського ВДВС ХМУЮ до
Ленінського ВДВС ХМУЮ не надійшов,
таким чином наказ було втрачено при
пересилці.

Московським ВДВС разом з заявою про
видачу дублікату наказу було додано
довідку про втрату наказу від 12 червня
2013 року по справі №5023/6007/12.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
ВДВС та стягувача, суд встановив, що
наказ суду від 12 червня 2013 року по
справі №5023/6007/12 був пред'явлений до
виконання стягувачем до ДВС 19 червня 2013
року, у встановлені для пред'явлення
виконавчого документу до виконання
строки. Після чого, наказ пересилався
між ВДВС Ленінського та Московського
ХМУЮ за належністю, й під час цієї
пересилки був втрачений.

Відповідно до ч.1 ст.35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЗУ "Про виконавче
провадження", встановлено перелік
підстав переривання строку
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, а саме:

1) пред'явлення виконавчого документа
до виконання;

2) часткове виконання рішення
боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий
документ, відстрочки або розстрочки
виконання рішення.

Таким чином, згідно ст.23 ЗУ "Про
виконавче провадження", строк
пред'явлення наказу від 12 червня 2013
року по справі №5023/6007/12 до виконання
перервався його пред'явленням до
виконання.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ "Про виконавче
провадження", після переривання
строку пред'явлення виконавчого
документа до виконання перебіг строку
поновлюється. Час, що минув до
переривання строку, до нового строку не
зараховується.

Враховуючи вищевикладене, строк
пред'явлення наказу до виконання
перервався поданням його до ДВС, а тому
суд приходить до висновку, що строк
пред'явлення наказу від 12 червня 2013
року по справі №5023/6007/12 до виконання не
є пропущеним.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно ч.1 ст. 4-5 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України.

Статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Суд звертає увагу, що у рішенні
Європейського суду (п.37 рішення у
справі "Деркач та Палек проти України"
(заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004
року) наголошується, що право на
звернення до суду було б ілюзорним,
якби національна правова система
дозволяла щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося не виконаним на шкоду
однієї зі сторін.

Таким чином, суд має сприяти реальному
виконанню своїх рішень.

Обов'язковість виконання рішень суду
як основна засада судочинства,
гарантована Конституцією України,
забезпечується Державною виконавчою
службою. Крім завдань із виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), державні виконавці
своєю діяльністю мають сприяти
захистові прав і законних інтересів
громадян.

Рішення суду чи іншого органу
(посадової особи) має реалізовуватися у
завершальній його стадії - виконанні,
де, власне, й відновлюються порушені
права та охоронювані законом інтереси.

Невиконання будь-якого рішення
підриває авторитет органів
законодавчої, виконавчої та судової
влади, що ускладнює виконання ними
повноважень, передбачених
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.120 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
втрати наказу господарський суд може
видати його дублікат, якщо стягувач або
державний виконавець звернувся із
заявою про це до закінчення строку,
встановленого для пред'явлення наказу
до виконання.

Отже, виходячи з принципу
обов'язковості виконання судових
рішень, з урахуванням викладених вище
обставин справи та наданих доказів, суд
приходить до висновку про те, що заяву
ВДВС про видачу дублікату наказу,
подано у відповідності до вимог ст.120
Господарського процесуального кодексу
України, її вимоги вважає
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Згідно із п.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від 17
жовтня 2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України", дублікат
наказу (стаття 120 ГПК) має повністю
відтворювати втрачений наказ, у тому
числі містити й дату видачі останнього
(а не дату видачі дубліката).

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 35, 43, 86, 120
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Московського ВДВС ХМУЮ
задовольнити.

Видати дублікат наказу господарського
суду Харківської області від 12 червня
2013 року по справі №5023/6007/12 на виконання
рішення господарського суду
Харківської області від "27" травня 2013
року про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Будсім"
(61052, м.Харків, вул.Мала Панасівська,
буд.1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прем'єр плюс" (61001,
м.Харків, вул.Юр'ївська, буд.17, кв.5, ) 23158,49 гривень основної
заборгованості, 1070,36 гривень пені, 0,02
гривень суми інфляційних втрат, 214,07
гривень суми 3% річних та 1609,50 гривень
судового збору.

Суддя К.В. Аріт

Справа №5023/6007/12