ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 р.
Справа № 923/1263/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Гридасова Ю.В. при
секретарі Зуденко Є.С., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Скадовської міської ради
Херсонської області, м. Скадовськ
Херсонської області,

до відповідача-1 Приватного
підприємства "Геліус-Скад", м. Скадовськ
Херсонської області,

до відповідача-2 Приватного
підприємства "Меркурій-Скад", м.
Скадовськ Херсонської області,

про встановлення нікчемності
правочину,

за участю представників:

позивача - Романович С.М., представник,
дов. № 03-10-1020 від 14.10.2013 р.;

відповідача-1 - Наконечна А.В.,
представник, дов. від 01.09.2014 р.;

відповідача-2 - Гонтарук М.М.,
представник, дов. від 01.09.2014 р.

Позивач звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою у якій просить встановити
нікчемність правочину, а саме
нікчемність договору купівлі-продажу,
укладеного між приватним
підприємством «Меркурій-Скад» та
приватним підприємством «Геліус-Скад»
від 14.08.2009 року. В обґрунтування
позовних вимог позивач, зокрема,
посилається на положення ст. ст. 15, 16, 215,
216, 236, 319 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві, а також 16.09.14
звернувся до суду з письмовим
клопотанням про поновлення строку
позовної давності.

Представники відповідачів в ході
судового засідання заперечували проти
позову, відповідно до відзивів на
позовну заяву, посилаючись на те, що в
позовній заяві не вказано з яких
підстав вказаний договір вважається
нікчемним. На думку відповідачів,
зазначені позивачем у позовній заяві
судові рішення (господарського суду
Херсонської області від 17.11.2009 р. у
справі 16/69-ПД-09, Запорізького
апеляційного господарського суду від
25.04.10 та Вищого господарського суду
України від 25.08.10 у тій же справі)
стосуються спору про визнання дійсним
іншого договору купівлі-продажу,
укладеного 15.09.2008 р. між ПП
«Меркурій-Скад» та ДОК «Дельфін» та не
стосуються оспорюваного у справі
договору купівлі-продажу від 14.08.2009 р.
Як стверджують відповідачі, право
власності ПП «Меркурій-Скад» (продавця
за оспорюваним договором) було
зареєстровано в установленому законом
порядку, відповідно до чинного на
момент укладання оспорюваного
договору рішення Скадовського
районного суду від 12.06.2009 р. Відповідачі
вважають, що позивач не має права на
даний позов, оскільки не є ні сторною
оспорюваного правочину, ні власником
предмета оспорюваного правочину.
Також, на думку відповідачів, позивач
звернувся до суду з позовом за захистом
своїх прав у спосіб, який не
передбачений ст. 16 ЦК України,
пропустивши строк позовної давності,
а спірний договір відноситься не до
нікчемних, а до оспорюваних правочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 77 ГПК
України у судовому засіданні
оголошувалась перерва з 16.09.14 до 30.09.14.

У судовому засіданні 30.09.14 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
по справі.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, що прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області у справі № 2-803/09
від 12.06.09 визнано право приватної
власності ПП «Меркурій-Скад» на
цілісний майновий комплекс очистних
споруд у складі: напірного колектору,
пристрою прокачки стічних вод, двох
каналізаційних насосних станцій, що
розташовані в урочищі Цукур в м.
Скадовську та зобов'язано Скадовське
БТІ зареєструвати вказане право
приватної власності за ПП
"Меркурій-Скад".

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 26.10.09 у вказаній справі
задоволено апеляційну скаргу
Скадовської районної ради та скасовано
вищезазначене рішення Скадовського
районного суду Херсонської області,
провадження у справі закрито.

14.08.2009 р. ПП «Геліус-Скад» (надалі за
текстом рішення - Відповідач-1,
Покупець) уклав з ПП «Меркурій-Скад»
(надалі за текстом рішення -
Відповідач-2, Продавець), нотаріально
посвідчений та зареєстрований у
державному реєстрі за № 2610 договір
купівлі-продажу, придбавши цілісний
майновий комплекс очисних споруд в
урочищі «Цукур» територія № 36, площею 62
кв. м., який в цілому складається з КНС,
позначеної в технічній документації
під. літерою "А", матеріал стін цегла,
КНС, позначеної в технічній
документації під літерою "Б", матеріал
стін цегла (надалі за текстом рішення -
спірний Договір).

Згідно штампу на спірному Договорі
17.08.09 право власності Покупця за
спірним Договором було зареєстровано в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

18.06.2014 здійснена державна реєстрація
(фактично перереєстрація) за № 6056689
права приватної власнсоті за ПП
"Геліус-Скад" на вказаний цілісний
майновий комплекс очистних споруд на
підставі спірного Договору у
новоствореному Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (а. с. 23).

Скадовська міська рада Херсонської
області, яка не є учасником спірного
Договору, звернулась з даним позовом за
захистом порушеного, на її думку, права
комунальної власності та права
користування предметом спірного
Договору посилаючись, зокрема, на
положення ст. 319 ЦК України, згідно з
частиною 1 якої власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Підставою
нікчемності (недійсності) оспорюваного
правочину позивач вважає відсутність
права власності у продавця за вказаним
Договором на момент укладання
останнього.

Позивач, на підтвердження свого права
власності на предмет оспорюваного ним
Договору, посилається на рішення ХХХІV
сесії Скадовсьької міської ради
Херсонської області № 771 від 30.05.14 (а. с.
9), яким цілісний майновий комплекс
очисних споруд, розташований за
адресою: Херсонська область,
Скадовський район, місто Скадовськ,
"Цукур" територія, буд. 36 та
каналізаційний колектор, що проходить
від майнового комплексу очистних
споруд до вул. Комсомольська, від вул.
Комсомольська вздовж вул. Горького до
вул. Будьоного, по вул. Будьоного до вул.
Шмідта в м. Скадовську (каналізаційна
насосна станція та споруди, що її
обслуговують), в комунальну власність
та на баланс міської ради і переданий
КП "Очисні споруди" в господарське
відання з постановкою на баланс. Однак,
доказів здійснення державної
реєстрації права комунальної
власності на вкзаний майновий комплекс
за позивачем у відповідному Державному
реєстрі, як на час укладання
оспорюваного правочину та і на час
звернення з даним позовом, останній
суду не представив.

Отже, враховуючи вище викладені
обставини, відповідно до вимог ч. 2 ст.
331, ч. 4 ст. 334 ЦК України власником
предмета спірного Договору
купівлі-продажу є відповідач-1 у справі,
чиє право приватної власності на
нерухоме майно (предмет спірного
Договору - цілісний майновий комплекс
очисних споруд в урочищі «Цукур»
територія № 36) зареєстроване у
відповідному Державному реєстрі.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст. 33,
34 ГПК України, позивачем не доведено
право комунальної власності (або право
володіння) на предмет спірного
Договору купівлі-продажу, як на момент
укладання вказаного Договору так і на
даний час і, як наслідок, не доведено
факту порушення оспорюваним Договором
прав позивача та виникнення у
останнього права на даний позов,
відповідно до положень ст. 1 ГПК
України.

Згідно з правовим висновком Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, викладеним у постанові
від 25 грудня 2013 року у справі № 6-94цс13
однією з обов'язкових умов визнання
договору недійсним є порушення у
зв'язку з його укладенням прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача. Якщо за результатами
розгляду справи факту такого порушення
не встановлено, а позивач посилається
на формальне порушення закону у суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Суд також звертає увагу позивача на
неправильність обраного способу
захисту порушеного, на думку позивача,
права оскільки враховуючи, що позивач
не є стороною оспорюваного правочину,
визнання останнього недійсним
(нікчемним) не призведе до відновлення
зазначених прав.

За вказаних обставин, заперечення
відповідачів, у зазначеній частині,
приймаються судом до уваги, а позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст. ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

(Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом).

Повне рішення складено "06" жовтня
2014 р.

Суддя
Ю.В. Гридасов