ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.10.14р. Справа № 904/6132/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕЛКО УКРАЇНА", м.
Київ

до відповідача -1 товариства з
обмеженою відповідальністю "ЗАВОД
ПЛАСТИК", м. Дніпропетровськ

відповідача - 2 товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокосброк",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 249 051,69 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Семенюк В.В. представник,
дов. №2908-14 від 29.08.2014р.

від відповідача-1- представник не
з'явився

від відповідача-2 - представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТЕЛКО УКРАЇНА"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача-1 товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗАВОД ПЛАСТИК" та
відповідача-2 товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокосброк" про
стягнення 249 051,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем-1
своїх зобов'язань за договором №29-07/0214
від 05.02.2014 року, щодо оплати за
поставлені продукти нафтохімічної
промисловості (товар).

Вимоги щодо солідарної
відповідальності відповідача-2
обґрунтовані тим, що за умов укладеного
між позивачем, відповідачем -1 та
відповідачем-2 договору поруки №30-07/0214
від 30.01.14р., відповідач-2 взяв на себе
зобов'язання у випадку невиконання
відповідачем-1 свого обов'язку
передбаченого договором №29-07/0214 від
05.02.2014 року, солідарно відповідати
перед позивачем за зобов'язаннями
відповідача-1.

Ухвалою господарського суду від
18.08.2014р. порушено провадження у справі,
а розгляд справи призначено на 02.09.2014р.

02.09.2014р. представники відповідачів-1,2 в
призначене судове засідання не
з'явились, про час та місце проведення
судового засідання повідомлені
належним чином, оскільки ухвала суду
про порушення провадження у справі від
18.08.2014р. була направлена на адресу
відповідачів-1,2, яка зазначена у
Спеціальному витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відомості
щодо отримання відповідачами-1,2 ухвали
суду про порушення провадження у
справі від 18.08.2014р. в матеріалах справи
відсутні.

Ухвалою господарського суду від
02.09.2014р., у зв'язку з неявкою в судове
засідання представників
відповідачів-1,2, розгляд справи
відкладено на 16.09.2014р.

16.09.2014р. представники відповідачів-1,2 в
судове засідання не з'явились, про час
та місце проведення судового засідання
повідомлені належним чином, до суду
повернулись поштові конверти з
відмітками поштової установи про
закінчення терміну зберігання
поштового відправлення (а.с.34-35)

Ухвалою господарського суду від
16.09.2014р., у зв'язку з неявкою в судове
засідання представників
відповідачів-1,2, розгляд справи
відкладено на 09.10.2014р.

09.10.2014р. представники відповідачів-1,2 у
судове засідання не з'явились, про час і
місце судового засідання повідомлені
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення ухвали суду
відповідачу -1(а.с.40), та поштовий
конверт, який було направлено на адресу
відповідача-2, яка визначена у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, та
повернуто на адресу суду, з відміткою
поштової установи про закінчення
строку зберігання (а.с.39).

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013р. № 28 (з подальшими
змінами), на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив.

Дана відмітка є підтвердженням
належного надсилання копій
процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Примірники повідомлення про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній", зокрема, "за зазначеною
адресою не проживає" і т. п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників процесу про вчинення судом
певних процесуальних дій.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Відповідачі-1,2 в судове засідання
жодного разу не з'явились, відзиву на
позов до суду не надали, про місце, дату
та час судового засідання повідомлені
належним чином.

Суд вважає, що відповідачі-1,2 не
скористалися своїм правом на участь у
судовому засіданні та вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представників відповідачів-1,2,
оскільки останні повідомлені про час
та місце судового засідання належним
чином, а матеріали справи містять
достатньо документів необхідних для
вирішення спору по суті та прийняття
обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

09.10.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "ТЕЛКО УКРАЇНА"
(продавець-позивач) та товариством з
обмеженою відповідальністю "ЗАВОД
ПЛАСТИК" (відповідача-1- покупець)
укладено договір №29-07/0214 від 05.02.2014
року, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується поставити
відповідно до рахунків-фактур, що
являють собою невід'ємну частину
даного договору та
товаросупроводжувальних документів,
продукти нафтохімічної промисловості,
якість, кількість, строки поставки,
умови оплати й ціна яких визначена
даним договором. (а.с.11-16)

Цей договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України, і діє до 31 грудня 2015 року, але в
будь-якому випадку, до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань. (п.11.1. договору)

Пунктом 4.1. договору, сторони узгодили,
що умови поставки визначаються у
відповідних рахунках-фактурах і
видаткових накладних.

Відповідно до п.2.2. договору, покупець
зобов'язується оплатити товар
відповідно до умов даного договору.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що
розрахунки за товар, що поставляється
згідно з даним договором, покупець
проводить шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок продавця
відповідно до виставлених
рахунків-фактур з урахуванням
коефіцієнту курсової різниці.

Умови оплати: протягом 30 календарних
днів з дати оформлення видаткової
накладної за партію товару, що
відвантажується на адресу покупця на
суму, що не перевищує 1 100 000 грн. з
урахуванням ПДВ. (п.6.3. договору)

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором, поставив
відповідачу-1 товар на загальну суму 227
088,90 грн., про що свідчать наявні в
матеріалах справи видаткові накладні
№0 від 06.02.2014р. на суму 105022 грн. 50
коп. та № 1 від 17.02.2014р. на суму 122066
грн. 40 коп., зазначені видаткові
накладні підписані уповноваженими
представника сторін та скріплені
печатками підприємств позивача та
відповідача-1. (а.с.20-21)

Товар за вищевказаними видатковими
накладними отримав уповноважений
представник відповідача-1 Малютін В.В.,
на підставі виданої відповідачем-1
довіреності №1 від 06.02.2014р. та №8 від
17.02.2014р. (а.с.22-23)

Проте в порушення своїх зобов'язань за
договором, відповідач-1 за отриманий
товар не розрахувався.

На підставі п. 8.2. договору, яким
передбачено, що за несвоєчасну оплату
за товар протягом терміну визначеної
умовами даного договору дати сплати,
вказаної у відповідній видатковій
накладній, покупець сплачує продавцеві
неустойку у вигляді пені в розмірі 24
відсотків річних, що нараховуються на
неоплачену вартість товару, позивач
нарахував пеню на суму 21962 грн. 79 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представника
позивача, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав:

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому відповідно до положень ст.ст. 4,
173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків
сторін, що виникли на підставі
зазначеного договору і є
господарськими зобов'язаннями, мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Факт отримання відповідачем-1 товару
підтверджується матеріалами справи, а
саме видатковими накладними №0
від 06.02.2014р. та №1 від 17.02.2014р., які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками позивача та відповідача-1. (
а.с.20-21)

Доказів повної оплати отриманого
відповідачем-1 товару, матеріали справи
не містять.

Зобов'язання відповідача-1, щодо оплати
за отриманий товар передбачено умовами
договору та нормами законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач-1 за отриманий товар не
розрахувався, заборгованість
відповідача-1 у розмірі 227088,90 грн.
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків, який підписано
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками позивача та
відповідача-1. (а.с.24)

Таким чином, станом на час розгляду
справи неоплаченим залишився товар на
загальну суму 227 088,90 грн.

Крім цього, судом встановлено, що між
товариством з обмеженою
відповідальністю "ТЕЛКО УКРАЇНА"
(кредитор - позивач), товариством з
обмеженою відповідальністю "ЗАВОД
ПЛАСТИК" (боржник-відповідач-1) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Рокосброк"
(поручитель - відповідач-2) було
укладено договір поруки №30-07/0214 від
30.01.2014 року. (а.с.17-19)

Відповідно до п. 1.1. договору поруки,
поручитель солідарно поручається
перед кредитором за виконання
боржником своїх зобов'язань за
договором поставки №29-07/2014 від 05.02.2014
року (основний договір), укладеним між
боржником та кредитором.

За цим договором поруки визначаються
забезпечені зобов'язання боржника
кредитором за основним договором,
зокрема по: виконанню боржником
зобов'язань перед кредитором,
передбачених основним договором ; по
оплаті боржником кредитору сум
штрафних санкцій, зазначених в
основному договорі; по відшкодуванню
кредитору будь-яких збитків, що можуть
бути спричинені невиконанням
боржником положень основного договору,
а також щодо здійснення всіх інших
виплат за основним договором. (п.1.2.
договору)

Відповідно до п. 2.2. договору,
поручитель відповідає перед
кредитором, як солідарний боржник за
невиконання боржником забезпечених
зобов'язань.

Як випливає із змісту ст. 553 ЦК України,
договір поруки є двостороннім
правочином, що укладається з метою
врегулювання відносин між кредитором і
поручителем. Договір поруки не
передбачає виникнення або, навпаки,
припинення будь-яких прав та обов'язків
боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Виходячи з наведеного визначення,
єдиною підставою виникнення поруки є
саме укладений між сторонами основний
договір, який повинен забезпечуватись
договором поруки.

Судом встановлено, що договір поруки
№30-07/0214 від 30.01.2014 року, укладений з
метою забезпечення виконання
основного зобов'язання за договором
поставки №29-07/2014 від 05.02.2014 року,
укладено 30.01.2014р. між поручителем,
боржником та кредитором, тобто раніше
ніж укладено основний договір. Отже,
суд приходить до висновку, що у ТОВ
"ТЕЛКО УКРАЇНА", ТОВ "ЗАВОД ПЛАСТИК" та
ТОВ "Рокосброк" була відсутня підстава
для укладання такого договору поруки, у
зв'язку з відсутністю, на момент
підписання (30.01.2014р.) договору поруки,
існування підстави для його укладання,
а саме відсутність самого договору
поставки №29-07/2014 від 05.02.2014 року
(предмету зобов'язання забезпеченого
порукою), що є підставою для відмови в
позовних вимогах позивача про
солідарне стягнення з відповідачів-1, 2.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що відповідач-1 неналежним
чином виконав свої зобов'язання за
договором поставки №29-07/2014 від 05.02.2014
року, спір між сторонами виник з його
вини, тому позовні вимоги позивача про
стягнення суми основного боргу у
розмірі 227088 грн. 90коп. - доводяться
матеріалами справи, є обґрунтованими і
підлягають задоволенню у повному
обсязі, шляхом стягнення цієї суми з
відповідача-1.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення пені у розмірі 21 962,79 грн.,
судом встановлено наступне:

Відповідно до частини першої статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено,
що його норми регулюють договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 8.2. договору, яким
передбачено, що за несвоєчасну оплату
за товар протягом терміну визначеної
умовами даного договору дати сплати,
вказаної у відповідній видатковій
накладній, покупець сплачує продавцеві
неустойку у вигляді пені в розмірі 24
відсотків річних, що нараховуються на
неоплачену вартість товару.

Судом встановлено, що позивач
нарахував пеню за видатковою накладною
№0 від 06.02.2014р. на суму 105022 грн. 50
коп. за період з 08.03.2014р. по 07.08.2014р. пеня
-10565,50 грн. та за видатковою накладною №
1 від 17.02.2014р. на суму 122066 грн. 40 коп.
за період з 19.03.2014р. по 07.08.2014р. пеня -
11397,29 грн.

Проте розмір пені має бути обрахований
з урахуванням обмеження розміру пені
подвійною обліковою ставкою
Національного банку України згідно із
Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", незважаючи на
встановлений у договорі спосіб
обчислення пені (постанова Верховного
Суду України від 24.10.2011 та постанова
Вищого господарського суду України від
07.12.2011 у справі N25/187), а також з
урахуванням положень п. 1.9. Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України " Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань"№14 від 17 грудня 2013
року, якою встановлено, що день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені.

Враховуючи викладене, судом
перераховано пеню, а саме: за
видатковою накладною №0 від
06.02.2014р. на суму 105022 грн. 50 коп. за період
з 09.03.2014р. по 07.08.2014р. пеня -8050,77 грн. та за
видатковою накладною № 1 від
17.02.2014р. на суму 122066 грн. 40 коп. за період
з 20.03.2014р. по 07.08.2014р. пеня - 8879,08 грн., у
зв'язку з чим позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню частково на
загальну суму 16929,85 грн.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем-1 зобов'язань за
договором, щодо своєчасної оплати за
отриманий товар встановлено судом та
доведено матеріалами справи.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗАВОД ПЛАСТИК" (49055, м.
Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю "ТЕЛКО
УКРАЇНА" (01135, м. Київ, вул. Андрющенка,
4-Г, ) суму основного
боргу у розмірі 227 088 грн. 90 коп., пеню у
розмірі 16929 грн. 85 коп. та суму судового
збору у розмірі 4880 грн. 37 коп.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна Повне рішення
складено 13.10.2014р.