ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.
Справа № 920/1198/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя

Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя
Шутенко І.А.,

при секретарі - Міракові Г.А.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Мірошниченко А.В. за
довіреністю від 17.07.2014р. №7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Національна енергетична
компанія "Укренерго" в особі
відокремленого підрозділу "Північна
електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго", м.
Харків (вх. № 2422Х/2) на рішення
господарського суду Сумської області
від 23.07.2014р. по справі № 920/1198/14

за позовом Державного підприємства
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в особі відокремленого
підрозділу "Північна
електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго", м.
Харків,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумська
механізована колона № 5", м. Суми,

про стягнення 10318,08 грн.

ВСТАНОВИЛА

Рішенням господарського суду Сумської
області від 23.07.2014р. (суддя Левченко П.І.)
у позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позивачем не надано
належних доказів в підтвердження
протиправності дій відповідача та
спричинення йому збитків внаслідок
неправомірних дій відповідача.

Державне підприємство "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі відокремленого підрозділу
"Північна електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" не
погодившись з зазначеним рішенням,
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Сумської області від 23.07.2014р. та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що висновки
господарського суду першої інстанції
як про відсутність, так і про наявність
підстав для відмови у позові є
передчасними, зробленими за неповного
дослідження обставин справи, що
входять до предмету доказування в
даній справі, а отже, на думку апелянта,
з порушенням вимог ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

У судовому засіданні 01.10.2014р.
представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі відокремленого підрозділу
"Північна електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" та
просив залишити її без задоволення,
рішення місцевого господарського суду
- без змін.

Представник апелянта у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений, про що свідчить
повернене поштове повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.
118).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

17.04.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сумська
механізована колона №5» (відповідачем)
та Державним підприємством
«Національна енергетична компанія
«Укренерго» (позивачем) укладений
договір підряду №189-23/50П-12 від 17.07.2012
р.(т.1 а.с.8-12).

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач
зобов'язувався виконати роботи з
капітального ремонту ПЛ-330 кВ
«Кременчук - Миргород» (інв. № 107) -
заміна дефектних з/б опор № 145 типу
ПБ-330-3 та № 146, 254, 255 типу ПВС 330-АМ на
ПБ-330-7н, згідно з актом дефектів.

Пунктом 1.2. та 1.3. передбачено, що
замовник (позивач) зобов'язується
прийняти та оплати виконання роботи на
умовах даного договору, підрядник
(відповідач) виконує роботи власними
силами, за власною технологією із
застосуванням своїх механізмів,
інструментів, пристосувань, матеріалів
та матеріалів замовника.

Згідно з п. 2.1. договору вартість робіт
за цим договором є твердою та
визначається договірною ціною,
складеною на підставі локального
кошторису №4-1-1, що є невід'ємною
частиною цього договору і становить
разом з ПДВ 20% - 271553,32 грн.

Відповідно до додатку №2 до договору
підряду №189-23/50П-12 від 17.07.2012 р. сторони
затвердили тверду договірну ціну, яка
складає 271553,32 грн. (а.с. 17-18).

Між сторонами було підписано локальний
кошторис №4-1-1 на капітальний ремонт
ПЛ-330 кВ «Кременчук - Миргород» інв. № 107.
Заміна дефектних з/б опор № 145, 146, 254, 255
тип. Капітальний ремонт ПЛ-330 кВ
«Кременчук - Миргород» інв. № 107. Заміна
дефектних з/б опор №145 типу ПБ-330-3 та 146,
254, 255 типу ПВС 330-АМ на ПБ-330-7н. (а.с.19-23).

Відповідно до акту приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2012 року
сторони підтвердили факт виконання
робіт. Даний акт підписаний позивачем
та відповідачем без заперечень чи
зауважень та скріплений печаткою
позивача та відповідача (а.с. 36-40).

Як вбачається за матеріалів справи,
жодних зауважень та заперечень під час
прийняття виконаних робіт позивачем не
заявлено. Договір підряду, акти
виконаних робіт та кошторисна
документація позивачем не
оспорювалась і є дійсними на
сьогоднішній день.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП
«НЕК «Укренерго» проведено 06.06.2013р.
контрольний захід з питань
фінансово-господарської діяльності
Північної ЕС, за результатами якого
складений акту №08-3-7-4 від 06.06.2013р., в
зауваженнях якого зазначено (а.с. 65), що
в договірній ціні та в акті приймання
виконаних робіт підрядником
безпідставно завищено вартість
використаних матеріалів при ремонтних
роботах на суму 10,3 тис. грн. з ПДВ (а.с.
65-66).

Позивач направив вимогу від 15.08.2013р.
№4110/01-42 про повернення зайво сплачених
грошових коштів у розмірі 10318,08 грн. до
директора ТОВ «Сумська механізована
колона №5» (а.с. 56).

Відповідач надав відповідь від 05.09.2013р.
№205/04, відповідно до якої вищезазначену
вимогу відхилив (а.с. 57).

Позивач, вважаючи свої права
порушеними, звернувся до
господарського суду Полтавської
області з позовом про стягнення 10318,08
грн. збитків.

Господарським судом Полтавської
області від 23.07.2014р. прийнято
оскаржуване рішення з підстав,
зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Приписами ст. 853 Цивільного кодексу
України встановлено, що замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника - достроково.

Відповідно до п.4 ст.879 ЦК України оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено,
що передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Згідно з ч. 6 ст. 882 ЦК України,
встановлено, що замовник має право
відмовитися від прийняття робіт у разі
виявлення недоліків, які виключають
можливість використання об'єкта для
вказаної в договорі мети та не можуть
бути усунені підрядником, замовником
або третьою особою.

Однак під час прийняття виконаних
підрядних робіт позивач актів про
виявлені недоліки не складав, про
наявність цих недоліків та
необхідність їх виправлення
підряднику (відповідачу) не повідомляв.

Отже, в даному випадку матеріалами
справи повністю підтверджено
виконання сторонами своїх зобов'язань
за договорами підряду: відповідачем
роботи виконані, а позивачем зазначені
роботи прийняті та оплачені за цінами,
узгодженими сторонами, що
підтверджується підписаним сторонами
актом виконаних підрядних робіт,
кошторисною документацією, та
відповідає вимогам ст. 854 Цивільного
кодексу України.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема і
відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що
збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність всіх чотирьох умов
відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка
проявляється у невиконанні або
неналежному виконанні ним
зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб;

- вина боржника.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, стаття 1166 ЦК України
встановлює загальні підстави для
відшкодування шкоди в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов'язань.
У деліктних зобов'язаннях діє принцип
відповідальності за вину. Тобто,
деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за
наявністю вини заподіювача шкоди. Отже,
відсутність у діях особи умислу або
необережності звільняє її від
відповідальності.

Зобов'язанням із заподіяння шкоди є
цивільно-правове зобов'язання, за якого
потерпілий має право вимагати від
особи, що заподіяла шкоду,
відшкодування протиправно заподіяної
шкоди.

Отже, за змістом статті 1166 ЦК України
для застосування такого заходу
відповідальності, як стягнення шкоди
необхідною умовою є наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, шкоди, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та шкодою, вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, колегія суддів зазначає, що
сторонами належно виконаний договір
підряду відповідно до його умов та
згаданих норм права. В даному випадку
заявником апеляційної скарги не
наведено обставин та не доведено
належними та допустимими доказами, що
мала місце протиправна поведінка
відповідача, яка спричинила шкідливий
результат для позивача, а відтак не
може вважатися доведеним причинний
зв'язок між заподіяною шкодою та
поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи, що місцевим господарським
судом встановлено відповідність
обсягів та вартості робіт,
відображених в актах виконаних робіт,
підписаних позивачем та відповідачем
обсягам та вартості, визначеним у
відповідній локальній кошторисній
документації, підстави для
відшкодування відповідачем збитків
відсутні, оскільки стягнення збитків
за порушення договірних зобов'язань
здійснюється в порядку ст. 623 ЦК
України, при застосуванні норм якої
враховується і те, що згідно з нормами
ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Також, слід зазначити, що статтею 1 ГПК
України та статтею 3 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Тобто,
названими статтями встановлено, що
позивач має право на подання позову
лише в тому разі, коли діями
відповідача порушується право чи
інтереси безпосередньо позивача, а не
взагалі з будь-яких питань, де, є
порушення норм чинного законодавства.

Отже, для звернення до суду з позовом,
заявник повинен обґрунтувати не лише
порушення відповідачем положень
чинного законодавства, а і свій
матеріально-правовий інтерес.

Звертаючись до господарського суду,
позивач посилається на обставини, які
відображені у наказі позивача «Про
результати контрольного заходу з
питань фінансово-господарської
діяльності Північної ЕС» від 05.07.2013р.
№338 (а.с. 58-61), щодо виявлених порушень
при перевірці, і які на думку позивача,
полягають у завищені вартості
використаних відповідачем матеріалів
та які відображені уповноваженими
особами у ході проведення перевірки
фінансово-господарської діяльності ДП
«НЕК «Укренерго».

Однак, акт контрольного заходу з питань
фінансово-господарської діяльності
Північної ЕС та наказ позивача не є
належними і допустимими доказами на
підтвердження порушення відповідачем
зобов'язань за договором і завдання
позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Отже, акт перевірки може бути підставою
для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами
договірних правовідносин, посилання
на висновки перевірки
фінансово-господарської діяльності
позивача та наказ позивача «Про
результати контрольного заходу з
питань фінансово-господарської
діяльності Північної ЕС», як на
підставу для задоволення позовних
вимог, є неправомірними. Акт фінансової
перевірки та наказ позивача не є
належним та допустимим доказом
порушення відповідачем зобов'язань за
договором і завданням позивачеві
збитків. Виявлені порушення не
впливають на умови укладеного між
сторонами договору і не можуть їх
змінювати, а є лише підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому законом
порядку.

У той же час, виявлення вказаних
порушень може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку.

Таким чином, Державним підприємством
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в особі відокремленого
підрозділу "Північна
електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" не
доведено правових підстав для
стягнення з відповідача збитків.

Враховуючи встановлені обставини,
господарський суд першої інстанції, з
яким погоджується господарський суд
апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість заявлених вимог.

За таких обставин, Державне
підприємство "Національна енергетична
компанія "Укренерго" в особі
відокремленого підрозділу "Північна
електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго" під
час розгляду його апеляційної скарги
не надало жодного належного доказу
обґрунтованості та правомірності
своїх вимог. Наведені в апеляційній
скарзі доводи про порушення судом норм
матеріального права нічим не
обґрунтовані та не узгоджуються з
наявними у справі матеріалами. Позиція
позивача не підтверджена належними та
допустимими доказами. Тому, вказані
вимоги заявника, що зазначені в
апеляційній скарзі, не підлягають
задоволенню, а наведені на їх
підтвердження доводи не можуть бути
прийнятими до уваги колегією суддів в
якості підстав для скасування
прийнятого у даній справі рішення
господарського суду Сумської області
від 23.07.2014р. у справі № 920/1198/14.

З огляду на вищевикладене, апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
рішення господарського суду Сумської
області від 23.07.2014р. у справі №920/1198/14 не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Національна енергетична
компанія "Укренерго" в особі
відокремленого підрозділу "Північна
електроенергетична система"
Державного підприємства "Національна
енергетична компанія "Укренерго", м.
Харків, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 23.07.2014р. у справі № 920/1198/14
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений
02.10.2014р.

Головуючий суддя
Л.М. Здоровко

Суддя
О.В. Плахов

Суддя
І.А. Шутенко