м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18230/14 02.10.14

За позовом Комунального
підприємства «Київблагоустрій»
виконавчого органу

Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації)

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВП «Фасадні
системи»

Про стягнення 11 729,45 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Стецина І.В. - по дов.
№ 093-24 від 09.01.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства «Київблагоустрій»
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВП
«Фасадні системи» про стягнення 11 729,45
грн. збитків, завданих внаслідок
завищення ремонтно-будівельних робіт,
які проводились на підставі договору
підряду на виконання ремонтних робіт №
111 від 20.09.2012.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.2014 порушено провадження у
справі № 910/18230/14 та призначено її до
розгляду на 18.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/18204/14 від 18.09.2014, в зв'язку з не
з'явленням представника відповідача в
засідання суду та невиконанням
сторонами вимог суду викладених в
ухвалі про порушення провадження у
справі від 02.09.2014, розгляд справи був
відкладений на 02.10.2014.

Позивач у судовому засіданні 02.10.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 02.10.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі від 02.09.2014 та
ухвали від 18.09.2014 не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме: м.
Київ, вул. Братська, 6, яка згідно витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців є
місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Оскільки про поважні причини неявки в
судове засідання представника
відповідача суд не повідомлений;
клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило,
тому суд вважає, що, у відповідності до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами, без участі представника
відповідача, яких достатньо для
винесення рішення по суті.

В судовому засіданні 02.10.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України була оголошена вступна
та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення його представника,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2012 між позивачем (замовник) та
відповідачем (підрядник) був укладений
договір підряду на виконання ремонтних
робіт № 111 (далі - договір), за умовами п.
1.1. якого підрядник зобов'язується у
передбачений договором строк на свій
ризик зі своїх будівельних матріалів
та власними силами виконати роботи по
ремонту приміщень в існуючій будівлі
за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31,
корпус 2, згідно з кошторисною
документацією, а замовник
зобов'язується прийняти належно
виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.2. договору, підрядник
зобов'язується виконати завершити
роботи до 15.10.2012.

Згідно п. 4.1. договору, загальна
вартість договору складається з
вартості робіт та матеріалів, з
розрахунку загального об'єму ремонту
приміщень, і складає 250 000 грн., крім того
ПДВ - 50 000 грн., всього - 300 000 грн. 00 коп.

Пунктами 4.2., 4.3. договору передбачено,
що замовник протягом 5 (п'яти) днів з
дати підписання договору сплачує
підряднику авансовий платіж у розмірі
50% вартості робіт по договору на суму 125
000 грн., крім того ПДВ - 25 000 грн., всього -
150 000 грн., для закупівлі матеріалів та
організації початку робіт. Подальша
оплата робіт здійснюється замовником
за фактично виконані об'єми робіт на
підставі підписаних сторонами актів
прийому-здачі виконаних робіт, згідно
типових форм - акту КБ-2в і довідки КБ-3,
протягом 5 (п'яти) банківських днів з
дати підписання їх обома сторонами.

15.10.2012 сторони уклали додаткову угоду №
1 до договору, якою внесли зміни до п. 3.2.
договору, визначивши строк завершення
виконання підрядних робіт - 12.11.2012, та до
п. 4.1. договору в частині загальної
вартості підрядних робіт, де
встановили, що вартість договору
складається з вартості робіт та
матеріалів, з розрахунку загального
об'єму ремонту приміщень, і складає 567
820,80 грн.

13.11.2012 сторони уклали додаткову угоду №
2 до договору, якою знову були внесенні
зміни щодо строків виконання підрядних
робіт та їх загальної вартості. Так,
строк завершення виконання підрядних
робіт встановлено 14.01.2013, а загальна
вартість підрядних робіт визначена у
сумі 634 418,40 грн.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, відповідач повністю
виконав взяті на себе за договором
зобов'язання щодо виконання робіт по
ремонту приміщень в існуючій будівлі
за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31,
корпус 2, що підтверджується
підписаними уповноваженими особами
без будь-яких зауважень і скріпленими
печатками сторін актами приймання
виконаних будівельних робіт типової
фрми № КБ-2в № 1 від 15.10.2012 на суму 300 000,00
грн., № 2 від 30.11.2012 на суму 150 168,00 грн., № 3
від 04.12.2012 на суму 117 652,80 грн., № 4 від
09.01.2013 на суму 66 597,60 грн.

Позивач за виконані роботи повністю
розрахувався на суму 634 418,34 грн., що
підтверджується відповідним актом
звірки взаєморозрахунків, доданим до
позовної заяви.

Проте, в ході ревізії
фінансово-господарської діяльності КП
«Київблагоустрій» за період з 01.04.2012 по
01.01.2014, проведеної Державною фінансовою
інспекцією у мсіті Києві, було
встановлено завищення вартості
виконаних відповідачем за договором
підряду на виконання ремонтних робіт №
111 від 20.09.2012 ремонтно-будівельних робіт
на загальну суму 11 729,45 грн., про що
зазначено в акті ревізії № 10-30/2218 від
16.06.2014, копія якого залучена до
матеріалів справи.

Отже, позивач звернувся до відповідача
з позовними вимогами про відшкодування
збитків на загальну суму 11 729,45 грн.,
завданих внаслідок завищення вартості
ремонтно-будівельних робіт, виконаних
за договором підряду на виконання
ремонтних робіт № 111 від 20.09.2012.

В силу статей 15, 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у разі їх порушення,
невизнання чи оспорювання. Одним з
способів захисту цивільних прав та
інтересів є відшкодування збитків та
інші способи відшкодування майнової
шкоди.

З огляду на положення статті 224
Господарського кодексу України, статей
22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України,
для застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків,
потрібна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, вини.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається
обов'язок довести наявність збитків,
протиправність поведінки заподіювача
збитків та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяними збитками. В
свою чергу, відповідач повинен довести,
що в його діях відсутня вина у
заподіянні збитків.

Відповідно до положень частини першої
статті 837 Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (стаття 628
Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів частин 1, 2
статті 632 Цивільного кодексу України,
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Згідно статті 843 Цивільного кодексу
України, у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення.

Зміна ціни в договорі після його
виконання не допускається (частина 3
статті 632 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що у даному випадку,
правовідносини між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
договору підряду на проведення
ремонтних робіт, в якому сторони вільно
на власний розсуд визначили об'єм
робіт, що підлягають виконанню, та їх
вартість.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

За приписами статті 853 Цивільного
кодексу України, замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Замовник,
який прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки). Якщо після
прийняття роботи замовник виявив
відступи від умов договору підряду або
інші недоліки, які не могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (приховані недоліки), у тому
числі такі, що були умисно приховані
підрядником, він зобов'язаний негайно
повідомити про це підрядника. У разі
виникнення між замовником і
підрядником спору з приводу недоліків
виконаної роботи або їх причин на
вимогу будь-кого з них має бути
призначена експертиза. Витрати на
проведення експертизи несе підрядник,
крім випадків, коли експертизою
встановлена відсутність порушень
договору підряду або причинного
зв'язку між діями підрядника та
виявленими недоліками. У цих випадках
витрати на проведення експертизи несе
сторона, яка вимагала її призначення, а
якщо експертизу призначено за
погодженням сторін, - обидві сторони
порівну.

Судом встановлено, що зобов'язання за
договорами підряду сторонами виконані
повністю, приймання-передачу робіт
оформлено без будь-яких зауважень і
претензій відповідними актами, які
підписані та скріплені печатками
сторін, позивач повністю оплатив
вартість виконаних відповідачем робіт,
яка була визначена сторонами у
договорі підряду з урахуванням
додаткових угод до них.

При цьому, з матеріалів справи не
вбачається, що договір підряду № 111 від
20.09.2012 в частині визначення ціни було
визнано в установленому порядку
недійсним повністю або частково з
підстав її завищення, чи до нього були
внесені відповідні зміни.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих
доказів в підтвердження наявності вини
у відповідача та доказів понесення
позивачем збитків в розмірі 11 729,45 грн.
внаслідок неналежного виконання
зобов'язань відповідача договірних
відносин не подано.

Отже, позивачем не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправними діями відповідача та
понесеними збитками саме внаслідок
неналежного виконання відповідачем
договірного зобов'язання.

Окрім цього, господарським судом не
приймається до уваги посилання
позивача на складений Державною
фінансовою інспекцією у мсіті Києві
акт № 10-30/2218 від 16.06.2014, ревізії
фінансово-господарської діяльності КП
«Київблагоустрій» за період з 01.04.2012 по
01.01.2014, оскільки вказаний акт не може
обмежувати права та обов'язки сторін з
приводу виконання зобов'язань за
договором підряду на виконання
ремонтних робіт № 111 від 20.09.2012 і
змінювати його умови, в тому числі щодо
ціни договору.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення збитків.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
«Київблагоустрій» виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 08.10.2014.

Суддя В.В.Сівакова