КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р. Справа№ 911/1552/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Пазиняк Я.О. (довіреність
б/н від 23.04.2014 р.), Іванченко І.В.
(довіреність б/н від 01.09.2014 р.)

від відповідача 1 - ОСОБА_4 (адвокат
згідно дог. від 01.09.2014 р.)

від відповідача 2 - ОСОБА_5 (паспорт
серії НОМЕР_1, виданий Броварським МВ
ГУМВС України в Київській областісті
24.07.1996 р.)

від відповідача 3 - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грейд»

на рішення господарського суду
Київської області від 24.06.2014 р.

у справі №911/1552/14 (суддя Лопатін А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грейд»

до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

3. Фермерського господарства
«Агротранс»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грейд» звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6, Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 та
Фермерського господарства «Агротранс»
про стягнення з відповідачів 150143,83 грн.
у якості відшкодування збитків,
завданих пошкодженням вантажу.

Рішенням господарського суду
Київської області від 24.06.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення було неповно з'ясовано
обставини справи, які мають значення
для справи, висновки викладені у
рішенні не відповідають обставинам
справи, а також порушено норми
матеріального та процесуального права.

Представники позивача в судовому
засіданні повністю підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
просили її задовольнити, рішення
скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив відмовити в
її задоволенні, а рішення залишити без
змін.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив відмовити в
її задоволенні, а рішення залишити без
змін.

Представник відповідача 3 в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення
судового засідання по розгляду
апеляційної скарги, а строки розгляду
апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК
України, колегія суддів, вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та без участі
представника відповідача 3.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від
13.08.2014 р. явка сторін у судове засідання
обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача 3 не перешкоджає
всебічному, повному та об'єктивному
розгляду всіх обставин справи,
апеляційний господарський суд вважає
за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами в порядку
ст. 75 ГПК України без участі
представника відповідача 3.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача 1 та 2,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, апеляційний господарський суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

15.12.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Грейд»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Косторама
РУС» (покупець) було укладено контракт
на імпорт №13280, за умовами якого
постачальник зобов'язався поставити
товар (кухонний гарнітур) покупцю на
умовах DDU до розподільного центру за
адресою: РФ, Московська обл., м.
Домодєдово, мікрорайон Північний, вул.
Логістична, буд. 1/14, склад SLG «Смарт
Лоджистик Групп Оперейтинг», згідно
положень Інкортермс-2000 транспортом
продавця. Умовами вказаного контракту
сторони погодили, що товар
постачається партіями на підставі
замовлень покупця.

17.09.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Грейд» (замовник) та
ФОП ОСОБА_6 (експедитор) було укладено
разову заявку-договір на здійснення
перевезення вантажу відповідно до якої
позивач, як замовник, надає вантаж для
перевезення, здійснює організацію
завантаження (п. 1 заявки-договору), а
експедитор, як перевізник, приймає на
себе обов'язок по перевезенню вантажу,
надаючи засіб транспортування, несе
повну матеріальну відповідальність за
цілісність, збереження вантажу з
моменту його прийому від
вантажовідправника до моменту його
передачі вантажоодержувачу.

18.03.2013 р. між ФОП ОСОБА_6 (експедитор) та
ФОП ОСОБА_5 (перевізник) було укладено
договір №14 на транспортне
експедирування відповідно до умов
якого експедитор за дорученням
вантажовідправника/вантажоотримувача
(далі клієнт) замовляє, а перевізник
надає послуги з міжнародних і
внутрішніх перевезень вантажів
автомобільним транспортом, а також по
організації таких перевезень (п. 1.1.
договору).

17.09.2013 р. між ФОП ОСОБА_6 (замовник) та ФОП
ОСОБА_5 було укладено разову
договір-заявку №17/09/02.

Відповідно до умов вказаної заявки,
актів загрузки №3 та №4 від 18.09.2013 р. та
пакувальних листів №3 та № 4 від 18.09.2013
р. ФОП ОСОБА_5 здійснювала перевезення
товару, кухонний гарнітур «Зебрано» 1,4
м4 шафи, зі складу вантажовідправника,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до
складу SLG «Смарт Лоджистик Групп
Оперейтинг» за адресою: РФ, Московська
обл., м. Домодєдово, мікрорайон
Північний, вул. Логістична, буд. 1/14 у
кількості 640 комплектів, що також
підтверджується міжнародними
товарно-транспортними накладними
№0546969 та №0546980 від 18.09.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.09.2013 р. товар було доставлено на місце
розвантаження. При розвантажені товару
з автотранспорту, як зазначає позивач,
було виявлено ушкодження цілісності
упаковки, про що складено акти про
встановлення розбіжності по кількості
та якості при прийманні імпортних
товарів № 1458 та № 1459 від 25.09.2013 р.
Відповідно до акта № 1458 кількість
товару з мокрою упаковкою 190 шт., з
порушенням цілісності упаковки - 10 шт.
Відповідно до акта №1459 товар з мокрою
упаковкою у кількості 20 шт, ушкоджений
товар у кількості 10 шт. Вказані акти
підписані начальником зміни ОСОБА_8,
оператором ПК та компетентним
представником незацікавленої
організації.

Для об'єктивного визначення розміру
матеріальної шкоди завданої внаслідок
пошкодження вантажу, причин з яких
виникло пошкодження вантажу, позивач
звернувся до Українського центру
судових експертиз.

Відповідно до висновку №1-2101
експертного товарознавчого
дослідження, складеного 21.01.2014 p., вантаж
на момент його розвантаження містив
наступні дефекти: пошкодження
цілісності упаковки, підмочка
упаковки, здуття, пошкодження окремих
елементів, що унеможливлює його
подальшу експлуатацію. Пошкодження
вантажу могло виникнути в наслідок дії
атмосферних опадів в процесі
транспортування, а саме проникнення
води та/або вологи в причіп в якому
знаходився товар, що є наслідком
недотримання умов перевезення даного
виду товару. Розмір матеріальної шкоди,
завданої пошкодженням вантажу,
кухонного гарнітуру «Зебрано 1,4»
становить 150143,83 грн.

15.11.2013 р., як зазначає позивач,
співробітником останнього було
викуплено у ТОВ «Касторама РУС»
пошкоджений товар, що підтверджується
чеком на суму 18667,44 євро та замовленням
клієнта №00072562 від 15.11.2013 р., у зв'язку з
чим право вимоги на відшкодування
збитків, завданих пошкодженням вантажу
при його перевезені, перейшло до
позивача.

При нормативно-правовому
обґрунтуванні заявлених до стягнення
грошових вимог позивач посилається на
приписи Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів від 19.05.1956 р., до
якої Україна приєдналась Законом
України «Про приєднання України до
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів»
від 01.08.2006 р., ст. 14 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» та ст. 932 ЦК України.

Згідно ст. 1 Конвенції, остання
застосовується до будь-якого договору
транспортного перевезення вантажів за
винагороду за допомогою автомобілів,
коли зазначені в договорі місце
прийняття до перевезення вантажу і
місце, передбачене для здачі вантажу,
знаходяться на території двох різних
країн, з яких принаймні одна є що бере
участь у Конвенції. Застосування
Конвенції не залежить від місця
проживання і національності
укладаючих договір сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Конвенції,
перевізник несе відповідальність за
повну або часткову втрату вантажу або
за його ушкодження, що сталося в
проміжок часу між прийняттям вантажу
до перевезення і його здачею, а також за
прострочення доставки.

Приписами абз. 3 ст. 14 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» встановлено, що експедитор
несе відповідальність за дії та
недогляд третіх осіб, залучених ним до
виконання договору транспортного
експедирування, у тому ж порядку, як і
за власні дії.

Згідно ст. 932 ЦК України, експедитор має
право залучити до виконання своїх
обов'язків інших осіб. У разі залучення
експедитором до виконання своїх
обов'язків за договором транспортного
експедирування інших осіб експедитор
відповідає перед клієнтом за порушення
договору.

Відповідно до ст. 10 ЦК України, чинний
міжнародний договір, який регулює
цивільні відносини, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, є частиною
національного цивільного
законодавства України. Якщо у чинному
міжнародному договорі України,
укладеному у встановленому законом
порядку, містяться інші правила, ніж ті,
що встановлені відповідним актом
цивільного законодавства,
застосовуються правила відповідного
міжнародного договору України.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням того факту, що
перевізником вантажу є ФОП ОСОБА_5, про
що, в тому числі, остання зазначає у
відзиві на позовну заяву та щодо чого
не заперечує позивач, відповідачем,
який несе відповідальність за
пошкодження вантажу при його
перевезенні, враховуючи предмет спору,
є ФОП ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Аналогічний припис міститься у ст. 224 ГК
України, згідно якої учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушені.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) збитків; 3) причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками; 4) вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає. Отже, предметом доказування
наявності збитків є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками
потерпілої сторони.

За приписами ст. 22 ЦК України, збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Аналогічна позиція міститься у
постанові Вищого господарського суду
України від 03.07.2012 р. у справі № 5024/2462/2011.

Протиправна поведінка відповідача 2, як
зазначає позивач, полягає у діях
останньої по пошкодженню вантажу при
його перевезенні.

Як на докази пошкодження відповідачем 2
вантажу при перевезенні позивач
посилається на наявні у матеріалах
справи акти про встановлення
розбіжності по кількості та якості при
прийманні імпортних товарів № 1458 та №
1459 від 25.09.2013 р.

Вказані акти не є належними доказами,
які б підтверджували факт пошкодження
відповідачем 2 вантажу при перевезенні,
оскільки у них зазначено супровідними
документами до вантажу ТН №13-1258 та ТН
№13-1259, у той час, як супровідними
документами до вантажу є міжнародні
товарно-транспортні накладні (МТТН)
№0546969 та №0546980 від 18.09.2013 р. Крім того, з
вказаних актів вбачається, що останні
були складені 25.09.2013 р. о 05:47 год. та 05:59
год., у той час, коли розвантаження
вантажу поставленого по МТТН №0546969
було закінчено 25.09.2013 р. о 08:55 год., а по
МТТН №0546980 - 06:10 год. Разом з тим,
зазначені акти складені за відсутності
водіїв автотранспортних засобів, а у
МТТН відсутні будь-які записи щодо
пошкодження вантажу, яке було б
виявлено після зняття пломби та
здійснення розвантаження товару.

Крім того, позивач як на докази
пошкодження відповідачем 2 вантажу при
перевезенні посилається на наявні у
матеріалах справи акти огляду товару
від 21.11.2013 р.

Зазначені акти також не є належними
доказами, які б підтверджували факт
пошкодження відповідачем 2 вантажу при
перевезенні, оскільки вони були
складені майже через два місяці з дати
розвантаження товару та за його
місцезнаходженням у м. Зеленоград, у
той час, як відповідачем 2 вантаж,
відповідно до умов договору-заявки,
було поставлено у м. Домодєдово,
відповідно, пошкодження вантажу, про
які зазначено у вказаних актах, могли
бути нанесені вантажу при його
зберіганні у неналежних умовах чи
транспортуванні з м. Зеленоград у м.
Домодєдово.

Разом з тим, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами,
наявність вини відповідача 2 та
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача 2, по пошкодженню
вантажу при перевезенні останнього та
наявністю збитків на суму 150143,83 грн.

Таким чином, в порушення вимог ст. 22 ЦК
України позивачем не доведено
належними та допустимими доказами у
розумінні ст. 34 ГПК України наявності
протиправної поведінки у діях
відповідача 2, причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача 2 і
заявленою позивачем до стягнення сумою
збитків, наявності вини відповідача та
факту завдання збитків. Наявний у
матеріалах справи висновок №1-21/01
експертного товарознавчого
дослідження Українського центру
судових експертиз від 21.04.2014 р. не може
вважатись належним доказом нанесення
позивачу збитків на суму 150143,83 грн.,
оскільки зазначену експертизу було
проведено майже через 4 місяці з дати
поставки товару відповідачем 2.

За таких обставин, враховуючи
недоведеність позивачем наявності
всіх елементів складу правопорушення,
яке тягне за собою відповідальність у
вигляді відшкодування збитків,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 150143,83 грн.
збитків з підстав визначених у
позовній заяві є необґрунтованою, а
тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної
норми, належним чином апеляційну
скаргу не обґрунтовано, доказів та
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційному суду не
наведено.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків
викладеним у рішенні обставинам
справи, а також порушення норм
матеріального та процесуального права,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні. Крім того, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку місцевого господарського
суду та не підтверджуються наявними
матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду Київської області
від 24.06.2014 р. у даній справі є таким, що
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грейд»
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської
області від 24.06.2014 р. у справі №911/1552/14
залишити без змін.

Справу №911/1552/14 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Б.О. Ткаченко