ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.10.14 № 910/21681/14. Суддя Мандриченко О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОНКОРД ЮГ"

до Державного підприємства
"Дарницький вагоноремонтний завод"

про стягнення 22 898,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Пункт 1 статті 63 ГПК України - позовну
заяву підписано особою, яка не має
права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Згідно з вимогами ст. 28 ГПК України
справи юридичних осіб в господарському
суді ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Позовна заява від імені позивача
підписана директором ОСОБА_1, однак
серед документів, доданих до позовної
заяви, відсутні докази, які б
підтверджували посадове становище п.
Гонохови як керівника ТОВ "Конкорд Юг",
як-то: довідка з ЄДРПОУ, виписка з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців, де було б
зазначено керівника позивача, протокол
про обрання вказаної особи директором
позивача, наказ про призначення тощо.

Виходячи із зазначеного, суд не може
дійти однозначного висновку, що
позовна заява підписана особою, яка має
право її підписувати.

Пункт 3 статті 63 ГПК України - не подано
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини.

Згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітка про засвідчення копії
документа складаєть зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
"підпис".

Отже, копії документів засвідчуються
шляхом проставлення печатки
підприємства на кожній сторінці
документа, або на зворотній сторінці
прошитої копії документа, напису
"Згідно з оригіналом" та назви посади,
особистого підпису особи, що має
відповідні повноваження та засвідчує
копію, її ініціали та прізвища, дати
засвідчення копії.

Проте додані до позовної заяви вих. №
б/н від 03.10.2014 р. копії документів не
відповідають зазначеним вище вимогам,
а тому не можуть прийняті судом як
належні та допустимі докази.

Пункт 4 частини 1 статті 63 ГПК України -
не подано доказів сплати судового
збору у встановлениx порядку та
розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від місячної
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
мінімальна місячна заробітна плата
станом на 1 січня 2014 року становить 1 218,00
грн.

Таким чином, за позовні заяви майнового
xарактеру сплачується 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітниx плат (не менше 1 827,00 грн. і не
більше 73 080,00 грн.). За позовні заяви
немайнового xарактеру судовий збір
сплачується у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати (1 218,00 грн.).

Згідно додатку 2, 8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті затвердженої
постановою НБУ № 22 від 21.01.2004 року для
заповнення реквізиту № 40 платіжного
доручення (М.П.) ставиться відбиток
печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з заявою
платіжному дорученні №59 від 03.10.2014 року
відсутні підписи відповідальних осіб
банку, печатка банку в якому було
сплачено судовий збір, тобто вказані
реквізити не заповнені як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №59 від
03.10.2014 року не є належним доказом сплати
судового збору за подання заяви.

За таких обставин, позовна заява не
може бути прийнята до розгляду та
підлягає поверненню. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись п.п. 1, 3, 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї
документи повернути позивачеві без
розгляду.

Суддя
О.В. Мандриченко