м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8276/14 01.10.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пасвик"
До Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"
Про стягнення 419 782,63 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Галамай А.В. представник
за довіреністю № б/н від 18.02.13.
Від відповідача: Брагін Н.О.
представник за довіреністю № 276 від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пасвик" (далі -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" (далі -
відповідач) про стягнення 211 854,30 грн.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на те, що
відповідач, в порушення умов
укладеного між сторонами Договору №
10/568 від 01.03.10. не виконав свої
зобов'язання по оплаті виконаних робіт,
що зумовило нарахування пені, 3% річних,
збитків від інфляції та звернення з
даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.05.14. порушено провадження у
справі № 910/8276/14 та призначено її до
розгляду на 29.05.14.
28.05.14. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому Підприємство з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" проти
позову заперечує з підстав, викладених
В судовому засіданні 29.05.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 17.06.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
17.06.14. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
заяву про збільшення на підставі ст. 22
ГПК України розміру позовних вимог.
Відповідно до вказаної заяви позивач
просить суд стягнути з відповідача 460
639,27 грн., а саме: 383 442,91 грн. - основного
боргу з врахуванням збитків від
інфляції, 49 112,92 грн. - пені, 28 083,44 грн. - 3%
річних. Вказану заяву було прийнято
судом, внаслідок чого має місце нова
ціна позову, виходячи з якої
В судовому засіданні 17.06.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 26.06.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
Т.М. у відпустці, справу № 910/8276/14
призначено до розгляду на 24.07.14.
В судовому засіданні 24.07.14.
представником відповідача було подано
письмові заперечення по справі.
В судовому засіданні 24.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 09.09.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
09.09.14. представником позивача через
відділ діловодства суду було подано
письмові пояснення по справі та заяву
про зменшення на підставі ст. 22 ГПК
України розміру позовних вимог.
Відповідно до вказаної заяви позивач
просить суд стягнути з відповідача 419
782,63 грн. основного боргу. Вказану заяву
було прийнято судом, внаслідок чого має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
Представником позивача в судовому
засіданні 09.09.14. підтримано подане ним
09.09.14. через відділ діловодства суду
клопотання про витребування від
відповідача журналів обліку за період
Представник відповідача в судовому
засіданні 09.09.14. проти зазначеного
клопотання заперечував.
Розглянувши в судовому засіданні 09.09.14.
клопотання позивача про витребування
доказів, суд дійшов висновку про
відмову в його задоволенні з огляду на
Приписами ч. 1 ст. 38 ГПК України
визначено, що сторона або прокурор у
разі неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: який доказ витребовується;
обставини, що перешкоджають його
наданню; підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; обставини, які може
підтвердити цей доказ. Ці дані
встановлюються такими засобами:
письмовими і речовими доказами,
висновками судових експертів;
поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь в
судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.
Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. Це міра, що визначає
залучення до процесу в конкретній
справі тільки потрібних і достатніх
доказів. Під належністю доказу
розуміється наявність об'єктивного
зв'язку між змістом судових доказів
(відомості, що містяться в засобах
доказування) і самими фактами, що є
об'єктом судового пізнання.
Виходячи зі змісту ст. 32 ГПК України,
належними слід визнавати докази, які
містять відомості про факти, що входять
у предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.
Клопотання позивача обґрунтовано тим,
що витребувані документи необхідні для
повноти всебічності та
обґрунтованості судового розгляду.
Разом з тим, позивачем не вказано, що
саме можуть підтвердити чи спростувати
витребовувані журнали обліку за два
Крім того, в пункті 2.1 постави Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вказано, що у разі
неможливості самостійно подати
необхідні для розгляду справи докази
сторона, прокурор, третя особа вправі
звернутися до господарського суду, в
тому числі й апеляційної інстанції, з
клопотанням про витребування доказів;
при цьому обґрунтування такої
неможливості покладається на особу, що
заявляє відповідне клопотання.
Проте, як встановлено судом та не
спростовано позивачем, останній не
звертався до відповідача з проханням
надати зазначені в клопотанні докази,
та, як наслідок, не довів неможливості
самостійно надати витребувані докази.
Щодо клопотання позивача про
витребування від відповідача доказів,
яке було подано 28.05.14. через відділ
діловодства суду, а саме: оригіналу
заявки відповідача на проведення
ремонтних робіт за Договором № 10/568 від
01.03.10. та оригіналів актів
прийому-передачі виконаних робіт і
оригіналів рахунків фактур за
травень-серпень 2011 року з доказами їх
отримання відповідачем, суд відзначає
В письмових поясненнях від 09.09.14.
позивачем вказано на відсутність
письмових заявок відповідача, оскільки
заявки на роботи приймались за
телефоном. Щодо оригіналів актів
прийому-передачі виконаних робіт і
оригіналів рахунків фактур за
травень-серпень 2011 року з доказами їх
отримання відповідачем, позивач вказує
на те, що зазначені документи
передавались наручно відповідачу у
вигляді «пакета документів», що містив
рахунок-фактуру, акт здачі-приймання
робіт, розрахунок робіт та акти-наряди
В судовому засіданні 09.09.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 25.09.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
При цьому ухвалою Господарського суду
міста Києва від 15.09.14. на підставі ст. 69
ГПК України продовжено строк вирішення
спору в даній справі на п'ятнадцять
25.09.14. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
письмові заперечення по справі.
В судовому засіданні 25.09.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 01.10.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
В судовому засіданні 01.10.14.
представником позивача підтримано
позовні вимоги з врахуванням заяви від
Представник відповідача в судовому
засіданні 01.10.14. проти позову
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/8276/14.
В судовому засіданні 01.10.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
01.03.10. між відповідачем (далі - Замовник)
та позивачем (далі - Виконавець) було
укладено Договір № 10/568 (далі - Договір),
відповідно до п. 1.1 якого позивач
зобов'язався на свій ризик виконувати
за завданням відповідача оперативні
ремонтні роботи обладнання, що
знаходяться на автозаправних станціях
Згідно з п. п. 2.1.7, 2.1.8 Договору
відповідач зобов'язався прийняти
виконані належним чином роботи і
підписати акт виконаних робіт, в
порядку, передбаченому даним
Договором; оплачувати належним чином
виконані позивачем роботи у
відповідності з умовами даного
Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору
вартість робіт, виконаних позивачем,
визначається сторонами у додатках № 2,
№ 2.1 до Договору, є його невід'ємною
частиною. Замовник здійснює оплату
фактично виконаних робіт шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача протягом 5-ти
банківських днів з моменту підписання
сторонами акта виконаних робіт на
підставі рахунка позивача. Оплата без
надання оригіналу рахунку
відповідачем не здійснюється.
Згідно з п. 4.4 Договору позивач не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним, надає відповідачу акти
виконаних робіт із зазначенням
переліку і видів виконаних ним робіт на
кожній АЗС. Роботи вважаються
прийнятими з моменту підписання
відповідачем актів виконаних робіт.
Пунктом 4.5 Договору сторони погодили,
що відповідач протягом 3-х банківських
днів з дня отримання актів виконаних
робіт направляє позивачу підписані
акти або мотивовану відмову від
Строк дії Договору сторонами погоджено
п. 7.1 з моменту його підписання
сторонами (01.03.10.) і діє до 31.12.10.
01.06.10. сторонами Договору укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору,
відповідно до якої сторонами викладено
в новій редакції Додатки № 1, № 2.1, № 2.2.,
№ 3.3, № 2.4 до Договору.
17.02.11. сторонами Договору укладено
Додаткову угоду № 2 до Договору,
відповідно до якої строк дії Договору
пролонговано до 31.12.11. та викладено в
новій редакції Додатки № 1, № 2.1, № 2.2., №
За твердженням позивача, на підставі
Договору ним було виконано роботи на
суму 419 782,63 грн.
Спір у справі виник в зв'язку з
неоплатою відповідачем робіт на суму 419
782,63 грн. за Договором № 10/568 від 01.03.10.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих
етапів встановлюються у договорі
підряду. Якщо у договорі підряду не
встановлені строки виконання роботи,
підрядник зобов'язаний виконати
роботу, а замовник має право вимагати
її виконання у розумні строки,
відповідно до суті зобов'язання,
характеру та обсягів роботи та звичаїв
ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 96 Постанови Кабінету Міністрів
України № 668 від 01.08.05. "Про затвердження
загальних умов укладення та виконання
договорів підряду в капітальному
будівництві" встановлено, що
підписання акта приймання-передачі є
підставою для проведення остаточних
розрахунків між сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як відзначалось судом, відповідно до п.
3.2 Договору замовник здійснює оплату
фактично виконаних робіт шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача протягом 5-ти
банківських днів з моменту підписання
сторонами акта виконаних робіт на
підставі рахунка позивача. Оплата без
надання оригіналу рахунку
відповідачем не здійснюється.

Отже, умовами Договору встановлено, що
підставою для оплати виконаних
позивачем робіт є підписані сторонами
акти виконаних робіт та виставлені
позивачем рахунки.

Згідно з п. 4.4 Договору, позивач не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним, надає відповідачу акти
виконаних робіт із зазначенням
переліку і видів виконаних ним робіт на
кожній АЗС. Роботи вважаються
прийнятими з моменту підписання
відповідача актів виконаних робіт.

Пунктом 4.5 Договору сторони погодили,
що відповідач протягом 3-х банківських
днів з дня отримання актів виконаних
робіт направляє позивачу підписані
акти або мотивовану відмову від
прийняття робіт.

Таким чином, умовами Договору
встановлено обов'язок позивача
передати виконані роботи, шляхом
надання відповідачу актів виконаних
робіт та виставити відповідачу рахунки
на оплату виконаних робіт.

Станом на момент прийняття рішення в
даній справі позивачем було надано
суду лише копії не підписаних
відповідачем (підписані в
односторонньому порядку позивачем)
наступних актів здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) №: ОУ-110417 від 30.04.11.,
ОУ-110418 від 30.04.11., ОУ-110519 від 31.05.11., ОУ-110520
від 31.05.11., ОУ-110521 від 31.05.11., ОУ-110523 від
31.05.11., ОУ-110524 від 31.05.11., ОУ-110525 від 31.05.11.,
ОУ-110618 від 30.06.11., ОУ-110619 від 30.06.11, ОУ-110621
від 30.06.11., ОУ-110622 від 30.06.11., ОУ-110623 від
30.06.11., ОУ-110624 від 30.06.11., ОУ-110625 від 30.06.11.,
ОУ-110626 від 30.06.11., ОУ-110627 від 30.06.11., ОУ-110628
від 30.06.11., ОУ-110703 від 04.07.11., ОУ-110712 від
31.07.11., ОУ-110713 від 31.07.11., ОУ-110714 від 31.07.11.,
ОУ-110715 від 31.07.11., ОУ-110716 від 31.07.11., ОУ-110717
від 31.07.11., ОУ-110718 від 31.07.11., ОУ-110724 від
31.07.11., ОУ-110725 від 31.07.11., ОУ-110726 від 31.07.11.,
ОУ-110810 від 15.08.11., ОУ-110814 від 15.08.11., ОУ-110819
від 15.08.11., ОУ-110826 від 26.08.11., ОУ-110827 від
26.08.11., ОУ-110930 від 06.09.11., ОУ-110934 від 06.09.11.,
ОУ-110937 від 06.09.11., ОУ-110956 від 26.09.11., ОУ-110966
від 26.09.11., ОУ-110967 від 26.09.11., ОУ-110994 від
26.09.11., ОУ-110707 від 04.07.11., ОУ-110804 від 01.08.11.,
ОУ-110805 від 01.08.11., ОУ-110812 від 23.08.11., ОУ-110811
від 23.08.11., ОУ-110813 від 23.08.11., ОУ-110923 від
01.09.11., ОУ-110925 від 01.09.11., ОУ-110924 від 01.09.11.,
ОУ-110926 від 01.09.11., ОУ-110955 від 26.09.11., ОУ-110954
від 26.09.11. на загальну суму 419 782,63 грн.

Оригінали підписаних позивачем та
відповідачем актів та відповідних
рахунків-фактур до них позивачем
надано не було, рівно як і не було
надано доказів направлення
відповідачу спірних актів та
рахунків-фактур, з підстав відсутності
у позивача вказаних доказів.

При цьому, судом враховано, що
доведення належними засобами
доказування певних обставин по справі,
ГПК України покладається саме на особу,
яка на ці обставини посилається
(аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України в
постанові № 30/5009/2733/11 від 02.04.12.).

Зважаючи на те, що згідно п.3.2. Договору
підставою для оплати виконаних
позивачем робіт є підписані сторонами
акти виконаних робіт та виставлені
позивачем рахунки, то долучені
позивачем до матеріалів справи копії
актів-нарядів не можуть бути підставою
для проведення розрахунків за ремонтні
роботи за приписами п. 3.2 Договору.
Одночасно з цим, позивачем оригінали
актів-нарядів для огляду судом не
надано.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно зі статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, мають право
звертатися до господарського суду за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. У відповідності до
статті 2 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
порушує справи за позовними заявами
підприємств і організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Тобто, підставами для
захисту цивільного права є його
порушення, невизнання або оспорювання.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
наявності підстав для стягнення з
відповідача грошових коштів за
Договором, у зв'язку з чим позовні
вимоги не можна вважати
обґрунтованими.

Враховуючи все викладене вище в
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.10.14.

Суддя
Т.М. Ващенко