м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК ТРЕЙДІНГ"
до Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
про стягнення 21 629 714,44 грн.
Суддя Митрохіна А.В.
Представники сторін:
Від позивача не з'явилися
Від відповідача Станова Ю.В. дов.
№ЦХП-15/75 від 11.06.2014р.
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК ТРЕЙДІНГ"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" про стягнення з
останнього заборгованості за
28.05.2013 р. у розмірі 21 629 714,44 грн., з яких: 20
977 396,93 грн. - основного боргу; 346782,95 грн. -
пені; 145 480,89 грн. - інфляційних втрат; 160
053,67 грн. - 3% річних; крім того просив
судові витрати у розмірі 73 080,00 грн.
також покласти на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 порушено провадження у
справи на 02.07.2014.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. у відпустці,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
02.07.2014 справу було передано в
провадження судді Якименку М.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.07.2014 суддя Якименко М.М.
провадження та призначив судове
засідання на 23.07.2014.
У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з відпустки,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 суддя Митрохіна А.В.
У судовому засіданні 23.07.2014
оголошувалась перерва до 04.08.2014.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
04.08.2014 справу було передано в
провадження судді Якименку М.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 суддя Якименко М.М.
провадження та призначив справу до
розгляду на 03.09.2014.
У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з лікарняного,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
01.09.2014 справу було передано в
провадження судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 суддя Митрохіна А.В.
Представники позивача у судове
засідання 03.09.2014 не з'явилися, вимоги
ухвали суду у справі не виконали, про
причини неявки суд не повідомили,
станом на дату розгляду справи заяв та
клопотань не подавали.
Представник відповідач в судове
засідання 03.09.2014 з'явився, надав
пояснення по суті справи, відповідно до
яких просив суд задовольнити позов
частково на суму 20 970 434,24 грн., зменшити
розмір пені на 50 %, 3 % річних та
інфляційні задовольнити частково
пропорційно задоволеній сумі позову, а
в частині стягнення виявлених нестач
продукції в сумі 6 962,69 грн. відмовити.
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 03.09.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
28.05.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК ТРЕЙДІНГ»
(далі - Постачальник, Позивач) та
Державним підприємством
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач» (далі - Замовник,
Відповідач) було укладено Договір
Відповідно до п. 1.1 Договору
Постачальник зобов'язується поставити,
а Замовник прийнята та оплатити
вугілля кам'яне, назване в подальшому
«Товар», найменування, марки та
кількість якого вказується в
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами цього Договору, на умовах, що
викладені у цьому Договорі.
При цьому, ціна на Товар, який
постачається за цим Договором
Постачальником, встановлюється в
національній валюті України - гривні на
умовах FCA згідно вимог «ІНКОТЕРМС» в
ред. 2010, станція відправлення в межах
України, з подальшим прямуванням на
адресу та за реквізитами
Вантажоодержувача - кінцевого
одержувача - структурного підрозділу
залізниці, які зазначаються в
рознарядках Замовника, і включає;
вартість Товару, всі податки і збори, що
встановлені українським
законодавством, у тому числі ПДВ,
транспортні витрати Постачальника до
станції відправлення. Ціна на Товар
вказується у специфікаціях до цього
Договору, які є невід'ємними частинами
цього Договору (п. 2.1 Договору).
Пункт 2.4. Договору передбачає, що
загальна сума даного Договору на
момент його підвисання складає - 35 596
390,00 грн., крім того ПДВ 20% - 7 119 278,00 грн. на
загальну суму 42 715 668,00 грн.
Так, на виконання умов Договору за
період з жовтня по листопад 2013
Позивачем було поставлено Відповідачу
Товар на загальну вартість 20 977 396,93 грн.
Факт поставки Товару, а саме вугілля
кам'яне марки АМ (13-25) підтверджується
Актами прийому-передачі вугільної
продукції у жовтні - листопаді 2013 (копії
яких знаходяться в матеріалах справи).
Згідно п. 6.1. Договору, Постачальник
протягом 5-ти робочих днів із дати
поставки Товару, але не пізніше 3-го
числа наступного за звітним місяцем,
надає Замовнику рахунок-фактуру на цей
Товар, податкову накладну, копії
накладних (залізничних), документи,
визначені в п. 3.6. даного Договору на
Крім того, Замовник, при виконанні
Постачальником п. 6.1. цього Договору та
після підписання акту прийому-передачі
згідно п. 3.6. даного Договору, здійснює
оплату в гривнях за банківськими
реквізитами Постачальника протягом 75
(сімдесят п'яти) банківських днів із
дати поставки Товару, але не раніше
надання Постачальником всіх
документів згідно п. 6.1. цього Договору.
Термін оплати може змінюватися за
згодою Сторін шляхом підписання
додаткової угоди (п. 6.2 Договору).
В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилався на те, що Відповідач
отримавши Товар, порушив умови
Договору, та не оплатив його у строки,
передбачені Договором, а відтак у нього
на момент винесення рішення існує
заборгованість у розмірі 20 977 396,93 грн. з
ПДВ (підтверджується підписаними
Сторонами Актами прийому-передачі
вугільної продукції).
Відповідач проти позову заперечує
обґрунтовуючи наступним.
Так, пунктом 3.1. Договору сторони
погодили,що Постачальник здійснює
поставку Товару залізничним
транспортом загального користування
на умовах FCA (Франко - перевізник)
станція відправлення відповідно до
рознарядок Замовника (відповідно до
вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), із подальшим
направленням за реквізитами
Вантажоодержувача - кінцевого
одержувача - структурного підрозділу
залізниці, які вказуються в
рознарядках Замовника.
Згідно п. 3.5. Договору, Постачальник
протягом 2 (двох) робочих днів із
моменту відвантаження партії Товару
надає Замовнику наступну інформацію -
станцію призначення, номера вагонів і
залізничних накладних, кількість
Товару в кожному вагоні, посвідчення
про якість, виданий виробником, та
документ з якості, виданий незалежною
компетентною організацією, яка має
право на проведення відповідних
Однак, зважаючи на розділ 4 Договору,
доказами підтвердження здійснення
даних поставок повинні виступати
залізничні накладні, які Позивачем так
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона), у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Як встановлено в ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства
(ч.1 ст. 180 ГК України)
Так, ч. 1 ст. 174 ГК України зазначає, що
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зі слів Відповідача, Товар йшов
транзитом без перевантаження від
вантажовідправника до кінцевих
вантажоодержувачів, минаючи ДП
«Укрзалізничпостач», кінцевими
вантажоодержувачами було виявлено ряд
нестач дизпалива, що підтверджено
актами 5-НП, складеними відповідно до
Інструкції «Про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за кількістю».
Якщо під час приймання продукції буде
виявлена нестача, то вантажоодержувач
зобов'язаний призупинити подальше
приймання, забезпечити схоронність
продукції а також прийняти міри до
запобігання її змішування з іншою
однорідною продукцією (п. 16 Інструкції)
Тоді як п. 17 Інструкції передбачає, що
одночасно з призупиненням приймання
вантажоодержувач зобов'язаний
викликати для участі в продовженні
приймання продукції та складання
двостороннього акту представника
Як стверджує Відповідач неодноразово
звертався до Позивача з претензіями
№ЦХП-20/8088 від 26.12.2013, №ЦХП-20/8089,
№ЦХП-20/8090, №ЦХП-20/8062, №ЦХП-20/8062-1, від
20.01.14 №ЦХП-20/221 (копії містяться в
матеріалах справи) з вимогою
допоставити вугілля на суму 6 962,69 грн.
Однак, вони були залишені Позивачем без
належної відповіді та реагування.
Крім того, у матеріалах справи
міститься Акт звірки
взаєморозрахунків, підписаний
повноважними представниками сторін,
відповідно до якого станом на 01.01.2014р.,
Позивачем була вказана сума
заборгованості - 20 977 396,93 грн. з ПДВ., в
свою чергу Відповідач зазначив
наступну суму боргу - 20 970 434,22 грн. з ПДВ.
У відзиві на позовну заяву Відповідач
визнав суму основного боргу у розмірі 20
970 434,24 грн. та повністю заперечував про
стягнення з нього 6 962,69 грн. - за нестачу
Таким чином, зважаючи на те, що
сторонами погоджено суму боргу в
частині 20 970 434,22 грн., що
підтверджується підписаним Актом
звірки, крім того, Відповідач
неодноразово повідомляв Позивача про
нестачу та, відповідно, просив
допоставити Товар, то суд приходить до
висновку, що у Відповідача не виникло
обов'язку сплати грошових коштів саме в
частині недопоставки вантажу.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимога
Позивача про стягнення з Відповідача
заборгованості у розмірі 20 977 396,93 грн.
підлягає задоволенню частково, а саме у
розмірі 20 970 434,24 грн.
Крім суми основної заборгованості,
Позивач за невиконання договірних
зобов'язань за Договором просить суд
стягнути з Відповідача 346 782,95 грн. -
пені, 160 053,67 грн. -3% річних, 145 480,89 грн. -
Представник Відповідача у відзиві на
позовну заяву просив суд зменшити
розмір пені на 50%, а також 3% річних та
інфляційні задовольнити частково
пропорційно задоволеній сумі позову.
Щодо стягнення штрафних санкцій, судом
встановлено наступне.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Згідно п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Стаття 611 Цивільного кодексу України
встановлює, що у разі порушення
зобов'язання, настають наслідки,
передбачені договором або законом.
Дії відповідача є порушенням грошових
зобов'язань, тому є підстави для
застосування встановленої договором
Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три процента річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році»
№01-8/344 від 11.04.2005 з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.
Судом здійснено перерахунок
заявленого Позивачем розміру 3% річних,
які підлягають стягненню з
Відповідача, та встановлено, що
зазначена сума є обґрунтованою та
підлягає задоволенню частково, а саме у
розмірі 158 453,13 грн., за уточненим
розрахунком суду.
Вимога, щодо стягнення з Відповідача
інфляційних витрат є обґрунтованою та
підлягає задоволенню частково, а саме у
розмірі 144 026,08 грн., за уточненим
розрахунком суду.
Щодо стягнення з Відповідача пені у
розмірі 346 782,95 грн. слід зазначити
Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, між іншим, регулюються
Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.
В силу ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.
Відповідно до п. 1 ст. 233 Господарського
Кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.
В свою чергу п. 2 ст. 233 ГК України
передбачено, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
Взявши до уваги подані сторонами
докази, заслухавши пояснення та
заперечення повноважних представників
та уважно розглянувши матеріали
справи, суд вважає за доцільне зменшити
розмір пені до 173 391,48 грн.
Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
проспект Повітрофлоцький, 11/15; код
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду на користь
Товариства з обмеженою
Донецьк, Ворошиловський район, бульвар
заборгованості за Договором
грн., з яких 20 977 396,93 грн. - основної
заборгованості, 173 391,48 грн. - пені, 158 453,13
грн. - 3 % річних, 144 026,08 грн. - інфляційних
3. Стягнути з Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
проспект Повітрофлоцький, 11/15; код
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду на користь
Товариства з обмеженою
Донецьк, Ворошиловський район, бульвар
судового збору.
4. В іншій частині відмовити.
5. Після набрання рішенням законної
6. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

7. Дата складання повного тексту
рішення 15.09.2014.

Суддя
А.В.Митрохіна