ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 вересня 2014 р. Справа № 902/1234/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонрена
компанія "Нафтогаз України"

до: Дочірнього підприємтсва
"Теплокомуненерго Маяк" Публічного
акціонерного товариства "Маяк"

про стягнення 10157009,25 грн.
заборгованості

Господарський суд Вінницької області у
складі

Головуючого судді Говор Н.Д.

Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : Безпалюк О. Л.
(довіреність № 14-95 від 18.04.14р.)

відповідача : Слодецький О. В.
(довіреність № 448-А від 01.10.13р.)

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької
області подана позовна заява про
стягнення з Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго Маяк" Публічного
акціонерного товариства "Маяк" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 10157009,25 грн.,
в тому рахунку 7452644,14 грн. основного
боргу, 1257352,19 грн. пені, 1088052,32 грн.
інфляційних втрат, 358960,60 грн. 3 % річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
№ 362 від 09.09.2014р. та його повноважний
представник у судовому засіданні суму
основного боргу у розмірі 7452644,14 грн.
визнав, проти решти позовних вимог
заперечив з тих підстав, що позивачем
при здійсненні розрахунку ціни позову
проігноровано ряд положення діючого
законодавства, а отже такі розрахунки
не є вірними.

Зокрема позивачем не враховано, що
оскільки у пункті 6.1 укладеного між
сторонами договору зобов'язання
стосовно остаточного розрахунку за
отриманий газ визначено до настання
14-го числа місяця наступного за місяцем
поставки газу, - то останнім днем
виконання такого зобов'язання
вважається день, що передує цьому
терміну - тобто 13 число (абз.2 п.1.9
постанови пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013).

Також нарахувавши пеню та 3% річних ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" не дотримано
вимоги частини 5 статті 254 ЦК України,
згідно яких: "Якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день." Так,
нараховуючи пеню та 3% річних в зв'язку з
невиконанням відповідачем
зобов'язання за березень 2013 року,
червень 2013 року, вересень 2013 року
позивачем визначений початок строку
нарахування зазначеної суми -
відповідно з 14 квітня 2013 року, 14 липня
2013 року, 14 жовтня 2014 року, тоді як
відповідно до ч.5- ст.254 ЦК України
правомірним є розрахунок починаючи з 16
квітня 2013 року, 16 липня 2013 року та 15
жовтня 2013 року відповідно.

Крім того, позивачем залишено поза
увагою те що: "...моментом виконання
грошового зобов'язання є дата
зарахування коштів на рахунок
кредитора" (п.30.1 статті 30 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні"). Таким чином день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені (абз.1 п.1.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013).

Визначаючи суму, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів
позивачем розрахована інфляція по
кожному окремому зобов'язанню за
період прострочення починаючи з місяця
в якому таке зобов'язання мало бути
виконано, що не відповідає висновкам,
викладеним у абзаців 2, 3 п.3.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013. Так, відповідно
до даних роз'яснень: "Індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць. Розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція)."

Тому вважає, що з урахуванням
зазначених роз'яснень та здійсненого
контррозрахунка пені, інфляційних,
3%-річних обґрунтованими є пеня в сумі
1255 568,14грн., інфляційні в сумі 1059 963,37грн.,
3%-річних в сумі 357 346,07грн.

Крім цього, у відзиві на позовну заяву
№ 362 від 09.09.2014р. відповідач заявив
клопотання про зменшення розміру пені
на 90% від суми, що підлягає стягненню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши в сукупності надані в
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку суд встановив наступне.

28.12.2012р. Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (в договорі
"Продавець") та Дочірнє підприємство
"Теплокомуненерго Маяк" Публічного
акціонерного товариства "Маяк" (в
договорі "Покупець") уклали договір
купівлі-продажу природного газу №
13/3253-ТЕ-1 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
приймати та оплачувати природний газ
на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець
передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31
грудня 2013 року газ обсягом до 21910 тис.
куб. м., у тому числі по місяцях
кварталів (тис. куб м):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМіс
яцьОбсягсічень
3690квітень1215липень475жовтень
1890лютий3600травень635серпень475листопад
2700березень2610червень520вересень590груден
ь 3510Ікв.9900II кв.2370ІІІкв.1540IV кв.8100

Відповідно до п. 3.1 Договору Продавець
передає Покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
Покупця. Право власності на газ
переходить від Продавця до Покупця в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
Покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000
куб. м природного газу становить 1091 грн.
без урахування збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 1091 грн., крім того ПДВ -
20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом -100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п. 6.3 Договору в платіжних
дорученнях Покупець повинен
обов'язково зазначати номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу, без зазначення періоду за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у Покупця за цим
договором Продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
Покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
Договором.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
цього Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

14.10.13 р. укладена Додаткова угода № 1 до
Договору купівлі-продажу природного
газу № 13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., якою
Сторони погодили викласти п. 4.1
Договору в наступній редакції: 4.1
Кількість газу, яка передається
Покупцеві, визначається за показами
комерційних вузлів обліку газу
Покупця".

31.12.13 р. укладена Додаткова угода № 2 до
Договору купівлі-продажу природного
газу № 13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., якою
Сторони погодили викласти п. 1.1
Договору в наступній редакції: " 1.1
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2013 році та у І
півріччі 2014р. природний газ, ввезений
на митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується
приймати та оплачувати природний газ
на умовах цього Договору".

На виконання умов Договору позивач в
січні - грудні 2013р. поставив
відповідачу природний газ на загальну
суму 20509309,23 грн., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу від 19.09.2013р. на суму 3648096,27 грн. (за
січень 2013р.), від 19.09.2013р. на суму 2814626,82
грн. (за лютий 2013р.), від 31.03.2013р. на суму
3081670,89 грн. (за березень 2013р.), від 19.09.2013р.
на суму 1459840,48 грн. (за квітень 2013р.), від
19.09.2013р. на суму 473215,57 грн. (за травень
2013р.), від 19.09.2013р. на суму 423708,18 грн. (за
червень 2013р.), від 19.09.2013р. на суму 239887,34
грн. (за липень 2013р.), від 31.08.2013р. на суму
405490,66 грн. (за серпень 2013р.), від 30.09.2013р.
на суму 575676,19 грн. (за вересень 2013р.), від
31.10.2013р. на суму 2105201,44 грн. (за жовтень
2013р.), від 30.11.2013р. на суму 2151934,65 грн. (за
листопад 2013р.), від 24.01.2014р. на суму 3129960,74
грн. (за грудень 2013р.) (а.с. 19-30).

Відповідач свої Договірні зобов'язання
стосовно повних та вчасних розрахунків
за поставлений природний газ виконав
часткового в сумі 13056665,09 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
(а.с. 117-137).

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
день прийняття рішення судом становить
7452644,14 грн.

Зміст договору, укладеного між
сторонами, взяті в ньому зобов'язання
свідчать про те, що між сторонами
виникли правовідносини з поставки, які
регулюються ст. 655 ЦК України.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі статтею 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається , якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України , інших
актів цивільного законодавства , а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог , що звичайно
ставляться.

Позовні вимоги в частині стягнення
боргу стверджуються договором №
13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., актами
прийому-передачі природного від
19.09.2013р. (за січень 2013р.), від 19.09.2013р. (за
лютий 2013р.), від 31.03.2013р. (за березень
2013р.), від 19.09.2013р. (за квітень 2013р.), від
19.09.2013р. (за травень 2013р.), від 19.09.2013р. (за
червень 2013р.), від 19.09.2013р. (за липень
2013р.), від 31.08.2013р. (за серпень 2013р.), від
30.09.2013р. (за вересень 2013р.), від 31.10.2013р.
(за жовтень 2013р.), від 30.11.2013р. (за
листопад 2013р.), від 24.01.2014р. (за грудень
2013р.), платіжними дорученнями,
розрахунком, іншими матеріалами
справи, а тому підлягають задоволенню в
сумі 7452644,14 грн. відповідно до ст.ст. 525,
526, 527, 655 Цивільного кодексу України.

Крім суми основного боргу позивач
пред'явив до стягнення 1257352,19 грн. пені
за періоди з 14.02.2013р. по 13.08.2013р., з
14.03.2013р. по 13.09.2013р., з 14.04.2013р. по 13.10.2013р.,
з 14.05.2013р. по 13.11.2013р., з 14.06.2013р. по
13.12.2013р., з 14.07.2013р. по 13.01.2014р., з 14.08.2013р.
по 13.02.2014р., з 14. 09.2013р. по 13.03.2014р., з
14.10.2013р. по 13.04.2014р., з 14.11.2013р. по 13.05.2014р.,
з 14.12.2013р. по 13.06.2014р., з 14.01.2014р. по
13.07.2014р., 1088052,32 грн. інфляційних втрат за
березень 2013р. - червень 2014р., 358960,60 грн. 3 %
річних за періоди з 14.02.2013р. по 23.09.2013р., з
14.03.2013р. по 30.12.2013р., з 14.04.2013р. по 01.04.2014р.,
з 14.05.2013р. по 01.04.2014р., з 14.06.2013р. по
01.04.2014р., з 14.07.2013р. по 01.04.2014р., з 14.08.2013р.
по 01.04.2014р., з 14. 09.2013р. по 01.04.2014р., з
14.10.2013р. по 14.07.2014р., з 14.11.2013р. по 14.07.2014р.,
з 14.12.2013р. по 14.07.2014р., з 14.01.2014р. по 17.07.2014р.

Розглянувши вимоги позивача стосовно
стягнення пені, суми, на яку збільшився
борг внаслідок інфляційних процесів,
та 3% річних суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України - неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.2 ст. 551 Цивільного кодексу
України - якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а 3% річних є платою за
користування чужими коштами в цей
період прострочки виконання
відповідачем його договірного
зобов'язання, і за своєю правовою
природою вони є самостійними способами
захисту цивільних прав і забезпечення
виконання цивільних зобов'язань.

При цьому, індекс інфляції (індекс
споживчих цін) це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування і інфляційних втрат,
а розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце протягом повного
календарного місяця, помноженої на
індекс інфляції, визначений
Держкомстатом, за період прострочки.
Розрахунки індексу інфляції за
квартал, період з початку року і т. п.
проводяться "ланцюговим" методом, тобто
шляхом множення: місячних (квартальних
і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від
27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики
розрахунку базового індексу споживчих
цін").

Крім того, згідно п. 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012,
сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, (дефляція) (постанова Вищого
господарського суду України від 05.04.2011
№ 23/466 та лист Верховного Суду України
"Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997 №
62-97р).

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в
середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення
суми заборгованості на момент її
виникнення на сукупний індекс інфляції
за період прострочення платежу. При
цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31
день місяця, то інфляційні
втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця
(постанова Вищого
господарського суду України
від 01.02.2012 № 52/30).

Позивачем не враховано, що оскільки у
пункті 6.1 укладеного між сторонами
договору зобов'язання стосовно
остаточного розрахунку за отриманий
газ визначено до настання 14-го числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу, - то останнім днем виконання
такого зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну - тобто 13 число
(абз.2 п.1.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013).

Також нарахувавши пеню та 3% річних ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" не дотримано
вимоги частини 5 статті 254 ЦК України,
згідно яких: "Якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день." Так,
нараховуючи пеню та 3% річних в зв'язку з
невиконанням відповідачем
зобов'язання за березень 2013 року,
червень 2013 року, вересень 2013 року
позивачем визначений початок строку
нарахування зазначеної суми -
відповідно з 14 квітня 2013 року, 14 липня
2013 року, 14 жовтня 2014 року, тоді як
відповідно до ч.5- ст.254 ЦК України
правомірним є розрахунок починаючи з 16
квітня 2013 року, 16 липня 2013 року та 15
жовтня 2013 року відповідно.

Крім того, позивачем залишено поза
увагою те що: "...моментом виконання
грошового зобов'язання є дата
зарахування коштів на рахунок
кредитора" (п.30.1 статті 30 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні"). Таким чином день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені (абз.1 п.1.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013).

Визначаючи суму, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів
позивачем розрахована інфляція по
кожному окремому зобов'язанню за
період прострочення починаючи з місяця
в якому таке зобов'язання мало бути
виконано, що не відповідає висновкам,
викладеним у абзаців 2, 3 п.3.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013. Так, відповідно
до даних роз'яснень: "Індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць. Розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція)."

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного суд дійшов висновку,
що розрахунок пені слід здійснювати за
періоди з 14.02.2013р. по 13.08.2013р., з 14.03.2013р.
по 13.09.2013р., з 16.04.2013р. по 13.10.2013р., з
14.05.2013р. по 13.11.2013р., з 14.06.2013р. по 13.12.2013р.,
з 16.07.2013р. по 13.01.2014р., з 14.08.2013р. по
13.02.2014р., з 14. 09.2013р. по 13.03.2014р., з 15.10.2013р.
по 13.04.2014р., з 14.11.2013р. по 13.05.2014р., з
14.12.2013р. по 13.06.2014р., з 14.01.2014р. по 13.07.2014р.
і становитиме 1255568,14 грн., а 3% річних - за
періоди з 14.02.2013р. по 23.09.2013р., з 14.03.2013р.
по 30.12.2013р., з 16.04.2013р. по 01.04.2014р., з
14.05.2013р. по 01.04.2014р., з 14.06.2013р. по 01.04.2014р.,
з 16.07.2013р. по 01.04.2014р., з 14.08.2013р. по
01.04.2014р., з 14. 09.2013р. по 01.04.2014р., з 15.10.2013р.
по 14.07.2014р., з 14.11.2013р. по 14.07.2014р., з
14.12.2013р. по 14.07.2014р., з 14.01.2014р. по 17.07.2014р. і
становитиме 357346,07 грн., інфляційних
втрат за березень 2013р. - червень 2014р. і
становитиме 1059963,37 грн.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі
невиконання Покупцем пункту 6.1. умов
цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Таким чином підлягає стягненню пеня в
сумі 1255568,14 грн. відповідно до
контррозрахунку здійсненого
відповідачем та перевіреного судом.

Разом з цим суд вважає за можливе
зменшити пеню на 50% до суми 627784,07 грн. на
підставі п. 3 ст.83 ГПК України, виходячи
з наступного.

П. 1 ст. 233 Господарського кодексу
України закріплено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до положень ст. 3, ч.3 ст. 509
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства та,
водночас, засадами на яких має
ґрунтуватися зобов'язання між
сторонами є добросовісність,
розумність і справедливість.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у
разі якщо належні до сплати штрафні
санції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій.

Стаття 83 ГПК України надає
господарському суду право приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідач обґрунтовуючи клопотання
про зменшення неустойки, послався на
складний фінансовий стан підприємства
обумовлений наступними обставинами:

- наявність невідшкодованої
різниці в тарифах за 2011 рік, що
підтверджується витягом з протоколу
засідання територіальної комісії з
погашення заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу
Вінницької області №35 від 07 лютого 2014
року, відповідно до якого, узгоджено
обсяг заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялась, транспортувалась та
постачалась населенню ДП
«Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» за
2011 рік у розмірі 472 078,39грн.;

- наявність невідшкодованої
різниці в тарифах за 2012 рік, що
підтверджується витягом з протоколу
засідання територіальної комісії з
погашення заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу
Вінницької області №35 від 07 лютого 2014
року, відповідно до якого, узгоджено
обсяг заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялась, транспортувалась та
постачалась населенню ДП
«Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» за
2012 рік у розмірі 5 755 779,45грн.;

- наявність невідшкодованої
різниці в тарифах за 2013 рік, що
підтверджується витягом з протоколу
засідання територіальної комісії з
погашення заборгованості підприємств
паливно-енергетичного комплексу
Вінницької області №36 від 05 березня 2013
року, відповідно до якого, узгоджено
обсяг заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялась, транспортувалась та
постачалась населенню ДП
«Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» в
2013 рокці у розмірі 11182 081,34грн.;

- наявність невідшкодованої
різниці в тарифах за 1 півріччя 2014 рік,
що підтверджується розрахунком обсягу
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, відповідно до якого,
узгоджено обсяг заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
що вироблялась, транспортувалась та
постачалась населенню ДП
«Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» за 1
півріччя 2014 року у розмірі 5 568 712,38грн.;

- наявність заборгованості
населення перед Підприємством з оплати
послуг теплопостачання, яка станом на
01.09.2014р. становить 2 654336,76рн., що
підтверджується довідкою №359/1 від
08.09.2014р. Копія довідки додається;

- існування заборгованості бюджетних
установ та інших споживачів перед ДП
«Теплокомуенерго Маяк» ПАТ «Маяк» з
оплати послуг теплопостачання, яка на
04.09.2014р. становить 979 148,02грн., що
підтверджується довідкою №359/1 від
05.09.2014р. Копія довідки додається;

- поточна кредиторська
заборгованість Підприємства за товари,
роботи, послуги відповідно до балансу
на 30.06.2014р. становить 15 838 тис. грн.

Крім іншого, сплата надмірно великих
штрафних санкцій в даному випадку
зачіпає не лише майнові інтереси
відповідача, а й інші інтереси, зокрема,
можливість вчасного та якісного
постачання теплової енергії населенню.

Беручи до уваги зазначені причини
неналежного виконання грошового
зобов'язання, оцінивши фінансовий стан
обох сторін, суд вважає за можливе
зменшити належну до стягнення пеню до
суми 627784,07 грн.

Таким чином позовні вимоги в частині
стягнення пені підтверджуються
договором № 13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р.,
розрахунком, іншими матеріалами
справи і підлягають задоволенню судом
в сумі 627784,07 грн. пені за періоди з
14.02.2013р. по 13.08.2013р., з 14.03.2013р. по 13.09.2013р.,
з 16.04.2013р. по 13.10.2013р., з 14.05.2013р. по
13.11.2013р., з 14.06.2013р. по 13.12.2013р., з 16.07.2013р.
по 13.01.2014р., з 14.08.2013р. по 13.02.2014р., з 14.
09.2013р. по 13.03.2014р., з 15.10.2013р. по 13.04.2014р., з
14.11.2013р. по 13.05.2014р., з 14.12.2013р. по 13.06.2014р.,
з 14.01.2014р. по 13.07.2014р. на підставі ст. 611
Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 551
Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги в частині стягнення
інфляційних втрат та 3 % річних
підтверджуються договором № 13/3253-ТЕ-1
від 28.12.2012р., розрахунком, іншими
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню частково в сумі 1059963,37 грн.
інфляційних втрат за березень 2013р. -
червень 2014р., та частково в сумі 357346,07
грн. 3% річних за періоди з 14.02.2013р. по
23.09.2013р., з 14.03.2013р. по 30.12.2013р., з 16.04.2013р.
по 01.04.2014р., з 14.05.2013р. по 01.04.2014р., з
14.06.2013р. по 01.04.2014р., з 16.07.2013р. по 01.04.2014р.,
з 14.08.2013р. по 01.04.2014р., з 14. 09.2013р. по
01.04.2014р., з 15.10.2013р. по 14.07.2014р., з 14.11.2013р.
по 14.07.2014р., з 14.12.2013р. по 14.07.2014р., з
14.01.2014р. по 17.07.2014р. на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного, оцінивши
подані представником позивача докази
та матеріали справи у їх сукупності,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню відповідно до
чинного законодавства в сумі 9497737,65
грн., з яких:

основний борг - 7452644,14 грн.;

пеня - 627784,07 грн.;

3 % річних - 357346,07 грн.;

інфляційні втрати - 1059963,37 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір підлягає покладенню на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013р. у разі, коли господарський суд
на підставі пункту 3 статті 83 ГПК
зменшує розмір неустойки (штрафу, пені),
витрати позивача, пов'язані зі сплатою
судового збору, відшкодовуються за
рахунок відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49 ст. 82-84, 115
Господарського процесуального кодексу
України

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково в сумі
9497737,65 грн.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Теплокомуненерго Маяк" Публічного
акціонерного товариства "Маяк" (вул.
Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, 21029,
ідентифікаційний код 23110524) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001,
ідентифікаційний код 20077,14 грн.
основного боргу, 627784,07 грн. пені, 357346,07
грн. 3 % річних, 1059963,37 грн. інфляційних
втрат, 72853,45 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В задоволенні позовних вимог в
частині стягнення пені в сумі 629568,12
грн., 3% річних в сумі 1614,53 грн.,
інфляційних втрат в сумі 28088,95 грн.
відмовити.

5. Копію рішення направити позивачу
рекомендованим листом.

Повне рішення складено 06 жовтня 2014 р.

Суддя Говор Н.Д.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б. Хмнльницького, 6, м.
Київ, 01001)