ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 01» жовтня 2014р.
Справа №19/22-10

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,

при секретарі Деркач Ю.О.,

за участю представників:

апелянта - Управління Пенсійного фонду
України в Недригайлівському районі - не
з'явився;

боржника - не з'явились;

ліквідатора - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі, м. Суми
(вх.№2839С/2, вх.№2841С/2) на ухвалу
господарського суду Сумської області
від 19.08.2014 року у справі №19/22-10,

за заявою Відкритого акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» в
особі ВАТ КБ «Надра» Сумське
регіональне управління
«Слобожанщина»,

до Відкритого акціонерного товариства
«Недригайлівське підприємство
«Агротехсервіс», смт. Недригайлів,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 19.08.2014 року у справі
№19/22-10 (суддя Спиридонова Н.О.) у
задоволенні заяви №2344/08-20 від 27.06.2014
року УПФУ в Недригайлівському районі
про визнання поточних кредиторських
вимог на суму 10172,50 грн. до боржника -
Відкритого акціонерного товариства
«Недригайлівське підприємство
«Агротехсервіс», відмовлено.

У задоволенні заяви №3335/08-20 від 29.07.2014
року УПФУ в Недригайлівському районі
про визнання поточних кредиторських
вимог на суму 1037,70 грн. до боржника -
Відкритого акціонерного товариства
«Недригайлівське підприємство
«Агротехсервіс», відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі з вказаною
ухвалою місцевого господарського суду
не погодилося та звернулося до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Сумської
області від 19.08.2014р. у справі №19/22-10 та
прийняти нове рішення, яким визнати та
включити до реєстру поточні
кредиторські вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі Сумської
області до ВАТ «Недригайлівське
підприємство «Агротехсервіс» з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 2 за
липень 2014 року у розмірі 1037,70 грн.

Також, апелянт подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати ухвалу
господарського суду Сумської області
від 19.08.2014 року у справі №19/22-10 та
прийняти нове рішення, яким визнати та
включити до реєстру поточні
кредиторські вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі Сумської
області до ВАТ «Недригайлівське
підприємство «Агротехсервіс» з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 2 за
період з вересня 2013 року по червень 2014
року у розмірі 10172,50 грн.

Зважаючи на те, що апеляційні скарги
подано на один і той самий
процесуальний документ, а саме, на
ухвалу господарського суду Сумської
області від 19.08.2014 року у справі №19/22-10,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі Сумської
області слід розглянути в одному
апеляційному провадженні та ухвалою
суду від 22.09.2014 року їх прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційних
скарг, які є тотожними за змістом,
скаржник зазначає, що Закон України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
допускає виникнення (збільшення) в
ліквідаційній процедурі у боржника
поточної заборгованості, яка повинна
бути пред'явлена до моменту
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідації боржника як юридичної
особи.

Апелянт вказує, що порядок нарахування
збору на покриття фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», передбачено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України. Відшкодування витрат
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, не є податком чи
збором (обов'язковим платежем) у
розумінні Податкового кодексу України
та не включається до складу податків,
інших податкових платежів, що
складають систему оподаткування, на
які поширюється податкове
законодавство.

Як вказує апелянт, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкцією не
передбачено припинення нарахування
заборгованості на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, в період, коли щодо боржника
відкрита ліквідаційна процедура.

Крім того, апелянт зазначає, що
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
працівникам підприємства здійснюється
до внесення запису до ЄДРПОУ про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Боржник та ліквідатор у судове
засідання Харківського апеляційного
господарського суду не з'явилися,
уповноважених представників не
направили, про причини неявки суд не
сповістили, про час та місце судового
засідання були належним чином
повідомлені. У відповідності до штампу
вихідної кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№014010) ухвала про прийняття
апеляційних скарг до провадження була
направлена 22.09.2014 року у кількості
трьох примірників, що підтверджує
належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
прийняття апеляційних скарг до
провадження від 22.09.2014 року, учасникам
судового процесу.

До початку судового засідання 01.10.2014
року від апелянта до суду надійшло
клопотання (вх.№8394), в якому у зв'язку з
тим, що представник не може з'явитись у
призначене судове засідання, просить
розглянути та задовольнити апеляційну
скаргу без участі представника.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційних скарг
до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності
представників апелянта, боржника та
ліквідатора.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши викладені в апеляційній
скарзі доводи, а також перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 23.03.2010 року прийнято заяву
Відкритого акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» в особі ВАТ КБ
«Надра» Сумське регіональне
управління «Слобожанщина» до розгляду
та порушено провадження у справі №19/22-10
про банкрутство Відкритого
акціонерного товариства
«Недригайлівське підприємство
«Агротехсервіс» у порядку ст.ст. 6, 7, 8, 11
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Введено
процедуру розпорядження майном
боржника. Розпорядником майна боржника
призначено арбітражного керуючого
Савочку А.А. та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

В подальшому, господарським судом
Сумської області за результатом
попереднього засідання винесено
ухвалу від 02.11.2010 року, якою затверджено
реєстр вимог кредиторів до боржника -
Відкритого акціонерного товариства
«Недригайлівське підприємство
«Агротехсервіс» по справі №19/22-10.

Постановою господарського суду
Сумської області від 14.12.2010 року
припинено процедуру розпорядження
майном Відкритого акціонерного
товариства «Недригайлівське
підприємство «Агротехсервіс» та
визнано його банкрутом. Відкрито
ліквідаційну процедуру, яка не повинна
перевищувати 12 місяців. Призначено
ліквідатором банкрута - арбітражного
керуючого Савочку А.А., на якого
покладено виконання дій по ліквідації
боржника відповідно до Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Зобов'язано ліквідатора подати до
господарського суду Сумської області
звіт та ліквідаційний баланс з
доданими до нього документами
відповідно до вимог Закону України про
банкрутство.

04.07.2014 року Управління Пенсійного фонду
України в Недригайлівському районі
м.Суми звернулось до місцевого
господарського суду з заявою про
визнання поточних кредиторських вимог
з відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
списком №2 за період з вересня 2013 року
по червень 2014 року включно в розмірі
10172,50 грн.

У серпні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Недригайлівському
районі м.Суми звернулось до місцевого
господарського суду з заявою про
визнання поточних кредиторських вимог
з відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
списком №2 за липень 2014 року в розмірі
1037,70 грн.

Заяви Управління Пенсійного фонду
України в Недригайлівському районі
м.Суми про визнання поточних
кредиторських вимог призначено до
розгляду, а 19.08.2014 року господарським
судом Сумської області винесено
оскаржувану ухвалу з посиланням на те,
що у банкрута не виникло і не могло
виникнути додаткових зобов'язань перед
УПФУ в Недригайлівському районі по
відшкодуванню пільгових пенсій в силу
приписів Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується із висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Статтею 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено, що провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, Господарським процесуальним
кодексом України, іншими законодавчими
актами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
кредитор - це юридична або фізична
особа, яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

Згідно ст. 23 Закону України про
банкрутство з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
закінчується технологічний цикл із
виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Водночас, зазначеною статтею
передбачено, що за відповідних
обставин припиняється підприємницька
діяльність банкрута та повноваження
органів управління банкрута щодо
управління банкрутом і розпорядження
його майном, а також повноваження
власника (власників) майна банкрута.

У межах повноважень, визначених ч. 1 ст.
25 Закону України про банкрутство,
ліквідатор заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, є
неоплаченими і заявлені кредитором у
межах строку ліквідаційної процедури,
передбаченого ч. 2 ст. 22 Закону.

Отже, зазначеними нормами Закону,
законодавець чітко визначив, що
поточні вимоги кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

В ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута в особі його
органу управління - ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених у цьому Законі, а порядок
їх виконання визначений відповідними
нормами Закону про банкрутство. Такими
випадками є зобов'язання з оплати
поточних комунальних і
експлуатаційних витрат та інших
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури (ч.9 ст. 30
Закону України про банкрутство).

Законами України врегульовано порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, шляхом введення
окремого виду збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій.

Статтею 4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлена ставка збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Проте, при здійсненні процедури
банкрутства боржника (підприємства,
установи, організації) до
правовідносин, які виникли між ним та
іншими господарюючими суб'єктами,
юридичними або фізичними особами, а
також органами доходів і зборів та
іншими державними органами,
застосовується Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
який є спеціальним Законом та має
перевагу серед інших
нормативно-правових актів, в тому
числі, пов'язаних із застосуванням норм
податків і зборів.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
зазначає, що оскільки суми витрат на
виплату та доставку пенсій є окремим
видом збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування і підстава для
нарахування суми у розмірі 10172,50 грн. та
у розмірі 1037,70 грн. виникла після
прийняття постанови про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури, на них
розповсюджується положення ст. 23
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України по
справам №6/108-09 від 08.04.2014 року та №3-8гс14
(10/б-711) від 08.04.2014 року.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що за змістом ст.
110 Цивільного кодексу України однією з
підстав ліквідації юридичної особи є
відповідне рішення суду, в той час, як
юридична особа є ліквідованою (такою,
що припинилася) з дня внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
її припинення (ч. 2 ст. 104, ч. 5 ст. 111 цього
Кодексу).

Отже, виникнення зобов'язань
припиняється не з припиненням
(ліквідуванням) юридичної особи, а саме
з ліквідацією юридичної особи.

У зв'язку з тим, що ліквідація являє
собою комплекс заходів з припинення
діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності, виникнення зобов'язань
припиняється з моменту винесення судом
рішення (у формі постанови) про
відкриття процедури ліквідації
юридичної особи - банкрута.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування ухвали суду першої
інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційних
скаргах, не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
перегляді справи та не можуть бути
підставою для скасування оскаржуваної
ухвали у даній справі, у зв'язку з чим
ухвалу господарського суду Сумської
області від 18.08.2014 року у справі №19/22-10
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст.
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Недригайлівському районі, м. Суми
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 19.08.2014 року у справі №19/22-10
про відмову у задоволенні заяви про
визнання поточних кредиторських вимог
у розмірі 10172,50 грн. та у розмірі 1037,70
грн. - залишити без змін.

Повний текст постанови складено 02
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

Суддя
Я.О. Білоусова

Суддя
В.О. Фоміна