ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2014 р.Справа № 916/2680/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ"

(68000, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. 1
Травня, 3, )

до відповідача: Приватного
підприємства „ВЕКТЕ"

(65072, м. Одеса, пров. Вишневського, буд. 9,
кв. 50, 65045, м. Одеса, вул. Базарна, буд. 63,
)

про стягнення суми боргу за договором
від 08.01.2014 №080114 у розмірі 365 826,24 грн., з
яких 363 318,00 грн. - сума основного боргу, 2
508,24 грн. - пеня

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача - Авершина А.Г.
(довіреність від 17.06.2014);

Від відповідача - не з`явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ" (далі
- Позивач) звернулось до господарського
суду Одеської області із позовом до
Приватного підприємства „ВЕКТЕ" (далі -
Відповідач) про стягнення суми боргу за
договором від 08.01.2014 №080114 у розмірі 365
826,24 грн., з яких 363 318,00 грн. - сума
основного боргу, 2 508,24 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Одеської
області суду від 08.07.2014 порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 29.07.2014.

Ухвалами суду відкладався розгляд
справи від 29.07.2014 на 11.08.2014,
від 11.08.2014 на 29.08.2014, від 29.08.2014 на 22.09.2014.

Представник Позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті
208, 218, 386, 530, 593, 655, 656, 662, 663, 665, пункт 2
статті 693, статтею 1166 Цивільного
кодексу України, статті 179, 193, 199, 216, 217,
218, 220, 224, 225, 230, 231, 232 Господарського
кодексу України, обґрунтовані
невиконанням Відповідачем умов
Договору від 08.01.2014 № 080114, за який було
внесено попередню оплату.

Відповідач явку свого повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату, місце та час
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення від 16.09.2014 №39525/14 (а.с. 76),
вимоги ухвал суду від 08.07.2014, 29.07.2014,
11.08.2014 та від 29.08.2014 не виконав,
письмового відзиву на позовну заяву, з
документальним та правовим
обґрунтуванням своїх заперечень, суду
не представив.

Справа розглядалась за наявними в ній
матеріалами відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши представника Позивача, суд,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2014 між Позивачем та Відповідачем
укладено Договір № 080114 /а.с. 10-11/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 3.1 Договору
від 08.01.2014 №080114 постачальник
(Відповідач) зобов'язався
організовувати та забезпечувати
безперебійну заправку нафтопродуктами
автотранспорту покупця (Позивач), а
покупець (Позивач) прийняти та оплатити
товар паливо у відповідності з умовами
цього договору, асортимент, загальна
кількість та ціна якого узгоджується
сторонами в рахунках-фактурах.
Покупець (Позивач) здійснює 100%
передоплату палива на підставі
рахунку-фактури протягом 2-х
банківських днів, з моменту отримання
такого рахунку.

Судом встановлено, що Позивачем
здійснено попередню оплату
Відповідачу за Договором від 08.01.2014
№080114 в сумі 1 191 462,40 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями, а саме:

від 10.04.2014 № 264 на суму 245 760,00 грн. (а.с. 30);

від 01.04.2014 №232 на суму 223 800,00 грн. (а.с. 31);

від 27.03.2014 №215 на суму 217 800,00 грн. (а.с. 32);

від 14.03.2014 №165 на суму 103 000,80 грн. (а.с. 34);

від 05.03.2014 №138 на суму 102 000,00 грн. (а.с. 35);

від 26.02.2014 №127 на суму 100 900,80 грн. (а.с. 36);

від 24.02.2014 №113 на суму 48 750,00 грн. (а.с. 37);

від 13.02.2014 №78 на суму 46 450,00 грн. (а.с. 38).

від 20.03.2014 №186 на суму 103 000,80 грн. (а.с. 81).

Відповідач частково поставив паливо на
загальну суму 995 361,60 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, а саме:

від 27.03.2014 №РН-000141 на суму 217 800,00 грн.
(а.с. 19);

від 05.03.2014 №РН-00087 на суму 102 000,00 грн. (а.с.
20);

від 20.03.2014 №РН-000127 на суму 103 000,80 грн.
(а.с. 21);

від 14.03.2014 №РН-00098 на суму 103 000,80 грн. (а.с.
22);

від 01.04.2014 №РН-00105 на суму 223 800,00 грн. (а.с.
23);

від 10.04.2014 №РН-0027 на суму 245 760,00 грн. (а.с.
24).

Частиною першою статті 11 Цивільного
кодексу України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу (частина перша статті
662 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського
кодексу України та статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 665,
частини другої статті 693 Цивільного
кодексу України у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Отже, сума боргу Відповідача за
Договором від 08.01.2014 №080114 за повернення
суми попередньої оплати становить 196
100,80 грн. (1 191 462,40 - 995 361,60 = 196 100,80).

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позовна вимога про
стягнення з Відповідача суми боргу за
непоставлену продукцію за Договором
від 08.01.2014 № 080114 у розмірі 363 318,00 грн.,
підлягає задоволенню частково, а саме
у розмірі 196 100,80 грн.

В силу частини другої статті 20
Господарського кодексу України, захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка
порушила право, штрафних санкцій, а
також іншими способами, передбаченими
законом.

Штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина перша статті 230
Господарського кодексу України).

Згідно із частиною другою статті 549
Цивільного кодексу України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

З урахуванням приписів статті 549,
Цивільного Кодексу України та статті 1
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" правовими наслідками
порушення грошового зобов'язання,
тобто зобов'язання сплатити гроші, є,
зокрема, обов'язок сплатити не лише
суму основного боргу, а й неустойку
якщо її стягнення передбачене
договором або актами законодавства
(пункт 1.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 №14). Оскільки Договором від 08.01.2014
№080114 не передбачено стягнення
неустойки за несвоєчасне повернення
суми попередньої оплати, позовна
вимога про стягнення пені не підлягає
задоволенню.

Окрім того, обґрунтовуючи застосування
пені Позивач посилається на частину
другу статті 625 Цивільного кодексу
України. Вказаною нормою встановлено
обов'язок боржника, сплатити, зокрема,
суму трьох процентів річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Проте, сплата трьох
процентів річних від простроченої суми
(якщо інший їх розмір не встановлений
договором або законом), так само як й
інфляційні нарахування, не мають
характеру штрафних санкцій (пункт 4.1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 №14).

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій
(пункт 4.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 №14).

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України при
задоволенні позову покладаються на
Відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до
вимог статті 84 Господарського
процесуального кодексу України та
підписано 29.09.2014.

Керуючись частиною першою статті 11,
частиною першою статті 230, статтями 525,
526, частиною першою статті 530, частиною
другою статті 549, статтею 629, частиною
першою статті 662, частиною першою
статті 665, частиною другою статті 693,
частинами першою, другою статті 712
Цивільного кодексу України, статтями 20,
193 Господарського кодексу України,
статтями 33, 34, 49, 75, 82, 84, 85, 111-28, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
„ВЕКТЕ" (65045, м. Одеса, вул. Базарна,
буд. 63, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ" (68000,
Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. 1
Травня, 3, ) заборгованість за договором від
08.01.2014 №080114 у розмірі 196 100,80 грн. (сто
дев'яносто шість тисяч сто гривень 80
коп.).

3. В задоволені іншої частини позову
відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства
„ВЕКТЕ" (65045, м. Одеса, вул. Базарна,
буд. 63, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ" (68000,
Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. 1
Травня, 3, ) витрати на сплату судового збору
у розмірі 3 922,40 грн. (три тисячі
дев'ятсот двадцять дві гривні 40 коп.).

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ю.А. Шаратов