КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2014 р. Справа№ 910/5394/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Самсіна Р.І.

за участю представників:

від позивача: Гаврилець О.В. -
представник за довіреністю;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: Лопатинська Є.Г. -
представник за довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з додатковою
відповідальністю "Укренергопром"

на рішення господарського суду міста
Києва від 23.06.2014

у справі № 910/5394/14 (суддя Спичак О.М.),

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Укренергопром"

до 1. Київської міської державної
адміністрації;

2. Головного управління
Держземагентства у м. Києві,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Київський еко-технократичний
благодійний фонд «Дімай»

про визнання договору оренди земельної
ділянки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.06.2104 у справі № 910/5394/14,
повний текст якого складено 01.07.2014, у
позові Товариства з додатковою
відповідальністю "Укренергопром" до
Київської міської державної
адміністрації, Головного управління
Держземагентства у м. Києві про
визнання договору на право тимчасового
користування землею припиненим з 25.12.2001
та зобов'язання відповідача-2 внести
зміни до земельно-кадастрової
документації щодо припинення з 25.12.2001 у
позивача права користування земельною
ділянкою - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позивачем не було
доведено, що на орендованій позивачем
згідно договору оренди від 02.06.1997
земельній ділянці розташовано саме
нерухоме майно, відчужене позивачем за
договором купівлі - продажу від 22.11.2012.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
23.06.2014 у справі № 910/5394/14 - скасувати,
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив позивачу в
задоволенні позову про визнання
договору на право тимчасового
користування землею від 02.06.1997
припиненим з 25.12.2001, оскільки, в зв'язку
зі зміною власника нерухомого майна,
яке знаходиться на орендованій ним за
договором тимчасового користування
від 02.06.1997 земельній ділянці, фактично
відбувся перехід права користування
земельною ділянкою до нового власника
нерухомого майна з 25.12.2001.

Крім того, в поданих 08.10.2014 до
Київського апеляційного
господарського суду письмових
поясненнях, позивач зазначав, що за
договором купівлі-продажу від 25.12.2001
відчужене саме те нерухоме майно, яке
зазначено в договорі тимчасового
користування землею від 02.06.1997.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з додатковою
відповідальністю "Укренергопром" по
справі № 910/5394/14 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014
апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
"Укренергопром" на рішення
господарського суду міста Києва від
23.06.2014 по справі №910/5394/14 прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи призначено
на 10.09.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 на
підставі ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України, до
участі у справі № 9105394/14 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача залучено - Київський
еко-технократичний благодійний фонд
"ДІМАЙ". Розгляд справи відкладено на
24.09.2104.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014 на
підставі ст.ст. 69, 102 Господарського
процесуального кодексу України,
продовжено строк розгляду апеляційної
скарги Товариства з додатковою
відповідальністю "Укренергопром" по
справі № 910/5394/14 на 15 днів. Розгляд
справи № 910/5394/14 відкладено на 08.10.2014 на
10:40 год.

Розпорядженням секретаря судової
палати Тищенко А.І. від 08.10.2014 справу №
910/5394/14 передано на розгляд колегії
суддів у складі: головуючий суддя
Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Самсін
Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.10.2014 справу №
910/5394/14 прийнято до провадження колегії
суддів Київського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді
Власов Ю.Л., Самсін Р.І. Розгляд справи
вирішено здійснювати в раніше
призначеному судовому засіданні -
08.10.2014 о 10.40 год.

07.10.2014 до Київського апеляційного
господарського суду від відповідача-2
надійшли заперечення на апеляційну
скаргу, відповідно до яких відповідач-2
заперечує проти апеляційної скарги та
просить в її задоволенні відмовити, а
оскаржуване позивачем рішення -
залишити без змін, посилаючись на те, що
оскаржуване позивачем рішення
прийняте з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
з урахуванням всіх обставин справи.

В судовому засіданні 08.10.2014 позивач
апеляційну скаргу підтримав, просив з
підстав, викладених в апеляційній
скарзі та додаткових поясненнях,
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити.

Представник третьої особи в судовому
засіданні проти апеляційної краги
заперечував, просив залишити її без
задоволення, а оскаржуване позивачем
рішення - без змін.

Відповідачі -1, -2 своїх представників в
судове засідання 08.10.2014 не направили,
про день, час та місце проведення
судового засідання були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомили.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Дослідивши матеріали справи,
враховуючи, що відповідачі -1, - 2
належним чином були повідомлені про
час і місце розгляду справи судом, що
підтверджується витягами з офіційного
сайту Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, які
містять інформацію про отримання
відповідачами -1, -2 поштових
відправлень (штрихкодові
ідентифікатори, відповідно, 888 та
926), судова колегія вважає
можливим розглянути справу у
відсутності представників
відповідачів-1, -2, за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 02.06.1997 між відповдіачем-1
Київською міською державною
адміністрацією та Відкритим
акціонерним товариством
«Укренергопром» (правонаступником
якого є позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укренергопром»)
(далі - позивач) укладено договір на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди), який
зареєстровано у книзі договорів на
право тимчасового користування землею
02.06.1997 за № 90-5-00023, згідно умов якого
відповдіач-1 на підставі розпорядження
від 20.03.1997 № 331 надав, а позивач прийняв
в тимчасове користування земельну
ділянку загальною площею 18 558 кв.м., в
т.ч. промислової забудови: капітальної
одноповерхової - 1 200 кв.м., допоміжної та
прилеглої території - 17 358 кв.м. (п.1.1),
земельна ділянка надається у тимчасове
довгострокове користування на умовах
оренди строком на 49 років для
обслуговування та експлуатації
виробничої бази на вул. Промисловій, 4 у
Харківському районі міста Києва (п. 1.2).

21.11.2001 між позивачем, як продавцем, та
третьою особою Київським
еко-технократичним благодійним фондом
"Дімай", як покупцем, укладено договір
купівлі - продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу за № 4235
від 21.11.2001, відповідно до умов якого
позивач продав, а третя особа придбала
цілісний майновий комплекс,
відокремлена частина якого
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Промислова, 4 (юридична адреса - вул.
Солом'янська, буд. 5), зокрема площа
відчужуваних нежилих приміщень
складає 2 679,0 кв.м.

Місцевим господарським судом
встановлено, що договір купівлі -
продажу не містить відомостей, на якій
саме земельній ділянці розташовано
відчужуване майно.

Листами від 24.12.2001 № 777/7, від 18.10.2004 № 420
та від 21.05.2013 № 140 позивач просив
відповідача-1 зупинити дію договору від
02.06.1997 у зв'язку з відчуженням
нерухомості за адресою: м. Київ, вул.
Промислова, 4.

Листом від 11.03.2002 № 777/72, адресованим
начальнику Київського міського
управління земельних ресурсів, позивач
просив зупинити дію договору від 02.06.1997
у зв'язку з відчуженням нерухомості за
адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4.

В свою чергу, Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) листом від
03.07.2013 № 05707-13908 повідомив позивача про
те, що термін дії договору оренди
встановлений до 02.06.2046 і для вирішення
поставленого питання
балансоутримувачу майна, розміщеного
на відповідній земельній ділянці,
необхідно звернутися з відповідним
клопотанням до Київської міської ради.

Листом від 16.07.2013 № 05704-15100 Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
повідомив позивача про необхідність
приведення розміру орендної плати,
визначеної в договорі оренди, у
відповідність до розмірів орендної
плати, встановлених рішенням Київської
міської ради від 28.02.2013 № 89/9146.

Листом від 14.03.2014 № 05707-23 Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
повідомив представника позивача про
те, що розпорядженням Київської
міської державної адміністрації від
20.03.1997 № 331 позивачу оформлено право
тимчасового користування на умовах
оренди строком на 49 років земельну
ділянку (кадастровий номер 8
000000000:90:116:0003) на вул. Промисловій, 4,
площею 18 558 кв.м. для обслуговування та
експлуатації виробничої бази, і за
даними міського земельного кадастру в
Департаменті земельних ресурсів був
зареєстрований договір на право
тимчасового користування землею (в
тому числі і на умовах оренди) від 02.06.1997
№ 90-5-00023.

До того ж, в матеріалах справи наявна
Інформаційна довідка з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо об'єкта нерухомого майна у м. Києві
по вул. Промислова, 4.

Позивач просить визнати припиненим з
25.12.2001 договір на право тимчасового
користування землею від 02.06.1997,
реєстровий № 90-5-00023, площею 18 558 кв.м. за
адресою: м. Київ, Голосіївський район,
вул. Промислова, 4, укладений між
відповідачем-1 та позивачем, а також
зобов'язати відповідача-2 внести зміни
до земельно-кадастрової документації.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що при
вирішенні спору необхідно керуватися
нормами, які є чинними на момент
звернення позивача з відповідним
позовом до суду в частині застосування
відповідних норм з метою захисту прав
позивача, а також нормами, які були
чинні на момент виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до ст.13 Конституції України
земля є об"єктом власності
Українського народу, від імені якого
права власності здійснюють органи
державної влади та органи державної
влади і місцевого самоврядування.

На момент укладення договору оренди
від 02.06.1997 діяв Земельний кодекс УРСР
від 15.03.1991, статтею 27 якого зокрема було
передбачено, що право користування
земельною ділянкою чи її частиною
припиняється у разі: 1) добровільної
відмови від земельної ділянки; 2)
закінчення строку, на який було надано
земельну ділянку; 3) припинення
діяльності підприємства, установи,
організації, селянського
(фермерського) господарства; 4)
систематичного невнесення земельного
податку в строки, встановлені
законодавством України, а також
орендної плати в строки, визначені
договором оренди; 5) нераціонального
використання земельної ділянки; 6)
використання земельної ділянки
способами, що призводять до зниження
родючості грунтів, їх хімічного і
радіоактивного забруднення,
погіршення екологічної обстановки; 7)
використання землі не за цільовим
призначенням; 8) невикористання
протягом одного року земельної
ділянки, наданої для
сільськогосподарського виробництва, і
протягом двох років - для
несільськогосподарських потреб; 9)
вилучення земель у випадках,
передбачених статтями 31 і 32 цього
Кодексу. Право тимчасового
користування землею припиняється
шляхом розірвання договору.

З 01.01.2002 набрав чинності новий
Земельний кодекс України, який зокрема
статтею 141 визначає, що підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є: а) добровільна
відмова від права користування
земельною ділянкою; б) вилучення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Згідно статті 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Так, договір оренди землі припиняється,
зокрема, у разі набуття права власності
на житловий будинок, будівлю або
споруду, що розташовані на орендованій
іншою особою земельній ділянці.

На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний
за рішенням суду в порядку,
встановленому законом (ч. ч. 1, 3 ст. 31
Закону України "Про оренду землі").

Згідно з ч. 2 статті 120 Земельного
кодексу України, якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Частиною 2 статті 202 Господарського
кодексу України визначено, що
господарське зобов'язання
припиняється зокрема у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду, тощо.

Колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що позивач, як
правонаступник Відкритого
акціонерного товариства
"Укренергопром", на підставі укладеного
02.06.1997 між Відкритим акціонерним
товариством "Укренергопром" та
відповдіачем-1 договору оренди, є
орендарем земельної ділянки загальною
площею 18 558 кв.м., в т.ч. промислової
забудови: капітальної одноповерхової -
1200 кв.м., допоміжної та прилеглої
території - 17 358 кв.м., строк оренди - 49
років,

Як зазначав Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) у листі від
14.03.2014 № 05707-23, кадастровий номер
земельної ділянки, який орендується
позивачем згідно умов договору від
02.06.199 є 8 000000000:90:116:0003.

Згідно договору купівлі - продажу від
21.11.2001, позивач продав, а третя особа
придбав цілісний майновий комплекс,
відокремлена частина якого
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Промислова, 4 (юридична адреса - вул.
Солом'янська, буд. 5), зокрема площа
відчужуваних нежилих приміщень
складає 2 679,0 кв.м.

Колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що договір купівлі -
продажу від 21.11.2001 не містить
відомостей, на якій саме земельній
ділянці розташована відчужувана
нерухомість.

В додаткових поясненнях, поданих 08.10.2014
до Київського апеляційного
господарського суду, позивач зазначав,
що саме вказана в договорі оренди
земельної ділянки будівля продана у
складі цілісного майнового комплексу
третій особі, підтвердженням чого на
думку позивача є: довідка
характеристика БТІ від 09.11.2001, лист
державного архіву міста Києва від
24.09.2014 №05-11/720, розпорядження КМДА від
20.03.1997 №331, витяг із відомості про
результати інвентаризації щодо
нерухомого майна від 28.10.1999, план схема
з інвентаризаційної справи будівель за
адресою: вул. Промислова, 4.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів, дослідивши подані
позивачем: довідку характеристики БТІ
від 09.11.2001, лист державного архіву міста
Києва від 24.09.2014 №05-11/720, розпорядження
КМДА від 20.03.1997 №331, витяг із відомості
про результати інвентаризації щодо
нерухомого майна від 28.10.1999, план схему
з інвентаризаційної справи будівель за
адресою: вул. Промислова, 4, дійшла
висновку, що вони не є належними у
розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами того, що відчужене позивачем
третій особі майно за договором
купівлі - продажу від 22.11.2012 розташоване
саме на орендованій позивачем згідно
договору оренди від 02.06.1997 земельній
ділянці, оскільки, зазначені документи
не містять таких відомостей.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що ні
під час розгляду справи в суді першої
інстанції, ні під час апеляційного
провадження, позивачем не було
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, що на орендованій позивачем
згідно договору оренди від 02.06.1997
земельній ділянці розташовано саме
нерухоме майно, відчужене позивачем за
договором купівлі - продажу від 22.11.2012,
наведений договір купівлі - продажу
таких відомостей не містить, як не
містить їх і інформаційна довідка з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого
майна.

Як зазначалось вище, позивач просить
визнати припиненим договір на право
тимчасового користування землею від
02.06.1997, реєстровий № 90-5-00023, площею 18 558
кв.м. за адресою: м. Київ, Голосіївський
район, вул. Промислова, 4, укладений між
відповдіачем-1 та Відкритим
акціонерним товариством
"Укренергопром", правонаступником
якого є позивач - з 25.12.2001.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Стаття 20 Господарського кодексу
України передбачає відповідні способи
захисту цивільних прав та інтересів.

Вимога про визнання припиненим
договору оренди земельної ділянки,
тобто встановлення факту, як способу
захисту прав на земельні ділянки,
чинним законодавством не передбачена
та не призводить до поновлення
порушеного права, а отже не може бути
самостійним предметом позову у
господарському суді.

З урахуванням викладеного колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що позивачем неправильно обрано
спосіб захисту порушеного права та не
доведено підстав для визнання
припиненим договору на право
тимчасового користування землею від
02.06.1997.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 11.06.2014 у справі №904/9308/13.

Крім того, враховуючи позицію Пленуму
Вищого господарського суду України,
викладену в п. 2.29 Постанови від 17.05.2011 №
6 "Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин", колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду зазначає, що
договір оренди земельної ділянки може
бути припинений лише на майбутнє,
оскільки неможливо повернути вже
здійснене за ним користування
ділянкою.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що вимога позивача про
визнання припиненим з 25.12.2001 договору
на право тимчасового користування
землею від 02.06.1997, реєстровий № 90-5-00023,
площею 18 558 кв.м. за адресою: м. Київ,
Голосіївський район, вул. Промислова, 4,
укладеного між Київською міською
державною адміністрацією та Відкритим
акціонерним товариством
"Укренергопром", правонаступником
якого є ТОВ "Укренергопром" -
задоволенню не підлягає.

Також колегія судів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що не підлягає
задоволенню і вимога позивача про
зобов'язання Головне управління
Держземагенства у м. Києві внести зміни
до земельно-кадастрової документації
щодо припинення з 25.12.2001 договору на
право тимчасового користування землею
від 02.06.1997, реєстровий № 90-5-00023, площею 18
558 кв.м. за адресою: м. Київ,
Голосіївський район, вул. Промислова, 4,
укладеного між Київською міською
державною адміністрацією та Відкритим
акціонерним товариством
"Укренергопром", правонаступником
якого є позивач, оскільки останнім не
доведено належними та допустимими
доказами в розумінні ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, що відповідач-2 своїми діями
порушив права позивача в цій частині.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
"Укренергопром" на рішення
господарського суду міста Києва від
23.06.2014 у справі № 910/5394/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 у справі № 910/5394/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5394/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Р.І. Самсін