ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Коцюбинського, 2-а тел.: 61-72-21
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" жовтня 2014 р.
Справа № 5008/1818/2011

Суддя господарського суду О.Ф. Ремецькі

розглянувши матеріали

за заявою Державного підприємства
„Державний резервний насіннєвий фонд
України", м. Київ

про визнання кредиторських вимог до
ВАТ „Племінний завод „Закарпатський",
м. Ужгород в розмірі 1560221,81грн.

у справі №5008/1818/2011

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю „Технік Енерджі", м.
Київ

до відкритого акціонерного товариства
„„Племінний завод „Закарпатський", м.
Ужгород

Про банкрутство

За участю представників:

від заявника - не з'явився

від ініціюючого кредитора - не з'явився

від боржника - не з'явився

від розпорядника майна - Черепаня М.В. -
представник арбітражного керуючого за
довіреністю від 03.12.2012р.

від кредиторів - Ракущинець А.А. -
представник ТОВ „Грано" за довіреністю
від 08.04.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 20.12.2011
порушено провадження по справі №
5008/1818/2011 про банкрутство ВАТ "Племінний
завод Закарпатський", за загальною
процедурою, введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

До Господарського суду Закарпатської
області 08.02.2012 подано заяву ДП
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" про визнання кредиторських
вимог до ВАТ "Племінний завод
Закарпатський" в сумі 1560221,81грн.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 30.03.2012 по
справі № 5008/1818/2011 /суддя Карпинець
В.І./ визнано кредиторські вимоги ДП
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" до боржника в сумі 767 633,68 грн -
основного боргу (перша черга
задоволення вимог кредиторів, як
вимоги, забезпечені заставою), 458 798,03
грн - четверта черга задоволення вимог
кредиторів (вимоги не забезпечені
заставою), 333 790,10 грн. - шоста черга
задоволення вимог кредиторів (штраф) та
1073,00 грн - судового збору (перша черга
задоволення вимог кредиторів).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 по
справі № 5008/1818/2011 /судді: Мирутенко О.Л.,
Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М./ ухвалу
Господарського суду Закарпатської
області від 30.03.2012 скасовано в частині
визнання ДП "Державний резервний
насіннєвий фонд України" кредитором
боржника з вимогами у сумі 767633,68 грн.
основного боргу у першій черзі,
постановлено в цій частині нове
рішення, яким визнано ДП "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
кредитором боржника з вимогами у сумі
767633,68 грн. основного боргу (4 черга
задоволення вимог кредиторів), в іншій
частині ухвалу Господарського суду
Закарпатської області від 30.03.2012
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.08.2014р. касаційну скаргу ДП
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" задоволено частково,
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 та
ухвалу Господарського суду
Закарпатської області від 30.03.2012 по
справі № 5008/1818/2011 скасовано, а справу №
5008/1818/2011 в частині кредиторських вимог
ДП "Державний резервний насіннєвий
фонд України" направлено на новий
розгляд до Господарського суду
Закарпатської області.

За результатами розподілу
автоматизованою системою
документообігу дану справу
розподілено судді О.Ф. Ремецькі.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області справу №5008/1818/2011
в частині кредиторських вимог ДП
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 18.09.2014р.

Ухвалою суду від 18.09.2014р. розгляд справи
було відкладено на 29.09.2014р.

Ухвалою суду від 29.09.2014р.розгляд заяви
було відкладено на 10.10.2014р.

Заявник свого уповноваженого
представника в судове засідання не
направив, разом з тим, на виконання
вимог суду подав письмове пояснення по
суті заявлених грошових вимог до
боржника з урахуванням висновків
Вищого господарського суду України у
даній справі. Зокрема, в обгрунтування
своєї позиції вказує на те, що закон
чітко вказує, що єдиною підставою для
віднесення вимог до першої черги в
порядку процедури банкрутства, це
наявність забезпечення вимог заставою.
Стверджує, що в матеріалах справи є
обставини, що підтверджують законність
вимог ДП "Державний резервний
насіннєвий фонд України", а саме
нотаріально посвідчений договір
застави від 13.02.2009 року, що є
забезпеченням договору поставки
насіння №8-03 від 09.08.2008р. та додаткової
угоди №0912-01 від 09.12.2008 року, де
предметом застави є майбутній урожай
озимих сільськогосподарських рослин
2010 року з площею 700 га, що був
зареєстрований в державному реєстрі
застав рухомого майна.

Зазначає, що для застосування вимог
ст.ст. 14, 31 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
щодо віднесення вимог кредиторів до
першої черги є наявність лише вимог, що
забезпечені заставою, яка виникає не з
моменту обтяження рухомого майна, а в
силу ст. 16 Закону України «Про заставу»,
з моменту укладення Договору застави
від 13.02.2009 року

В матеріалах справи є нотаріально
посвідчений Договір застави від 13.02.2009
року, що має предмет застави у вигляді
майбутнього врожаю, який має на меті
забезпечення зобов'язання, де сторони
досягли взаємної згоди в його істотних
умовах та наслідках.

Крім того, посилання сторін на
відсутність ідентифікації предмета
застави є безпідставним, адже Договір
застави від 13.02.2009 року має предмет
застави у вигляді майбутнього вражаю
озимих сільськогосподарських рослин
2010 року з площею 700 га, що має силу
загальної форми опису та передбачений
законом України «Про заставу».

Ініціюючий кредитор та боржник своїх
представників в судове засідання не
направили, письмового пояснення по
суті вимог ДП "Державний резервний
насіннєвий фонд України" з грошовими
вимогами до боржника не подали.

Представник кредитора - ТОВ „Грано"
просить суд взяти до уваги те, що
оскільки предмет застави не
ідентифікований, він не існує ні в
юридичному, ні в матеріальному
розумінні, тому вказаний договір не
створює правові наслідки виникнення
права застави, а вимоги кредитора
повинні бути віднесені судом до
четвертої вимоги задоволення.

Представник арбітражного керуючого
Пазини Р.О. у поданому суду письмовому
поясненні по суті доводів кредитора
просить суд взяти до уваги те, що
статтею 12 Закону України "Про заставу"
визначено, що у договорі застави
визначаються суть, розмір та строк
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, опис предмета застави, а
також інші умови, відносно яких за
заявою однієї із сторін повинна бути
досягнута угода. Опис предмета застави
в договорі застави може бути поданий у
загальній формі (вказівка на вид
заставленого майна тощо).

Предметом договору застави майна від
13.02.2009 є майбутній врожай озимих
сільськогосподарських рослин з площі
700 га на суму 1 108 424,00 грн (п. 2.1 договору).

Частиною 8 ст. 181 ГК України передбачено,
у разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

Вважає, що матеріалами справи
підтверджується неузгодження
сторонами предмету договору застави,
оскільки останній не ідентифікований
відповідними родовими ознаками.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
заява Державного підприємства
„Державний резервний насіннєвий фонд
України", м. Київ про визнання грошових
вимог підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 20.12.2011р. було
порушено провадження по справі
№5008/1818/2011 про банкрутство ВАТ
"Племінний завод Закарпатський" за
загальною процедурою, відповідно до
ст.ст. 11,12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

В газеті "Голос України" №14 (5264) 25.01.2012р.
було опубліковано оголошення про
порушення справи про банкрутство ВАТ
"Племінний завод Закарпатський".

24.02.2012р. до господарського суду
Закарпатської області з заявою
№138-2/11-13/201 від 08.02.2012р. звернулося ДП
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" про визнання його кредитором
боржника у сумі 1560221,81 грн. Свої вимоги
кредитор обґрунтовував тим, що
відповідно до договору поставки
насіння №8-03 від 09.08.2008р. та додаткової
угоди №0912-01 від 09.12.2008р. у боржника
наявна заборгованість у сумі 842633,68 грн.
за поставлений товар. Згідно рішення
господарського суду Закарпатської
області від 15.10.2009р. по справі №9/83
стягнуто з ВАТ „Племінний завод
Закарпатський" на користь ДП "Державний
резервний насіннєвий фонд України"
суму 842633,68 грн. - основного боргу, суму
252790,10 грн. - штрафу та суму 11190,24 грн. -
відшкодування судових витрат .

Після набрання вказаним рішенням суду
законної сили, боржником було частково
погашено від загальної суми 842633,68 грн.
основного боргу, шляхом сплати 24.11.2010р.
суми 1111 грн., 07.06.2011р. суми 50 000 грн.,
11.07.2011р. суми 10 000 грн. та 05.08.2011р. суми 15
000грн.

Згідно договору поставки №0212 від
12.02.2009р. у боржника наявна
заборгованість у сумі 270000 грн.
основного боргу за поставлений товар.
Згідно рішення господарського суду
Закарпатської області від 27.11.2009р. по
справі №14/56 стягнуто з ВАТ „Племінний
завод Закарпатський" на користь ДП
"Державний резервний насіннєвий фонд
України" суму 270000 грн. основного боргу,
суму 81000 грн. штрафу та 3746грн. у
відшкодування судових витрат.

Після набрання вказаним рішенням суду
законної сили, боржником було погашено
від загальної суми 270000 грн. основного
боргу, шляхом сплати 11.07.2011р. суми 5000
грн. та 05.08.2011р. суми 5000 грн.

Відповідно до укладеного договору
застави від 13.02.2009р. для забезпечення
своєчаснго та повного виконання
зобов'язань за договором поставки
насіння №8-03 від 09.08.2008р. та додаткової
угоди №0912-01 від 09.12.2008р. на загальну
суму 852633,68 грн. покупцем - заставодавцем
було надано в заставу майбутній урожай
озимих сільськогосподарських рослин з
площі 700 га на суму 1108424 грн. відповідно
до визначеної оцінки за домовленістю
сторін та вищезазначений договір
застави був зареєстрований в
державному реєстрі застав рухомого
майна.

Оскільки боржником сума 767633,68 грн. від
загальної суми 842633,68 грн. основного
боргу не була у встановлені строки
погашеною, тому кредитором відповідно
до вимог ст. 625 ЦК України нарахована
сума трьох процентів річних від суми
боргу та нарахована сума інфляційних
втрат, які становлять загальну суму 83
580,18грн.

Також боржником заборгованість по
другому договору у сумі 260000 грн. від
загальної суми 270000 грн. основного
боргу не була у встановлені строки
погашеною, тому даним кредитором
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України
нарахована сума трьох процентів річних
від суми боргу та нарахована сума
інфляційних втрат, які становлять
загальну суму 241621,84 грн.

Вищезазначені обставини
підтверджуються долученими до заяви
доказовими матеріалами та зазначеними
у заяві обґрунтованими розрахунками
трьох процентів річних та інфляційних
втрат.

Як вбачається з п. 2.1. договору застави
від 13.02.2009р. у забезпечення своєчасного
та повного виконання зобов'язань за
договором поставки, обумовленим в п. 1
договору застави від 13.02.2009р.,
заставодавець надає наступне майно:
майбутній врожай озимих
сількогосподарських рослин з площі 700
га на суму 1 108 424 грн.

Таке зазначення предмету застави у
договорі не дає змогу ідентифікувати
предмет застави належним чином. Між
сторонами договору не досягнуто згоди
щодо предмету застави, зазначене
свідчить про недійсність обтяження в
силу вимог Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», цей Закон
визначає правовий режим регулювання
обтяжень рухомого майна, встановлених
з метою забезпечення виконання
зобов'язань, а також правовий режим
виникнення, оприлюднення та реалізації
інших прав юридичних і фізичних осіб
стосовно рухомого майна.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у правочині, на
підставі якого або у зв'язку з яким
виникає обтяження, повинен визначатись
опис предмета обтяження. У разі
відсутності опису предмета обтяження
чи якщо існуючий опис не дозволяє
ідентифікувати предмет обтяження, таке
обтяження є недійсним.

В даному випадку у договорі не
визначено, що передається в заставу, не
ідентифіковано предмет застави, не
вказано обсяг, кількість, сорт, вид
предмета застави.

Якщо предметом обтяження є окремий
об'єкт, його опис надається за
індивідуальними ознаками. Якщо
предметом обтяження є сукупність
об'єктів рухомого майна, його опис
також може надаватися за родовими
ознаками. В обох випадках опис предмета
обтяження повинен дозволяти
ідентифікувати рухоме майно як предмет
обтяження. Опис предмета обтяження за
родовими ознаками може, зокрема,
вказувати на:

1) усі існуючі та майбутні активи
рухомого майна або окремого виду
рухомого майна певної особи;

2) усі або окрему частину
товарно-матеріальних цінностей
суб'єкта господарської діяльності;

3) дебіторську заборгованість суб'єкта
господарської діяльності.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
заставу», у договорі застави
визначаються суть, розмір та строк
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, опис предмета застави, а
також інші умови, відносно яких за
заявою однієї із сторін повинна бути
досягнута згода.

Опис заставленого майна повинен
містити індивідуальні ознаки
останнього, які дозволяють встановити,
яке саме майно є предметом застави, і
відрізнити його від однорідних
предметів. Ця вимога не стосується
застави товарів в обороті або у
переробці, оскільки вони визначаються
родовими ознаками, однак у договорі має
бути зазначено види товарів, якими
можна замінити предмет застави.

Лише за наявності зазначених умов, якщо
вони не врегульовані іншими актами
законодавства, а також тих умов, щодо
яких за заявою однієї з сторін повинно
бути досягнуто згоди, договір застави
відповідно до вимог статті 153
Цивільного кодексу можна вважати
укладеним.

Якщо у процесі вирішення спору,
пов'язаного із заставою, буде з'ясовано,
що сторонами не досягнуто згоди
стосовно істотних умов договору
застави, договір вважається не
укладеним і не може бути прийнятий
господарським судом в обґрунтування
вимог і заперечень сторін.

Однак, даний договір застави між
кредитором та боржником не містить
умови про індивідуалізацію предмету
застави та не дає змогу визначити:

1) урожай якого саме року боржник
передає у заставу кредитору;

2) які саме озимі сільськогосподарські
рослин (якісні та кількісні
характеристики) передаються боржником
у заставу;

3) де саме знаходяться площі, на яких
повинен «вирости» майбутній урожай.

Згідно статті 43 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», реєстрація
обтяжень здійснюється на підставі
заяви обтяжувача, в якій зазначаються,
зокрема, опис рухомого майна, що є
предметом обтяження, достатній для
його ідентифікації. Обтяжувач мас
право вносити зміни до опису предмету
обтяження.

Тобто як вбачається з норм даної статті
та приписів ст. 7 Закону, навіть
внесення до Державного реєстру застав
запису про предмет застави без
достатньої його ідентифікації не
створює виникнення прав за таким
обтяженням у сторін.

Таким чином, якщо опис обтяженого майна
у Реєстрі обтяжень рухомого майна не
містить ідентифікуючих ознак, то це
обтяження за змістом ст. 7 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
недійсне. У сторін договору була
можливість на підставі ст. 43 цього ж
Закону та загальних принципів
цивільного права щодо свободи договору
внести зміни до договору застави від
13.02.2009 р. щодо ідентифікації предмету
застави в достатньому обсязі, однак
сторони таких змін до правочину не
внесли, а отже обтяження є недійсним,
тобто не досягнуто згоди щодо предмету
застави.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу (ч. 2 ст.
509 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частиною 8 ст. 181 ГК України передбачено,
у разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

Оскільки предмет застави не
ідентифікований, він не існує ні в
юридичному, ні в матеріальному
розумінні, тому вказаний договір
застави майна від 13.02.2009р. не створює
правові наслідки виникнення права
застави, а відтак, є неукладеним.

Враховуючи наведене, право застави у
заставодержателя не виникло, а отже
вимоги ДП «Державний резервний
насіннєвий фонд України», на суму 767 633,68
грн. включені до першої черги, як
вимоги, що забезпечені заставою майна
боржника - безпідставно.

Таким чином, кредитор - ДГІ «Державний
резервний насіннєвий фонд України», не
маючи фактично вимог, що забезпечені
заставою, отримав незаконну перевагу в
черговості задоволення його вимог на
суму 767 633,68 грн. Такі вимоги повинні
задовольнятись в порядку
передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону -
тобто у четвертій черзі, на підставі
принципу черговості та пропорційності,
що передбачена Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи викладені обставини,
керуючись Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.77, 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
Закарпатської області , -

УХВАЛИВ:

1. Визнати Державне підприємство
„Державний резервний насіннєвий фонд
України", м. Київ кредитором відкритого
акціонерного товариства „„Племінний
завод „Закарпатський", м. Ужгород з
грошовими вимогами в сумі 1226431,71грн. -
вимоги четвертої черги задоволення
вимог кредиторів (не забезпечені
заставою), 333790,10грн. - вимоги шостої
черги задоволення та 1073грн. судового
збору - вимоги першої черги
задоволення вимог кредиторів.

Суддя
О.Ф. Ремецькі