ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р.
Справа № 921/186/13-г

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Тернопільміськгаз»

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.07.2014р.

у справі № 921/186/13-г

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Тернопільміськгаз»,
м.Тернопіль

про стягнення 2 592 911,26 грн. пені,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від позивача - Старчик А.А.

В ході судового засідання сторонам
права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК
України роз"яснені, заперечень щодо
складу суду не поступало.

Скаржник належним чином був
повідомлений про день та час слухання
справи, однак повноважних
представників в засідання не скерував,
в зв"язку з чим колегія вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 14.07.2014р. у
справі № 921/186/13-г (суддя Хома С.О.)
задоволено частково позов Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» та стягнуто з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Тернопільміськгаз», м.Тернопіль 1 197
331,40 грн. пені та 62222,02 грн. судового
збору, в решта позову - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням
відповідач - Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Тернопільміськгаз» подав
до Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати згадане
рішення, посилаючись, зокрема, на те, що
воно є незаконне, винесено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи,
оскільки суд першої інстанції при
вирішенні питання щодо зменшення
розміру пені повинен був об»єктивно
оцінити ступінь виконання
зобов»язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов»язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу; якщо порушення зобов»язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, наявність
понесених стороною збитків. На думку
скаржника, достатнім, розумним та
справедливим було б зменшення розміру
пені до суми 279115,9 грн., що становить 10
відсотків від загального розміру
нарахованої штрафної санкції.

Наводить скаржник і інші доводи, що є на
його думку підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 17.04.2013 року
по справі № 921/186/13-г встановлено:

- між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі
Постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
"Тернопільміськгаз" (далі Покупець),
укладено 30.09.2011року договір на
купівлю-продаж природного газу №14/2197/11
(далі-договір);

- Постачальник, на виконання умов
договору №14/2197/11 від 30.09.2011р. поставив
Покупцю протягом жовтня-грудня 2011року
та січня-лютого 2012року природний газ на
загальну суму 53321051грн.30 коп., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу за
жовтень 2011р. на суму 6827191грн.02 коп., за
листопад 2011р. на суму 9683985 грн. 88 коп., за
грудень 2011р. на суму 10492073 грн. 49 коп., за
січень 2012р. на суму 12685497грн. 46 коп., за
лютий 2012р. на суму 13632303грн. 45коп.
підписаними представниками і
завіреними печатками сторін, копії
яких знаходиться в матеріалах справи.

- відповідач свої зобов'язання щодо
оплати отриманого природного газу
виконав частково і станом на 06.12.2012 року
його борг становить 37 458 352грн.87 коп., які
позивач просить стягнути з відповідача
в судовому порядку.

- до звернення позивача з позовом до
суду, відповідачем в повному обсязі
сплачено борг в сумі 37 458 352грн.87 коп., що
підтверджується також актом звіряння
розрахунків, підписаним
представниками і завіреним печатками
сторін станом на 31.12.2012р. та платіжними
дорученнями №11/1 від 12.11.2012р. на суму
112990грн. 50коп., №11/2 від 12.11.2012р. на суму
68100грн. 67коп., №12/2 від 06.12.2012р. на суму
26309249грн. 11коп., №12/3 від 06.12.2012р. на суму
8804491грн.41коп., №12/4 від 06.12.2012р. на суму
2150144грн. 56коп. та №12084368 від 06.12.2012р. на
суму 25823грн.57коп. (з яких 13376грн.62коп. -
перерахування згідно договору №14/2197/11
від 30.09.2011р.)

- відповідач, вартість поставленого
природного газу оплатив з порушення п.
7.2 умов договору в зв'язку з чим
позивачем нараховано штрафні санкції
за порушення виконання умов договору;

- позивачем доведено порушення
відповідачем строків оплати вартості
поставленого газу згідно поданого
позивачем розрахунку станом на 06.12.2012р:
згідно актів приймання - передачі
природного газу від 31.10.2011р. пеня
нарахована за період з15.11.2011р.-27.12.2011р. в
сумі 10 431,76 грн. пені; згідно актів
приймання - передачі природного газу
від 30.11.2011р., пеня нарахована в сумі 344
892,54 грн. (за період з 14.12.2011р. - 14.06.2012р.);
згідно актів приймання - передачі
природного газу від 31.12.2011р. - пеня
нарахована в сумі 792 495,55 грн. (за період
з 14.01.2012р. - 14.07.2012р.).; згідно актів
приймання - передачі природного газу
від 31.01.2012р. пеня нарахована в сумі 952
798,70 грн. (за період з 14.02.2012р. - 14.08.2012р.);
згідно актів приймання - передачі
природного газу від 29.02.2012р. - пеня
нарахована в сумі 1 029 685,87 грн. (за
період з 14.03.2012р. - 14.09.2012р.), а всього - 3 130
304,42 грн.;

- позивачем на суми простроченої
заборгованості нараховані 985298 грн. 76
коп. 3% річних, які підлягають до
стягнення;

- позивачем нараховані 231565 грн. 28 коп.
втрат від інфляційних процесів, які
підлягають до стягнення.

В матеріалах справи знаходяться:
додаткова угода №1 від 30.09.2011 року,
додаткова угода №2 від 11.10.2011 року,
додаткова угода №3 від 31.01.2012 року,
додаткова угода №4 від 31.01.2012 року.

17 квітня 2013 року господарським
судом Тернопільської області було
прийнято рішення про стягнення з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільміськгаз" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 198248грн.46коп. - пені,
231565грн.28коп. - втрат від інфляційних
процесів, 985298грн.76коп. - три відсотки
річних, 6597грн.98коп. в повернення витрат
по сплаті судового збору; в частині
стягнення 2592911 грн. 26коп. пені в позові
відмовлено.

При цьому, в частині 339144 грн. 70 коп. пені,
нарахованої позивачем на суми
простроченої заборгованості за період
з 14.11.2011р. по 13.02.2012р. в позові
відмовлено, як заявленої з пропуском
строку позовної давності.

Також на підставі п. 3 ст. 551
Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 233
Господарського кодексу України та п. 3
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України суд зменшив розмір
пені, стягнувши 198248 грн. 46 коп., що
складає 7% від правомірно заявленої
суми. В частині стягнення 2592911 грн. 26
коп. пені в позові відмовлено.

У відповідності до статті 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Закон України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, з
наступними змінами, регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.
Статтею 1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що "платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін". А
згідно статті 3 вказаного Закону
„розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В п.7.2 р. 7 договору на
купівлю-продаж природного газу №14/2197/11
від 30.09.2011 року сторони передбачили, що
у разі невиконання "Покупцем" умов
пункту 6.1. цього договору, "Покупець"
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

В зв'язку з неналежним виконанням
умов договору щодо своєчасної оплати
за переданий природний газ, позивачем
нарахована відповідачу пеня (по
кожному акту приймання-передачі
природного газу окремо) в сумі 3130304
грн. 42 коп.

У Постанові Вищого господарського суду
України від 29.05.2014 року по даній справі
зазначено, що постановою Вищого
господарського суду від 15.08.2013 р.
встановлено, що місцевим господарським
судом було вірно прийнято рішення про
відмову позивачеві в частині
стягнення пені в сумі 339144 грн. 70 коп.,
оскільки заявлена з пропуском строку
позовної давності і про застосування
строку позовної давності було заявлено
відповідачем, тому суди попередніх
інстанцій обґрунтовано відмовили в цій
частині позову.

Відтак, предметом спору є 2 592 911
грн. 26 коп. пені, нарахована позивачем
на суми простроченої заборгованості з
14.02.2012 р. по 13.09.2012 р.

У відзиві № 297 від 14.07.2014 року на позовну
заяву відповідач зазначив, зокрема, що:

1. На виконання умов укладеного між
сторонами договору №14/2197/11 від 30.09.2011р.
позивач протягом жовтня-грудня 2011 року
та січня-лютого 2012року передав
відповідачеві природний газ на
загальну суму 53321051грн.30коп., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу за
жовтень 2011р. на суму 6827191грн.02 коп., за
листопад 2011р. на суму 9683985 грн.88 коп., за
грудень 2011р. на суму 10492073 грн.49 коп., за
січень 2012р. на суму 12685497грн.46 коп., за
лютий 2012р. на суму 13632303грн.45коп.
підписаними представниками і
завіреними печатками сторін, копії
яких знаходиться в матеріалах справи.

Згідно договору №14/2197/11 споживачем
газу є виключно суб'єкти
господарювання, які виробляють теплову
енергію, яка споживається населенням
та релігійними організаціями.

Відповідно в послідуючому даний газ по
укладеному між ПАТ "Тернопільміськгаз"
і Комунальним підприємством теплових
мереж "Тернопільмісьтеплокомуненерго"
договором від 30.09.2011р. №1/ТЕ-11
поставлявся останньому для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

На виконання умов вищевказаного
Договору, ПАТ "Тернопільміськгаз" в IV
кварталі 2011 році та за період січень -
вересень 2012р. передало КПТМ
"Тернопільміськтеплокомуненерго" 24663911
м.куб. природного газу на загальну суму
97636658,39 грн., з яких останнім було
оплачено лише 80895705,49грн., і станом на
01.01.2014р. сума боргу КПТМ
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
перед ПАТ "Тернопільміськгаз" згідно
рішення господарського суду
Тернопільської області від 02.04.2013р.(
справа №921/88/13-г) становить 16 740 952,90грн.,
який (борг) боржником не оплачений,
оскільки виконавче провадження було
зупинено відповідно до Закону України
"Про заходи спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно - енергетичного комплексу":

Відповідно до ч.З ст. 18 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" забороняється
зарахування коштів за природний газ,
спожитий усіма категоріями споживачів
на інші рахунки ніж поточні рахунки із
спеціальним режимом використання.

Тобто, в даному випадку сторони не
можуть впливати на порядок
розрахунків, оскільки такий
встановлений нормативними актами, та
здійснюється шляхом руху коштів від
споживачів на поточний рахунок із
спеціальним режимом відповідача, та в
подальшому з даного рахунку на
спеціальний рахунок позивача. Отже,
навіть якби відповідач мав можливість
перерахувати кошти за отриманий газ з
іншого свого рахунку, то такий порядок
не передбачений нормами
вищезазначеного Закону та Постанови.

Такий порядок перерахування коштів
передбачений постановою KM України від
11 червня 2012 p. N 517 "Про затвердження
Порядку та умов надання у 2012 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування", яка прийнята
відповідно до ч.2 ст. 97 Бюджетного
кодексу України та ст. 23 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2012
рік".

Водночас, ПАТ НАК "Нафтогаз України" не
заперечував та погоджувався на
розрахунок за поставлений ним
відповідачу природній газ на умовах
фактичного його відтермінування, що
підтверджується укладеними
договорами.

Однак, незважаючи на те, що споживачі
несвоєчасно розраховуються з
відповідачем за отриманий газ,
відповідач (і це визнає позивач)
повністю розрахувався за поставлений
природний газ згідно Договору.

В той же час, заборгованість НАК
"Нафтогаз України" перед ПАТ
"Тернопільміськгаз" за транспортування
природного газу складає близько
4649,2тис.грн.

Разом із відзивом відповідачем до
матеріалів справи подано: Договори
№412/517з від 03.12.2012 р., №413/517з від 03.12.2012 р.,
№415/517з від 03.12.2012 р., №416/517з від 03.12.2012 р.,
№417/517з від 03.12.2012 р. та Договір №1067/513з
від 14.12.2012 р. про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування, предметом
яких є організація проведення
сторонами взаєморозрахунків; Договір
№246/517 від 08.11.2012 р. та Договір №247/517 від
08.11.2012 р. про організацію
взаєморозрахунків.

Крім того, відповідачем подано до
матеріалів справи:

- Акт звіряння розрахунків станом на
01.07.2012 р., згідно якого непогашена
заборгованість ТОКПТМ
"Тернопільтеплокомуненерго" перед ПАТ
"Тернопільміськгаз" становить 181 091,17
грн.;

- Акт звіряння розрахунків станом на
07.11.2012 р., згідно якого непогашена
заборгованість ПАТ "Тернопільміськгаз"
перед Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" становить
37 484 557,59 грн.;

- Акт звіряння розрахунків станом на
01.12.2012 р., згідно якого непогашена
заборгованість ТОКПТМ
"Тернопільтеплокомуненерго" перед ПАТ
"Тернопільміськгаз" становить 340 876,62
грн.;

- Акт звіряння розрахунків станом на
01.12.2012 р., згідно якого непогашена
заборгованість ТОКПТМ
"Тернопільміськтеплокомуненерго"
перед ПАТ "Тернопільміськгаз"
становить 53 482 005,78 грн.;

- Акт звіряння розрахунків станом на
13.12.2012 р., згідно якого непогашена
заборгованість ПАТ "Тернопільміськгаз"
перед Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" становить
18 415 227,64 грн.

Також відповідачем подано копії:
Балансу станом на 31.12.2012 р., в якому
відображено збиток за звітний період у
сумі 11 139 тис. грн.; Балансу (Звіт про
фінансовий стан) на 30.06.2013 р., в якому
відображено збиток за звітний період у
сумі 6 688 тис. грн.; Балансу (Звіт про
фінансовий стан) на 31.12.2013 р., в якому
відображено збиток за звітний період у
сумі 11 084 тис. грн.

2. Що стосується заявлених позивачем
збитків, які останній нібито зазнав
через допущені відповідачем порушення
строків оплати газу, то останні є
абсолютно надуманими та не
підтвердженими.

Підтвердженням даного є те, що позивач
не підтвердив суму збитків понесених
несвоєчасним виконанням саме договору
№14/2197/11. Надані позивачем фінансові
звіти свідчать про результати
господарської діяльності товариства
за певні періоди та не є доказом
спричинення збитків відповідачем у
певному розмірі, з вини саме
відповідача та за конкретно
визначеними договірними
зобов'язаннями.

Водночас, відповідно до
фінансово-господарських документів,
ПАТ "Тернопільміськгаз" за період 2012-2013
р.р. працює із збитками, значних коштів
потребує технічне обслуговування
газових мереж, в тому числі виконання
робіт по ремонту об'єктів системи
газопостачання та газифікації на
території м. Тернополя та
Тернопільського району, яку здійснює
ПАТ "Тернопільміськгаз", а тому
стягнення надмірних сум санкцій
приведе до погіршення фінансового
становища товариства та неможливості
виконувати покладені на нього функції
згідно законодавства, які
контролюються державою, що не
узгоджується з нормами Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" від
23.06.2005 p., метою якого є сприяння
поліпшенню фінансового становища
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, запобіганню їх банкрутству
та підвищення рівня інвестиційної
привабливості.

Відповідно до п.З ч.1 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання. Отже,
зменшення розміру неустойки - це право
суду, і суд може прийняти рішення про
зменшення розміру неустойки як за
власною ініціативою, так і за
клопотанням відповідача, однак в
останньому випадку відповідач, що
звертається з клопотанням, повинен
довести наявність підстав для
зменшення неустойки. Дана процесуальна
норма може застосовуватись судом
виключно у взаємозв'язку (сукупності) з
нормою права матеріального, яка
передбачає можливість зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), а саме
ч.3 ст.551 ЦК України і ст.233 ГК України.

У відповідності до п.3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як визначається в ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу
України у разі, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій; при
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні, не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", з наступними
змінами, зазначено, вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо; крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка
передбачає можливість зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), а
саме частиною третьою статті 551
Цивільного кодексу України і статтею
233 Господарського кодексу України.

Крім того, висновок суду щодо
необхідності зменшення розміру пені,
який підлягає стягненню з відповідача,
повинен ґрунтуватися, крім
викладеного, на загальних засадах
цивільного законодавства, якими є,
зокрема, справедливість,
добросовісність та розумність (п.6 ст.3
Цивільного кодексу України).

Отже, зі змісту наведених норм
випливає, що при вирішенні питання про
можливість зменшення неустойки (пені),
суд бере до уваги майновий стан сторін
і оцінює співвідношення розміру
заявлених штрафних санкцій, зокрема, із
розміром збитків кредитора, враховує
інтереси обох сторін. Майновий стан
сторін та соціальна значущість
підприємства мають значення для
вирішення питання про зменшення
розміру штрафних санкцій. При цьому,
розмір, до якого вони підлягають
зменшенню, закон відносить на розсуд
суду.

В даному випадку з огляду на те, що:

- враховуючи ступінь виконання
відповідачем основного зобов'язання за
договором на купівлю-продаж природного
газу № 14/2197/11 від 30.09.2011 року (станом на
час розгляду справи заборгованість за
поставлений природний газ сплачена
повністю);

- враховуючи незначний період
прострочення оплати за переданий
природний газ;

- враховуючи наявність заборгованості
споживачів за використаний природний
газ перед відповідачем станом на 01.01.2013
р. в сумі 63568,0 тис. грн. (довідка №129 від
09.04.2013 р.);

- примусове стягнення надмірних сум
санкцій приведе до погіршення
фінансового становища ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Тернопільміськгаз" та неможливості
виконувати покладені на нього функції
згідно законодавства, які
контролюються державою;

- позивач застосував до відповідача
таку міру відповідальності, як
стягнення 3% річних та інфляційних
нарахувань, що не передбачено умовами
договору, однак передбачено нормами
чинного законодавства;

- наявність заборгованості самого
позивача перед відповідачем за
транспортування природного газу в сумі
4649,2 тис. грн. (довідка №130 від 09 квітня
2013 року);

- доказів того, що збиток спричинений
позивачу неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором на купівлю-продаж природного
газу № 14/2197/11 від 30.09.2011 року позивач не
надав;

- матеріальний стан позивача (в
матеріалах справи знаходяться копії
Звіту про фінансові результати за 2012
рік Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", в якому
зазначено збиток: за звітний період - у
розмірі 10 271 185 грн., Звіту про фінансові
результати (Звіт про сукупний дохід) за
2013 рік Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", в якому
зазначено збиток: за звітний період - у
розмірі 12 521 324 грн. а також Баланс
станом на 31.12.2012 р. Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
в якому зазначено: - нерозподілений
прибуток (непокритий збиток) за звітний
період становить 24 300 648 грн.,
довгострокові кредити банків - 20117317
грн., короткострокові кредити банків -
26476179, кредиторська заборгованість
позивача за товари, роботи, послуги -
8612772 грн., інші строкові фінансові
зобов'язання - 12760807 грн.);

- соціальна та стратегічна значущість
позивача (метою діяльності товариства
є: сприяння структурній перебудові
нафтової, газової та нафтопереробної
галузей, підвищення рівня енергетичної
безпеки держави, забезпечення
ефективного функціонування та
розвитку нафтогазового комплексу,
більш повного задоволення потреб
промислових і побутових споживачів у
сировині та паливно - енергетичних
ресурсах і отримання прибутку (п.5
Статуту); предметом діяльності
позивача є, зокрема, видобування нафти
і природного газу, постачання
природного та скрапленого газу,
здійснення газифікації для
забезпечення промислових і побутових
споживачів газом (п.6 Статуту)).

З наведеного в сукупності, розглянувши
клопотання відповідача щодо зменшення
заявленої до стягнення пені, суд
дійшов вірного висновку на підставі п. 3
ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. 1
ст. 233 Господарського кодексу України,
п. 3. ст. 83 ГПК України зменшити розмір
пені, стягнувши її в сумі 1 197 331 грн. 40
коп. (46,1% від суми 2 592 911 грн. 26 коп.).

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та
допустимих доказів на спростування
висновків місцевого господарського
суду, викладених у рішенні
господарського суду Тернопільської
області від 14.07.2014р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Тернопільської
області від 14.07.2014 року у даній справі
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства і підстав для його
скасування немає, а зазначені в
апеляційній скарзі доводи скаржника не
відповідають матеріалам справи,
документально не обґрунтовані, а тому
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судовий збір за перегляд рішення
господарського суду Тернопільської
області від 14.07.2014 року у даній справі в
апеляційному порядку слід покласти на
скаржника в порядку, передбаченому ст.
49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-105 ГПК
України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Тернопільміськгаз» залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 14.07.2014р. у
справі № 921/186/13-г залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового
збору за перегляд рішення в
апеляційному порядку покласти на
скаржника.

4. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути
господарському суду Тернопільської
області.

6. Повний текст постанови
складено « 07» жовтня 2014р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Новосад Д.Ф.

суддя
Мельник Г.І.