ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 922/3663/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання
Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Індустріальної ОДПІ м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області , м. Харків, 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - Харківська
міська рада до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АЛК-Моторс", м. Харків про розірвання
договору оренди землі за участю
представників сторін:

Представник позивача - не з"явився.

Представник відповідача - Гаврильченко
О.І., дов. від 08.09.2014 року.

Представник 3ї особи - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Індустріальна ОДПІ м. Харкова
ГУ Міндоходів в Харківській області,
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "АЛК -
Моторс", м. Харків, про розірвання
договору оренди землі, укладеного між
ТОВ "АЛК - Моторс" та Харківською
міською радою 21.02.2007р. №13/7.

Ухвалою господарського суду від
04.09.2014р. прийнято вказану позовну заяву
до розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
відкритому судовому засіданні на
22.09.2014р. о 10:45 год.

Ухвалою господарського суду від
22.09.2014р. розгляд справи відкладався на
07.10.2014р. о 10:00 год.

У призначене судове засідання 07.10.2014р.
представник позивача не з'явився, про
причину неявки суд не повідомив. Про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представник відповідача, присутній в
судовому засіданні 07.10.2014р. проти
позову заперечував, через канцелярію
суду надав додаткові докази по справі
(вх. № 34952), які судом долучені до
матеріалів справи.

Представник третьої особи в судове
засідання 07.10.2014р. не з'явився, про
причину неявки суд не повідомив. Про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
представника відповідача, судом
встановлено наступне:

20.07.2007 року між орендодавцем
Харківською міською радою (третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору) та орендарем ТОВ
"АЛК-Моторс" (відповідач) укладено
договір оренди землі, відповідно до
якого орендодавець на підставі рішення
11 сесії Харківської міської ради 5
скликання від 21.02.2007 року №13/07 "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
об'єктів" надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку, сільськогосподарського
призначення - землі житлової та
громадської забудови, загальною площею
0,2704 га, розташовану за адресою: м.
Харків, пр. Московський ріг вул.
Північної.

Відповідно до п. 9 договору, орендна
плата за земельну ділянку вноситься
орендарем щомісячно у грошовій формі
на рахунок Державного казначейства у
Харківський області.

Розмір орендної плати за земельну
ділянку на місяць згідно з довідкою
№906/07 від 31.05.2007 р. становить: 929,70 грн.

Згідно п. 8 договору, договір укладено
строком до 01.12.2009 року (але не пізніше
прийняття об'єкту до експлуатації).
Після закінчення строку договору
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
орендар повинен не пізніше ніж за 30
днів до закінчення строку дії договору
повідомити письмово Орендодавця про
намір продовжити його дію.

Відповідно до п.37 договору сторони
спірного договору погодили, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за:

а) взаємною згодою сторін;

б) рішенням суду на вимогу однієї із
сторін унаслідок невиконання другою
стороною обов'язків, передбачених
договором, та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

Як свідчать матеріали позовної заяви,
позивач - Індустріальна ОДПІ м.Харкова
просить суд розірвати договір оренди
землі, укладений між Харківською
міською радою та ТОВ "АЛК-Моторс" від
20.07.2008 р. Позовні вимоги позивач
обґрунтовує неналежним виконанням з
боку відповідача умов договору в
частині несплати орендної плати за
земельну ділянку, що в свою чергу
створює загрозу економічним інтересам
Харківської міської ради.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 792 Цивільного кодексу
України та ст. 93 Земельного кодексу
України відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про оренду землі" відносини, пов'язані
з орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до них, а
також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
оренду землі", договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін (ч.
4 ст. 202 Цивільного кодексу України).
Отже, двостороннім правочинам
притаманна наявність
взаємоузгодженого волевиявлення двох
осіб, спрямованого на виникнення
єдиного правового результату,
покликаного забезпечити реалізацію
загальної чи самостійної мети кожної з
цих осіб.

На підставі ст. 638 Цивільного кодексу
України істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі, зокрема, є об'єкт
оренди, строк дії договору оренди,
умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду, умови збереження
стану об'єкта оренди, умови і строки
передачі земельної ділянки орендарю,
умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві, відповідальність
сторін та ін.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Статтею 31 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що договір оренди
землі може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний за рішенням суду в порядку
встановленому законом. Розірвання
договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Із змісту спірного договору оренди
землі від 20.07.2008 р., судом вбачається, що
сторонами даного договору є Харківська
міська рада та ТОВ "АЛК-Моторс".

Відповідно ст. 32 Закону України «Про
оренду землі» на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання обов'язків,
передбачених ст.ст. 24 і 25 цього закону
та умовами договору, в разі випадкового
знищення чи пошкодження об'єкту
оренди, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки, а також іншими
Законами України.

Статтею 188 ГК України визначено певний
порядок розірвання господарських
договорів, зокрема визначено, що:
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором;
сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду; у
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Нормами статей 31, 32 Закону України «Про
оренду землі» та cm. 188 господарського
процесуального кодексу України
передбачене виключне право лише
сторони по договору на його зміну або
розірвання. Тобто, договір може бути
розірваним за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін за договором із
додержанням певного порядку, що
визначений законодавством.

Як свідчать матеріали справи, третя ж
особа Харківська міська рада, як
сторона Договору № 58 оренди
землі, укладеного між Харківською
міською радою та TOB «АЛК МОТОРС» 06.09.2007
року з пропозицією про розірвання
цього договору не зверталась.

У відповідності до ч.2 ст. 653 Цивільного
кодексу України, у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Тобто дії, що спрямовані на розірвання
договору є діями, що спрямовані на
зміну або припинення прав та обов'язків
сторін, що засновані на договорі.

Зазначені дії, за ознаками
відповідають ознакам правочину, що
наведені у ч.1 ст. 202 ЦК України, та,
відповідно, підлягають правовій оцінці
за приписами норм законодавства, що
регулюють зазначений вид
правовідносин.

Положеннями ст. 203 ЦК України
запроваджені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочинну, зокрема особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2) та волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі (ч.3).

Згідно з п. 2. ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

Таким чином, необхідною умовою
розірвання договору у судовому порядку
є, у тому числі, наявність відповідної
дієздатності особи, що звертається із
відповідним позовом, та її вільне
волевиявлення щодо настання наслідків
розірвання договору.

Сторонами ж договору, який вимагає
розірвати Індустріальна ОДПІ м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області, є Харківська міська рада
(Орендодавець, третя особа) та Приватне
підприємство "Авто-Сила Плюс" (Орендар,
відповідач). Проте жодна зі сторін
розірвати спірний договір не вимагає.

З огляду на вищевикладене,
господарським судом ретельно
проаналізовано фактичні обставини
справи, оцінено надані сторонами
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, в результаті чого
господарський суд не вбачає правових
підстав для розірвання договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
орендодавцем Харківською міською
радою та орендарем (ТОВ "АЛК-Моторс") .

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК
та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи. Суд обґрунтовує своє
рішення лише тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Подані докази не можуть бути відхилені
судом з тих мотивів, що вони не
передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, вимоги
Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області до
ТОВ "АЛК-Моторс", про розірвання
договору оренди землі, укладеного між
Харківською міською радою та ТОВ
"АЛК-Моторс" є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України,
судові витрати у даній справі
покладаються на позивача. Втім,
враховуючи звільнення позивача від
сплати судового збору, відповідно до
ст.5 Закону України "Про судовий збір",
судовий збір в даному разі не
стягується.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст.
ст. 173, 174, 179, 188, 193 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 203, 525, 599, 629,
638, 651, 653, 792 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 1, 4, 12, 27, 33, 43, 49, 65, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 13.10.2014 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/3663/14