м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «С К С»
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД «Порта»
Про стягнення 12 065,95 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Зінов'єв Д.С. представник
за довіреністю № 170 від 05.02.14.
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «С К С» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД «Порта» (далі -
відповідач) про стягнення 12 065,95 грн., а
саме: 9 760,55 грн. - основного боргу, 1 200,96
грн. - збитків від інфляції, 178,51 грн. - 3%
річних, 925,93 грн. - пені.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
відповідачем не здійснено в повному
обсязі оплату товару, поставленого
останньому на підставі видаткових
накладних за Договором поставки № 3072
від 26.04.12., що зумовило виникнення у
відповідача заборгованості перед
позивачем, нарахування пені, 3% річних,
збитків від інфляції та звернення
позивача з даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.14. порушено провадження у
розгляду на 02.09.14.
В зв'язку з неявкою в судове засідання
02.09.14. представників сторін,
невиконанням ними вимог ухвали суду
від 21.07.14., розгляд справи на підставі
ст. 77 ГПК України було відкладено на
В судовому засіданні 18.09.14.
представником позивача було подано
письмові пояснення по справі та
підтримано позовні вимоги в повному
Представник відповідача в судове
засідання 18.09.14. повторно не з'явився,
вимоги попередніх ухвал в даній справі
не виконав, письмового відзиву на позов
та контррозрахунку ціни позову не
надав, заяв чи клопотань не подав і не
надіслав, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
Відомості про місцезнаходження
відповідача є правомірними, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб-підприємців на
відповідача, що наданий позивачем,
повідомлення про вручення поштових
відправлень (ухвал суду) відповідачу
наявні в матеріалах справи.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 18.09.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
26.04.12. між відповідачем (далі - Покупець)
та позивачем (далі - Постачальник) було
укладено Договір № 3072 поставки (далі -
Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1)
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця Товар, а Покупець
зобов'язується приймати Товар та
своєчасно сплачувати його на умовах
Строк дії Договору погоджено п. 10.1 з
моменту підписання (26.04.12.) і діє до 31.12.12.
Якщо за тридцять календарних днів до
закінчення строку дії Договору жодна
зі сторін письмово не повідомить про
своє бажання розірвати Договір або між
сторонами не буде укладений новий
договір, останній вважається кожний
раз продовженим на наступний
календарний рік на тих самих умовах.
У відповідності з матеріалами справи
та відповідно до пояснень позивача,
жодних заяв про розірвання Договору
від сторін не надходило, новий договір
не укладався. Вказаного відповідачем
З огляду на вказане суд дійшов
висновку, що Договір автоматично
пролонгувався до 31.12.13. та 31.12.14.
Відповідно до п. 2.1 Договору Товар
передається Покупцю окремими партіями
на підставі ТТН, яка оформлюється
згідно замовлення. Замовлення на Товар
передається Покупцем та приймається
Постачальником по телефону або через
представника Постачальника.
Згідно з п. 2.2 Договору, прийняття
Товару здійснюється шляхом
підписання Покупцем особисто або
через уповноважених осіб ТТН,
виписаної Постачальником, яка є
невід'ємною частиною цього Договору.
Перелік уповноважених осіб на
прийняття Товару зазначається в
довіреності, яка засвідчується
печаткою та (або) підписом Покупця (п. 2.3
Пунктом 2.4 Договору сторонами
погоджено, що право власності на Товар,
а також ризик випадкового знищення та
(або) пошкодження Товару, переходять
Покупцеві у момент підписання ним ТТН.
Товариством з обмеженою
відповідальністю «С К С»
(Постачальником) поставлено Покупцю
товар на підставі товарно-транспортних
загальну суму 10 266,38 грн.
Довіреності відповідача на отримання
матеріальних цінностей від позивача
наявні в матеріалах справи.
Спір у справі виник в зв'язку з
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідач своїм правом на подачу
письмового відзиву не скористався,
жодних доказів на обґрунтування своє
правової позиції у справі не надав.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
підлягають частковому задоволенню з
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Факт одержання товару підтверджується
товарно-транспортними накладними, які
містять підписи представників сторін
та скріплені їх печатками.
Таким чином, судом встановлено, що
позивачем поставлено за вищезгаданими
накладними товар, а відповідачем його
прийнято на загальну суму 10 266,38 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оплата товару здійснюється протягом
чотирнадцяти календарних днів з
моменту передачі партії товару Покупцю
На виконання умов Договору
відповідачем 12.06.14. було сплачено 505,83
грн. в погашення заборгованості за
спірними товарно-транспортними
В силу приписів ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Таким чином, відповідач не сплатив
позивачу за Товар грошові кошти в
розмірі 9 760,55 грн.
Оскільки відповідач прийняв
замовлений ним Товар, однак в
обумовлені строки не сплатив
позивачеві його вартості, позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу підлягають задоволенню повністю
в розмірі 9 760,55 грн., що складає борг
відповідача станом на момент прийняття
В зв'язку з порушенням відповідачем
умов Договорів, позивач на підставі п.
6.1 Договору просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 925,93 грн. -
Згідно з п. 6.1 Договору, при порушенні
строку оплати Покупець сплачує на
користь Постачальника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, яка діяла
в період прострочення, від вартості
неоплаченого Товару за кожний день
прострочення платежу.
Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договорами строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
З огляду на вимоги частини першої
статті 4-7 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань (п. 1.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.13. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).
В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році" №
01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.
Судом встановлено факт прострочення
виконання грошового зобов'язання, та
здійснено перерахунок пені внаслідок
чого встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
774,99 грн. - пені. В іншій частині в
розмірі 150,94 грн. пеню нараховано
безпідставно, а тому в задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.
Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 178,51 грн. - 3%
річних та 1 200,96 грн. - збитків від
Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
За перерахунком суду, розмір 3% річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання складає 178,51 грн., розмір
збитків від інфляції складає 1 200,96 грн.,
що відповідає обґрунтованому
розрахунку позивача.
Відповідачем розрахунок пені, 3% річних
та збитків від інфляції не оспорено.
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
Київ, бульвар Кольцова, б. 14-Д;
ідентифікаційний код 37962802) на користь
Товариства з обмеженою
вул. Куренівська, б. 14-Б;
ідентифікаційний код 36088095) 9 760 (дев'ять
тисяч сімсот шістдесят) грн. 55 коп. -
основного боргу, 774 (сімсот сімдесят
чотири) грн. 99 коп. - пені, 178 (сто
сімдесят вісім) грн. 51 коп. - 3% річних, 1 200
(одну тисячу двісті) грн. 96 коп. - збитків
від інфляції, 1 804 (одну тисячу вісімсот
чотири) грн. 13 коп. - витрат по сплаті
судового збору.
3. В іншій частині в позові відмовити.
4. Після вступу рішення в законну силу
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.09.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко