ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.14 Справа № 904/6137/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІР СОМ", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 159 017, 38 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Володько О.О. -
представник за дов. № 24-5-03 від 26.12.13

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІР СОМ" звернулось до
Господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" про стягнення основного боргу у
розмірі 150612 грн. та пені у сумі 8405, 38 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору поставки №
511131929 від 04.12.2013, в частині повної та
своєчасної оплати за поставлений
товар.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 18.08.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 08.09.2014.

05.09.2014 від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Ухвалою суду від 08.09.2014 розгляд справи
відкладено на 06.10.2014.

06.10.2014 через канцелярію Господарського
суду Дніпропетровської області від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому він просить відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
сторони у спірному договорі не
узгодили конкретний розмірі пені, а
тому позовна вимога про стягнення з
відповідача пені є безпідставною.

06.10.2014 відповідач подав до суду заяву
про розстрочку виконання рішення суду,
в якій просить розстрочити виконання
рішення суду строком на три місяці з
оплатою рівними частинами до 30 числа
кожного місяця.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив. Про дату, місце та
час проведення судового засідання
повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 06.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення її по суті,
суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІР СОМ" (далі -
позивач, постачальник) та Публічним
акціонерним товариство "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (далі - відповідач, покупець) було
укладено договір поставки № 511131929
(далі - договір).

На умовах, викладених в розділах цього
договору, постачальник зобов'язався
поставити, а покупець прийняти і
сплатити продукцію
матеріально-технічного призначення
(далі - товар). Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і терміни постачання товару
в специфікаціях, оформлених у вигляді
додатків до цього договору, що є
невідємною його частиною (п. 1.1
договору).

Ціна товару, що поставляється за цим
договором, визначається в гривнях і
вказана в специфікаціях до цього
договору. Ціна товару не включає ПДВ,
порядок нарахування якого
встановлений Податковим Кодексом
України. Сума договору складається з
сум специфікацій, що є невід'ємною
часткою договору (п. 2.1, 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.8 договору товар
передається постачальником покупцю на
підставі акту приймання-передачі
та/або товаросупроводжувального
документа з відміткою покупця про
приймання товару.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки за
цим договором проводяться покупцем
шляхом перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок постачальника в порядку і
терміни, вказані в специфікаціях до
договору.

Специфікацією № 1 від 04.12.2013 до договору
сторони погодили поставку товару на
загальну суму 150612 грн. Даною
специфікацією також визначено дату
переходу права власності - дата прийому
товару покупцем, яка вказана в
товаро-транспортних документах, та
дата підписання акту прийому-передачі
після збірки шаф. Умови оплати: 100% факт
постачання 30 календарних днів (арк. с. 14)

На виконання умов договору, позивач
передав, а відповідач прийняв, на
підставі довіреностей на отримання
товарів від 18.12.2013 № 4541 та від 27.12.2013 №
4669, товар на загальну суму 150612 грн., що
підтверджується видатковими
накладними від 19.12.2013 № 5369 (кількість
товару 30 шт.), від 19.12.2013 № 5385 (кількість
товару 60 шт.) та від 27.12.2013 № 5518
(кількість товару 63 шт.), підписаними
обома сторонами та скріпленими
печатками підприємств (арк. с. 16-18, 19-20).

04.04.2014 сторонами було складено та
підписано акт прийому-передачі до
договору, в якому зазначено, що
постачальник передав, а покупець
прийняв товар у кількості 163 шт., майно
передано у повній комплектації, в
технічно справному та придатному для
нормальної експлуатації стані, сторони
не мають взаємних претензій щодо дій,
проведених та затверджених цим актом
прийому-передачі (арк. с. 21).

Відповідач у визначені договором
строки не здійснив оплату поставленого
товару. У зв'язку з чим позивач
звернувся до відповідача з вимогою від
12.06.2014 вих.№ 1206, в якій просив у строк до
20.06.2014 здійснити остаточний розрахунок
за поставлений товар (арк. с. 22). Дана
вимога отримана відповідачем 25.06.2014, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення цінного
листа (арк. с. 23-24).

Відповідач відповідь на дану вимогу не
надав, вартість поставленого товару не
сплатив. у зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 150612 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за представленими
видатковими накладними та не надано
доказів повної оплати або повернення
переданого товару на суму 150612 грн., а
відтак, позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає задоволенню у повному обсязі
в розмірі 150612 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленого товару, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
8405, 38 грн. за період з 05.05.2014 по 11.08.2014.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.5 договору передбачено, що в
разі несвоєчасного здійснення
розрахунків за цим договором, покупець
виплачує постачальнику пеню в розмірі
не більш подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Оскільки законом у даному випадку не
передбачено розмір штрафних санкцій,
то застосовуються санкції передбачені
договором.

Як вище встановлено судом, у договорі
сторони не встановили конкретний
розмір пені, а лише обмежили лише її
розмір подвійною обліковою ставкою НБУ
(не більше подвійної облікової ставки
НБУ).

Таким чином, оскільки сторони не
узгодили у договорі конкретний розмір
пені, то нарахування позивачем пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
є неправомірним, у зв'язку з чим,
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про розстрочку
виконання рішення суду, в якій він
просить розстрочити виконання рішення
суду строком на три місяці з оплатою
рівними частинами до 30 числа кожного
місяця, господарський суд зазначає
наступне.

До заяви про розстрочку виконання
рішення суду відповідачем не надано
належних доказів надіслання даної
заяви та доданих до неї документів на
адресу позивача, що суперечить вимогам
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України.

Крім того, як вбачається зі змісту
вищезазначеної заяви, відповідач,
звертаючись до суду із заявою про
розстрочення виконання рішення суду,
посилається на ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, вищенаведеною статтею ГПК
України передбачена можливість
звернення із заявою про розстрочку
виконання рішення до суду, який видав
виконавчий документ. Тобто, даної
статтею передбачена можливість
розстрочки виконання рішення, яке вже
було прийнято судом та на виконання
якого, останнім було видано виконавчий
документ.

За викладених обставин, господарський
суд залишає заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення суду без
розгляду.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме у розмірі 3012, 24
грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м. Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21, ідентифікаційний код
05393116) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІР СОМ" (61072, м. Харків,
вул. 23 Серпня, 31-Б, ідентифікаційний код
32338465) основний борг у розмірі 150612 грн.
та 3012, 24 грн. витрат по сплаті судового
збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.10.2014

Суддя В.І. Ярошенко