ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 925/1333/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М. з секретарем судового засідання
Волна С.В., за участю представників
сторін:

від позивача: Замедянський Ю.В. - за
довіреністю;

від відповідача: Хандюк Т.О. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за

позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" в особі
Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію ПАТ" Банк Форум" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт"

про стягнення 226 185 086,55 грн. та за
зустрічним позовом,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі
226 185 086,55 грн., з яких 200 000 000,00 грн.
простроченої заборгованості по
поверненню кредитних коштів, 14 783 561,64
грн. простроченої заборгованості за
нарахованими процентами, 11 401 524,91 грн.
пені за простроченим кредитом та
процентам на підставі кредитного
договору № 2-0001/14-КL від 20.01.2014 р.

В ході розгляду справи, 09 вересня 2014
року і до початку розгляду справи по
суті, товариство з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт"
звернулось до суду із зустрічною
позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
про визнання правовідношення за
кредитним договором № 2-0001/14-КL від 20.012014
року таким, що припинилося, про
визнання господарських зобов'язань
припиненими, про визнання права на
стягнення боргу у ПАТ "Банк Форум"
відсутнім.

Ухвалою від 15.09.2014 року суд прийняв
зустрічний позов до спільного розгляду
із первісним позовом.

У судовому засіданні представники
сторін свої позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити, а у
задоволенні взаємних позовних вимог
просили відмовити повністю.

У відповідності до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази та оцінивши їх у сукупності, суд
задовольняє первісний позов повністю,
а в задоволенні зустрічного позову
відмовляє повністю з наступних
підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 20
січня 2014 року між публічним
акціонерним товариством "Банк Форум"
(далі - Кредитор) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Росьагропродукт" (далі - Позичальник)
був укладений кредитний договір №
2-0001/14-КL (далі - Кредитний договір, а.с.
16-27), у відповідності до умов якого
Кредитор відкриває відновлювану
кредитну лінію, в рамках якої надає
Позичальнику кредитні кошти (далі -
кредит) окремими частинами (далі -
вибірки), на засадах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання, в
межах визначеної цим договором (п. 1.2.
Кредитного договору) граничної суми
коштів (далі - кредитний ліміт), а
Позичальник зобов'язується вчасно
погашати Кредитору заборгованість за
кредитом, а також сплачувати на користь
кредитора проценти та комісії в
розмірі, в строки (терміни) та на умовах,
визначених цим Договором (п. 1.1.
Кредитного договору).

Пунктом 1.2. Кредитного договору
передбачено, що протягом всього
періоду дії цього Договору максимальна
заборгованість Позичальника не може
перевищувати кредитний ліміт в сумі 200
000 000,00 (двісті мільйонів) гривень 00
копійок.

Пунктом 1.3. Кредитного договору
передбачено, що кредит надається з
метою (на цілі): поповнення оборотних
коштів Позичальника. Використання
кредиту на будь-які інші цілі, окрім
зазначених в цьому Договорі,
заборонено.

Пунктом 1.4. Кредитного договору
кінцевим терміном, до настання якого
(включно) здійснюється надання кредиту
та має бути повністю погашена
заборгованість за кредитом,
встановлюється 28.03.2014 р., включно.

Доказів зміни даної умови договору про
строк користування кредитними коштами
сторонами у справі не надано.

Пунктом 2.3.1. Кредитного договору
передбачено, що кредит надається
шляхом перерахування Кредитором
коштів з відповідного (-их)
внутрішньобанківського (-их)
позичкового (-их) рахунку (-ів) на
поточний рахунок Позичальника,
відкритий у Кредитора в сумі, що буде
зазначена в Заявці на отримання
Вибірки, зразок якої наведений в
Додатку 1 до Договору (далі - Заявка).

Кожна заявка виконується
Позичальником на паперовому носії, має
бути підписана уповноваженою (-ми)
особою (-ми) та скріплена печаткою
Позичальника і надається
Позичальником до установи Кредитора
щонайменше за 2 (два) робочих дні до
запланованої дати Вибірки, якщо
Кредитор та Позичальник не домовляться
про інше.

Подана Позичальником заявка є
безвідкличною, якщо інше не буде
погоджено Кредитором.

Доказів зміни вказаних умов
кредитування сторонами у справу не
надано.

На виконання умов Кредитного договору
позивач надав відповідачу кредитні
кошти в сумі 200 000 000,00 грн. згідно заявки
(а.с. 29), що підтверджується наданою у
справу позивачем копією меморіального
ордеру № 303346 від 20.01.2014 р. (а.с. 30).
Заперечень проти неотримання
кредитних коштів відповідач суду не
надав.

Виконання позивачем умов Кредитного
договору щодо надання кредитних коштів
також підтверджується випискою по
рахункам обліку заборгованості по
кредиту (а.с. 36-45).

Кредитний договір № 2-0001/14-КL від 20.01.2014
р. укладено його сторонами у
відповідності до вимог чинного
законодавства, зокрема до ст. 1054 ЦК
України, якою передбачено, що за
кредитним договором банк видає
позичальнику кредит на умовах
договору, а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити за нього
проценти. Кредитний договір сторонами
виконувався.

У відповідності до ст. 193 ГК України, 526
ЦК України, зобов'язання підлягають до
виконання належним чином та у
встановлений договором строк.

Доказів повернення кредиту в сумі 200 000
000,00 грн. позивач суду не надав, строк
виконання даного зобов'язання сплив
28.03.2014 р., а тому ці кошти підлягають до
примусового стягнення.

За розрахунками позивача, позичальник
також має борг по процентах за
користування кредитними коштами у
загальній сумі 14 783 561,64 грн., які
нараховані за період з 26.02.2014 р. по 17.07.2014
р. (а.с. 10-11).

Розрахунок боргу по процентах по
ставці 19% річних і за фактичну
кількість днів у році та місяці
позивачем зроблено вірно та у
відповідності до умов Кредитного
договору між сторонами, що перевірено
судом.

У відповідності до умов п. 3.1 Кредитного
договору, за користування кредитом
Позичальник сплачує Кредитору
проценти у валюті відповідної Вибірки,
що нараховуються на суму фактичної
заборгованості Позичальника за
кредитом за фактичний строк існування
заборгованості за кредитом з
періодичністю, визначеною в п. 3.3. цього
Договору. При розрахунку процентів
враховується день надання кредиту та
не враховується день повного погашення
заборгованості за кредитом,
використовується річна процентна
ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2.
цього Договору, та приймається рік, що
складається з фактичної кількості
календарних днів у відповідному році -
365 або 366 днів.

Протягом строку дії цього Договору
максимальний розмір процентної ставки,
що встановлюється згідно з п. 3.2. цього
Договору, не повинен перевищувати 100%
(сто процентів) річних.

Розмір процентів, що нараховуються за
цим Договором, може бути збільшений,
без укладення відповідного договору
про внесення змін, внаслідок порушення
Позичальником відповідних своїх
обов'язків, тощо, у випадках,
передбачених п. 3.4. цього Договору.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору
за користування кредитом Позичальник
сплачує проценти за фіксованою
процентною ставкою, яка встановлюється
на весь період дії цього Договору в
розмірі 19% (дев'ятнадцять процентів)
річних.

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору
погашення вимог кредитора за цим
Договором, незалежно від призначення
платежу, визначеного Позичальником у
відповідному розрахунковому
документі, здійснюється в наступній
черговості:

- прострочені проценти;

- прострочені комісії;

- прострочена заборгованість за
Кредитом;

- строкові проценти;

- строкові комісії;

- строкова заборгованість за кредитом;

- неустойка (штраф, пеня), інші вимоги
Кредитора (відшкодування завданих
збитків тощо).

При надходженні до Кредитора /
договірному списанні коштів в якості
дострокового погашення Кредиту,
Кредитор спрямовує такі кошти на
погашення Вибірок, дата погашення яких
настає раніше, або, якщо дати погашення
декількох Вибірок настають одночасно -
на погашення Вибірок. дата надання яких
була раніше, але в черговості
відповідно до п. 4.3. цього Договору.

Доказів про проведення повного
розрахунку за процентами Позичальник
суду не надав, наявність цього боргу не
заперечив, строки сплати нарахованих
процентів за період з 26.02.2014 р. по 17.07.2014
р. є такими, що настали, а тому до
примусового стягнення на користь
позивача належить 14 783 561,64 грн.
процентів за користування кредитом.

У відповідності до п. 8.2. Кредитного
договору за несвоєчасне погашення
заборгованості за Кредитом,
несвоєчасну сплату процентів та/або
комісій за цим Договором, Позичальник
сплачує Кредитору пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банк України, що діятиме
протягом відповідного порушення, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення. Пеня сплачується
окремо від процентів, комісій та
штрафу, що підлягають сплаті
відповідно до цього Договору.

Дані умови договору відповідають
положенням чинного законодавства,
зокрема ст. 549 ЦК України про те, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання і
положенням Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", за
яким розмір пені що сплачується,
обмежується подвійною обліковою
ставкою НБУ. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Нарахування пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів у сумі 10 887
671,23 грн. та пені за несвоєчасне
повернення нарахованих процентів у
сумі 513 853,68 грн. за період з 31.03.2014 р. по
17.07.2014 р. позивачем проведено вірно (а.с.
9-14).

Таким чином, за прострочення
виконання зобов'язань по кредитному
договору позивач має право на
стягнення пені з відповідача в
загальній сумі 11 401 524,91 грн.

Відповідач не заперечує
наявність заборгованості перед
позивачем та не має заперечень проти
розрахунку позовних вимог.

На підставі викладеного, первісний
позов підлягає до повного задоволення
і з відповідача на користь позивача
слід стягнути 226 185 086,55 грн., з яких 200 000
000,00 грн. простроченої заборгованості
по поверненню кредитних коштів, 14 783 561,64
грн. простроченої заборгованості за
нарахованими процентами, 11 401 524,91 грн.
пені за простроченим кредитом та
процентам на підставі кредитного
договору № 2-0001/14-КL від 20.012014 р.,
укладеного між сторонами.

Суд не погоджується із доводами
відповідача про те, що зобов'язання
відповідача за кредитним договором №
2-0001/14-КL від 20.012014 р. є припиненими,
оскільки між сторонами було припинено
відносини із забезпечення повернення
боргу по кредиту внаслідок збігу
кредитора та боржника в одній особі за
договором банківського вкладу.

Стосовно правовідносин сторін за
зустрічним позовом судом було
встановлено наступне:

В ході розгляду справи, 09 вересня
2014 року і до початку розгляду справи по
суті, товариство з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт"
звернулось до суду із зустрічною
позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
про визнання правовідношення за
кредитним договором № 2-0001/14-КL від 20.012014
року таким, що припинилося, про
визнання господарських зобов'язань
припиненими, про визнання права
стягнення у ПАТ "Банк Форум" відсутнім
(а.с. 161 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи та
доводів зустрічного позову, 20.01.2014 р.
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Росьагропродукт"
(далі -Заставодавець) та публічним
акціонерним товариством "Банк Форум"
(далі - Заставодержатель) було укладено
договір застави (майнових прав за
договором банківського вкладу) №
1-0009/14/11-ZS (далі - Договір застави, а.с.
186-190 том 1), відповідно до умов якого цей
Договір забезпечує виконання
Заставодавцем зобов'язань, що
випливають з укладеного з
Заставодержателем Кредитного договору
№ 2-0001/14-КL від 20.01.2014 р. (п.п. 1.1. Договору
застави).

Відповідно до п. 1.2. Договору застави
предметом застави за цим договором є
право вимоги отримання грошових коштів
в сумі 200 000 000,00 грн. (двісті мільйонів
грн. 00 коп.), розміщених ТОВ
"Росьагропродукт" на депозитному
рахунку у ПАТ "Банк Форум" за договором
банківського вкладу (депозиту)
"Строковий" № 248/1 від 20.01.2014 р. (далі -
Договір банківського вкладу) та
Генеральним договором банківського
вкладного (депозитного) рахунку № 248
від 20.01.2014 р.

Відповідно до п. 5.3.2 Договору застави
(майнових прав вимоги за договором
банківського вкладу) № 1-0009/14/11-ZS від
20.01.2014 р., з моменту відступлення права
вимоги на користь Заставодержателя,
останній самостійно здійснює списання
сум грошових коштів з вкладного
рахунку № 9163 відкритого в ПАТ
"Банк Форум" з метою задоволення своїх
вимог.

Представник ТОВ "Росьагропродукт"
вважає, що згідно п. 5.3. Договору
застави, право вимоги повернення 200 000
000,00 грн. з відсотками за Договором
банківського вкладу було автоматично
(тобто, без потреби підписання
додаткових документів) відступлене
відповідачем на користь ПАТ "Банк
Форум" 29.03.2014 р., що привело до поєднання
боржника і кредитора в одній особі та
до припинення зобов'язань ТОВ
"Росьагропродукт" перед ПАТ "Банк Форум"
за Кредитним договором в частині
заборгованості на загальну суму 203 115
068,49 грн., що відповідає розміру вимог
відповідача до позивача за вкладом.

Відповідач також вважає, що ПАТ "Банк
Форум" з 29.03.2014 року втратив право
стягнення з ТОВ "Росьагропродукт"
заборгованості за кредитом у
загальному розмірі 203 115 068,49 грн. (сума
депозитного вкладу та нарахованих на
нього процентів). Також нарахування
процентів та неустойки ПАТ "Банк Форум"
за кредитним договором після 29.03.2014 р. є
безпідставним, оскільки всі
зобов'язання між сторонами
припинилося через попереднє отримання
банком права вимоги за депозитним
договором і отриманням банком
можливості за рахунок цих коштів
закрити боргові зобов'язання
відповідача по кредитному договору.

У відповідності до положень Закону
України "Про заставу" звернення
стягнення на майно може бути здійснено
позивачем у випадку невиконання
кредитних зобов'язань позичальника у
момент їх настання. Вибір способу
задоволення своїх вимог належить
кредитору. В заставу також можуть бути
передані майнові права.

З цих підстав сумнівним є твердження,
що кредитора можна примусити на вибір
способу задоволення його
кредиторських вимог чи на їх
автоматичну реалізацію певним шляхом.

Згідно ст. 27 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" якщо інше не
встановлено цим Законом, обтяжувач,
який має намір звернути стягнення на
предмет забезпечувального обтяження в
позасудовому порядку, зобов'язаний
надіслати боржнику та іншим
обтяжувачам, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
письмове повідомлення про порушення
забезпеченого обтяженням зобов'язання.
Повідомлення надсилається одночасно з
реєстрацією в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

З доводів позивача вбачається, що ПАТ
"Банк Форум" жодних з перелічених дій не
вчиняло та звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
за Договором застави (майнових прав
вимоги за договором банківського
вкладу) № 1-0009/14/11-ZS за власною
ініціативою не проводило.

За доводами обох сторін, в даний час
кошти по вкладу у повній сумі
знаходяться на вкладному рахунку
відповідача та не можуть бути отримані
ні позивачем ні відповідачем по справі
через введення ліквідаційної
процедури щодо банку Форум та
припинення виконання банком всіх
зобов'язань.

Також з доводів ПАТ "Банк Форум"
встановлено, що відповідно до
Постанови Правління Національного
банку України від 13.06.2014 р. № 355 "Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято
рішення від 16.06.2014 р. № 49 "Про початок
ліквідації ПАТ "Банк Форум" та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію".

Спеціальним законом, який має
пріоритет перед іншими нормами
законодавства під час ліквідації
банків та в питаннях регулювання
правовідносин у сфері гарантування
вкладів фізичних осіб є Закон від 23.02.2012
р. № 4452 "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Таким чином, для правовідносин, що
виникають під час тимчасової
адміністрації або ліквідації банку,
яку здійснює уповноважена особа Фонду,
приоритетними є норми Закону "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Із зазначеного випливає, що в межах
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації банку застосування норм
Цивільного кодексу України про
відступлення права вимоги за договором
банківського вкладу можливе лише з
врахуванням спеціальних норм Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", якими
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб.

А тому зарахування вимог чи
відступлення права вимоги за договором
банківського вкладу в процесі
ліквідації банківської установи буде
порушенням вимог чинного
законодавства, зокрема, щодо
черговості задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку,
відповідно до якої вимоги кожної
наступної черги задовольняються в міру
надходження коштів від реалізації
майна банку після повного задоволення
вимог попередньої черги, що без
дотримання такого порядку є порушенням
законних прав та інтересів вкладників
та інших кредиторів банку.

Крім того, суд вважає, що навіть якщо
відбулося припинення зобов'язання
шляхом поєднання боржника і кредитора
в одній особі за договором
банківського вкладу між сторонами (ст.
606 ЦК України), то припинення цього
зобов'язання не може автоматично з цієї
ж підстави припинити і кредитне
зобов'язання, яке виникло між тими ж
сторонами на підставі кредитного
договору № 2-0001/14-KL від 20.01.2014 року.

Кредитний договір та договір
банківського вкладу є юридично
самостійними та окремими договірними
зобов'язаннями між сторонами, хоча вони
і пов'язані між собою тим, що право
вимоги за договором банківського
вкладу за згодою сторін стало
забезпеченням виконання відповідачем
кредитного договору.

ЦК України прямо не передбачено,
що припинення зобов'язання за
договором банківського вкладу через
уступку права вимоги вкладника за цим
договором на користь банківської
установи та поєднання кредитора і
боржника в одній особі, напряму тягне
за собою припинення з цих же підстав і
кредитного договору між цими ж
сторонами.

Відповідачем не надано доказів,
що і у кредитному договорі від 20.01.2014
року внаслідок певних юридично
значимих дій відбулося поєднання
кредитора і боржника в одній особі.
Відповідач чітко не пояснив, яка саме
із сторін кредитного договору
поєдналася із іншою та внаслідок якої
події. В даному випадку (за логікою
відповідача, який доводить припинення
зобов'язання) він повинен довести, що
він, як боржник, за первних обставин
став кредитором за кредитним
договором № 2-0001/14-KL від 20.01.2014 року
(тобто відбулося поєднання боржника і
кредитора), однак за матеріалами справи
суд настання такої обставини не вбачає.

Крім того було з'ясовано, що відповідач
сформував депозитний вклад в сумі 200 000
000,00 грн. за рахунок кредитних коштів
(отриманих за договором № 2-0001/14-KL від
20.01.2014 року), про що позивач надав суду
довідку із копіями первинних
документів від 01.10.2014 року ( а.с. 86 том 2).
Це є порушенням умов кредитного
договору між сторонами про цільове
використання кредитних коштів
(поповнення обігових коштів).
Відповідач дану обставину належними і
допустимими доказами не спростував.

Також судом було встановлено, що
відповідачем фактично не було
реалізовано у березні 2014 року уступку
права вимоги по вкладному рахунку на
користь позивача, оскільки самим
відповідачем 13.10.2014 року у справі
надано копію заяви відповідача, як
кредитора, адресованої банку "Форум"
від 08.07.2014 року, якою відповідач просить
позивача визнати ТОВ "Росьагропродукт"
кредитором, зокрема, на суму 200 000 000,00
грн. та на 3 115 068,49 грн. (це вклад та
відсотки) за договором банківського
вкладу № 248/1 від 20.01.2014 року. У
відповідь на це звернення, позивач
надав відповідачу довідку від 01.10.2014
року № 8743/1100 про те, що ТОВ
"Росьагропродукт" визнано кредитором
ПАТ "Банк Форум" на суму 203 356 976,46 грн.

Та обставина, що у липні-жовтні 2014 року
відповідач позитивно вирішив на свою
користь питання із позивачем про
визнання себе кредитором ПАТ "Банк
Форум" в питанні повернення вкладу за
договором № 248/1 від 20.01.2014 року,
виключає попередню можливість
реалізації між цими ж сторонами
уступки права вимоги за цим же
договором від ТОВ "Росьагропродукт" на
користь ПАТ "Банк Форум" у березні 2014
року.

З цих підстав слід вважати, що уступка
права вимоги, яка ніби потягнула за
собою припинення зобов'язань між
сторонами по банківському вкладу
внаслідок поєднання кредитора і
боржника в одній особі, не відбулася.

В свою чергу це виключає існування
обставини, що з 29.03.2014 року припинилося
зобов'язання відповідача за кредитним
договором № 2-0001/14-KL від 20.01.2014 року і
позивач втратив право на стягнення з
відповідача кредитної заборгованості
на умовах даного договору.

Таким чином, в задоволенні зустрічного
позову слід відмовити повністю із
покладенням на ТОВ "Росьагропродукт"
сплачених ним судових витрат за
розгляд зустрічного позову.

На підставі ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь Державного
бюджету України слід стягнути 73 080,00
грн. судового збору за розгляд
первісного позову, оскільки позивач
звільнений від сплати судового збору
на підставі п.п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір", бо позов
подано уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб у
справах, пов'язаних із здійсненням
тимчасової адміністрації та
ліквідації банку.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити
повністю.

Стягнути із Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Росьагропродукт" (ідентифікаційний
код 03119517, Черкаська область, м. Канів,
вул. Київська, 11) на користь Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
(ідентифікаційний код 21574573, м. Київ, бул.
Верховної Ради, 7) -- 200 000 000,00 грн. боргу
по кредиту, 14 783 561,64 грн. боргу по
процентах, 11 401 524,91 грн. пені по кредиту
та процентах на підставі кредитного
договору № 2-0001/14-KL.

2. В задоволенні зустрічного
позову відмовити повністю.

3. Стягнути із Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Росьагропродукт" (ідентифікаційний
код 03119517, Черкаська область, м. Канів,
вул. Київська, 11) на користь Державного
бюджету України через місцеві органи
ДПІ -- 73 080,00 грн. судового збору із
зарахуванням на рахунок

№ 3002 в УДКСУ у м. Черкаси, МФО 854018,
ідентифікаційний код господарського
суду Черкаської області (код ЄДРПОУ)
03500051.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 15 жовтня
2014 року

Суддя
Н.М. Спаських