м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши справу
За позовом Публічного акціонерного
ДНІПРОЕНЕРГО"доДержавного
підприємства "Вугілля України"
коп.Представники: від позивача: від
відповідача: Толстенков О.О. -
представник за довіреністю - № 309 від
24.12.2013; не з'явивсяОБСТАВИНИ СПРАВИ:
11.07.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" з вимогами до
Державного підприємства "Вугілля
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та укладеного між сторонами
Договору поставки вугілля № 04-10/2-ЕН від
11.05.2010 неналежним чином виконав свої
зобов'язання стосовно кількості та
якості узгодженого між сторонами
поставленого товару, у зв'язку з чим
позивач поніс додаткові витрати за
користування вагонами в загальному
стягнути з відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 порушено провадження у
призначено до розгляду на 28.07.2014.
25.07.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
залучення до участі у справі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на премет спору, на стороні
відповідача, - Державне підприємство
Розглянувши у судовому засіданні 28.07.2014
клопотання відповідача про залучення
до участі у справі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на премет
спору, на стороні відповідача, -
Державне підприємство
«Донбасантрацит», суд відмовив в його
задоволенні з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1, 3 статті 27
Господарського процесуального кодексу
України треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття
рішення господарським судом, якщо
рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї з сторін. Їх може бути залучено
до участі у справі також за клопотанням
сторін, прокурора. Якщо господарський
суд при прийнятті позовної заяви,
вчиненні дій по підготовці справи до
розгляду або під час розгляду справи
встановить, що рішення господарського
суду може вплинути на права і обов'язки
осіб, що не є стороною у справі,
господарський суд залучає таких осіб
до участі у справі як третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору. У справах щодо майна
господарських організацій, у
статутному капіталі яких є
корпоративні права держави,
господарський суд залучає орган
державної влади, що здійснює
управління корпоративними правами, до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору. Питання про допущення або
залучення третіх осіб до участі у
справі вирішується господарським
судом, який виносить з цього приводу
ухвалу.

З огляду на те, що відповідач не надав
належного обгрунтування щодо того,
яким чином рішення суду може вплинути
на права та обов'язки третіх осіб щодо
однієї із сторін, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
клопотання представника відповідача
про залучення до участі у справі
третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 розгляд справи
відкладено на 11.08.2014, у зв'язку із
неявкою представника відповідача у
судове засідання та невиконання ним
вимог ухвали суду.

04.08.2014 до відділу діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.

11.08.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому відповідач просив суд
відмовити у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» через його
необгрунтовність.

У відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, для дослідження та оцінки
доказів по справі у судовому засіданні
11.08.2014 оголошено перерву до 12.09.2014.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
12.09.2014, справу № 910/14123/14 передано на
розгляд судді Головіній К.І.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.09.2014 (суддя Головіна К.І.)
справу № 910/14123/14 прийнято до
провадження та справу призначено до
розгляду на 03.10.2014.

Розпорядженням в.о. голови
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014, справу № 910/14123/14 передано на
розгляд судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 (суддя Отрош І.М.) справу
№ 910/14123/14 прийнято до провадження.

У судовому засіданні 03.10.2014 представник
позивача подав заперечення на відзив
відповідача; надав усні пояснення по
суті спору, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання 03.10.2014 не з'явився, клопотань
про відкладення розгляду справи не
подавав, про причини неявки у судове
засідання суд не повідомив, про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення №
663.

У судовому засіданні 03.10.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази, суд

ВСТАНОВИВ

11.05.2010 між Відкритим акціонерним
товариством «Дніпроенерго», яке було
перейменоване на Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Дніпроенерго»
(відповідно до статуту Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго», затвердженого
протоколом загальних зборів
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпроенерго» № 2/2013 від 18.04.2013,
дата реєстрації 19.04.2013), (покупець) та
Державним підприємством «Вугілля
України» (постачальник) укладено
договір поставки вугілля № 04-10/2-ЕН
(Договір), відповідно до умов якого
постачальник поставляє покупцю
вугільну продукцію (вугілля) в
асортименті, по реквізитах і з якісними
характеристиками, приведеними в цьому
договорі, а покупець приймає вугілля,
оплачує його вартість на умовах,
встановлених даним договором. Загальна
сума договору орієнтовно становить
501586560 грн. 00 коп., з ПДВ.

Згідно з п. 2.1. Договору, вугілля
постачається рівномірно протягом
періоду поставки залізничним
транспортом у відкритих напіввагонах
вантажною швидкістю на умовах DDP
(залізнична станція призначення)
згідно з міжнародними правилами
тлумачення торгівельних термінів
«Інкотермс» в редакції 2000 р., з
урахуванням особливостей,
передбачених даним договором та за
реквізитами покупця, вказаними в
додатках до договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, партія
вугілля відвантажується після відбору
об'єднаної проби (згідно з ДСТУ 4096-2002),
що засвідчується відповідним актом
(згідно з п. 6.4 ДСТУ 4083-2002). За
результатами лабораторних випробувань
об'єднаної проби оформляється
посвідчення про якість вугілля в
партії.

Згідно з п. 2.3. Договору, датою виконання
зобов'язання по поставці вугілля є дата
календарного штемпеля залізничної
станції призначення на перевізному
документі. Вугілля, яке не відповідає
умовам цього договору та не прийняте з
цього приводу покупцем, до поставки за
договором не зараховується.

Пунктом 2.4. Договору визначено, що право
власності на вугілля від постачальника
до покупця переходить після підписання
між сторонами акту приймання-передачі
вугілля.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору,
постачальник зобов'язаний поставити
покупцеві на умовах цього договору
вугілля в асортименті, по реквізитах та
з якісними характеристиками,
погодженими сторонами.

Згідно з п. 3.1.2. Договору, постачальник
зобов'язаний завантажувати вугілля
однорідним шаром по всій глибині в
справні, очищені від залишків
попереднього вантажу, сміття, тощо,
вагони.

Відповідно до п. 3.1.3. Договору, в період
з 15 листопада по 15 березня проводити
профілактичні міри, щодо запобігання
змерзанню вугілля у дорозі (сушіння,
переморожування, промаслення тощо),
відповідно до ДСТУ 4083-2002

Пунктом 3.1.4. Договору встановлено, що
постачальник зобов'язаний надати
покупцю одночасно з прибуттям кожної
партії вугілля залізничні накладні, а
також не пізніше 24 годин з моменту
завершення відбору проб надіслати
вантажоотримувачу швидкодіючими
електронними засобами зв 'язку (факс,
електронна пошта) копії посвідчень про
якість (реєстр посвідчень) з
обов'язковим підтвердженням отримання
відповідно до вимог п. 6.5. ДСТУ 4083-2002.

Згідно з п. 3.1.5. Договору, постачальник
зобов'язаний забезпечити наявність в
графі 4 «Особливі відмітки»
залізничних накладних - відмітку:
«постачання у власність ВАТ
«Дніпроенерго» згідно з договором №
04-10/2-ЕН від 11.05.2010 р., а також назву та
місцезнаходження постачальника.

Відповідно до п. 3.1.6. Договору,
постачальник зобов'язується підписати
отримані від покупця акти звіряння
вугілля по кількості та якості, скласти
на їх основі відповідні акти
приймання-передачі вугілля за
договором і розрахунок знижок/надбавок
його ціни, які разом з актами звіряння
направити покупцеві до підписання.

Згідно з п. 3.1.7. Договору, постачальник
зобов'язаний надати покупцеві завірені
копії сертифікатів якості та
технологічних властивостей, виданих на
відвантажуване вугілля по кожному
вантажовідправнику (згідно ДСТУ 4083-2002),
зазначеному в додатках до договору.
Додатки до договору підписуються
покупцем за умови наявності у нього
копій сертифікатів якості та
технологічних властивостей, що
засвідчують якість запланованого до
постачання вугілля. Копії сертифікатів
якості та технологічних властивостей
по кожному вантажовідправнику
надаються постачальником покупцеві
один раз протягом дії договору та
повторно, у ви падку закінчення терміну
дії попередніх.

У відповідності до п. 3.3.2. Договору,
покупець зобов'язаний прийняти
вугілля, поставлене на умовах цього
договору згідно з актом
приймання-передачі вугілля. Приймати
вугілля партіями. Під партією сторони
розуміють:

- кількість вугілля, яке вироблене і
відвантажене споживачам за певний
проміжок часу, середня якість якого
характеризується однією об'єднаною
пробою (відповідно до ДСТУ 4096-2002);

- кількість вугілля в загонах, які з
технічних причин транспортувальника
надійшли на залізничну станцію ТЕС
вантажоотримувача окремо від іншої
частини партії (не однією маршрутною
відправкою) та якісні показники якого
перевищують граничнодопустимі
значення, визначені умовами договору.

Згідно з п. 3.3.3. Договору, покупець
зобов'язаний допустити уповноважених
представників постачальника до участі
у прийманні вугілля за кількістю та
якістю на ТЕС.

Відповідно до п. 3.3.4. зазначеного
договору, покупець зобов'язаний
вимагати від залізниці складання
відповідного комерційного акту у всіх
випадках, що передбачені статтею 129
Статуту Залізниць України. У випадку
складання залізницею комерційних
актів, покупець, разом з оригіналом
комерційного акту, зобов'язаний
передати вантажовідправникові вугілля
право на звернення до залізниці з
претензійно-позовними вимогами шляхом
внесення переуступного підпису на
перевізному документі.

Пунктом 3.3.5. Договору визначено, що
протягом 10 днів з дати поставки, але не
пізніше 5 числа місяця, що слідує за
місяцем поставки, скласти, підписати,
завірити своєю печаткою та надати до
підписання представнику постачальника
акти звіряння по кількості та якості
вугілля, поставленого у місяці
поставки з зазначенням періоду
поставки, марок вугілля, фактичного
вмісту золи та вологи. Одночасно з
передачею актів звіряння вугілля -
підписати надані представниками
постачальника реєстри залізничних
накладних (із зазначенням провізної
плати).

Згідно з п. 3.3.6. Договору, покупець
зобов'язаний підписати акти
приймання-передачі вугілля протягом 3
робочих днів з дати їх надходження від
постачальника та у той же термін
передати підписані акти
постачальникові.

Розділом 4 Договору встановлено, що
якість вугілля, що поставляється за цим
договором, повинна відповідати умовам
цього договору; вугледобувні
підприємства, вантажовідправники, ТЕС -
вантажоотримувачі, залізничні станції
відвантаження та призначення,
кількість, марки, базова якість,
терміни поставки, ціна та вартість
вугілля визначаються в додатках до
договору.

Згідно з п. 5.2. Договору, маса вугілля в
партії для розрахунків по поставках
визначається на підставі даних,
зазначених у перевізних документах, за
якими вугілля надійшло до станції
призначення, та результатів приймання
у покупця.

Відповідно до п. 5.3. Договору, вугілля у
вагоні вважається доставленим без
втрат, якщо різниця між масою вугілля у
вагоні, зазначеною в перевізному
документі і масою, визначеною при
прийманні, не перевищує норми
природних втрат і граничної
розбіжності при визначенні маси нетто
згідно з «Правилами видачі вантажів»,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21 листопада 2000
р. № 644.

Норма нестачі (сума норми природних
втрат і граничної розбіжності
визначення маси нетто) для вугілля
складає 1 % маси нетто, зазначеної в
перевізному документі.

Надлишки вантажу з порівнянні з масою
нетто, зазначеною в перевізному
документі, вважаються такими, що не
перевищують норму, якщо вони не
виходять за межу граничної розбіжності
визначення маси нетто, що складає 0,2 %.

Згідно з п. 5.4. Договору, покупець має
право перевірити кількість вугілля
шляхом зважування вагонів па
тензометричних вагах, які вчасно
проходять перевірки Держстандарту
України. У випадку виявлення
розбіжностей у кількості вугілля у
вагоні між даними перевізного
документу та результатами зважування
вугілля на ТЕС понад норму нестачі ТЕС
вантажоотримувач, протягом 24 годин з
моменту виявлення розбіжностей,
направляє постачальнику та
вантажовідправнику телеграму про
виклик їх представників для проведення
спільного зважування.

Відповідно до п. 5.5. Договору, якість
вугілля в партії для розрахунків по
поставках визначається на підставі
даних, зазначених у посвідченні якості,
складеному на партію та результатів
приймання у покупця.

Згідно з п. 5.6. Договору, покупець
перевіряє якість вугілля у партіях та
приймає вугілля за якістю таким чином:

- якщо різниця між показниками Аd, Wrt
посвідчення якості та результатами
хімлабораторії вантажоотримувача
менша або дорівнює встановленій
допустимій похибці випробування
згідно з ДСТУ 4096-2002 - за показниками
посвідчення про якість;

- якщо різниця між показниками Аd, Wrt
посвідчення якості та результатами
хімлабораторії вантажостримувача
більша за встановлену допустиму
похибку випробування згідно з ДСТУ
4096-2002 вантажоотримувач, протягом 24
годин з моменту отримання результатів,
направляє постачальнику та
вантажовідправнику телеграму про
виклик їх представників для проведення
спільного опробування такого вугілля,
результати якого сторонами
приймаються беззаперечно (без
врахування похибки випробування).

Згідно з п. 5.7. Договору, представник
постачальника/вантажовідправника
зобов'язаний протягом 12 годин з моменту
отримання виклику повідомити свою
згоду про приймання вугілля за
показниками ТЕС або прибути на спільне
приймання вугілля за кількістю та
якістю протягом 24 годин з моменту
отримання такого виклику або в той же
строк повідомити час свого прибуття,
який не повинен перевищувати 48 годин з
моменту отримання виклику.

У відповідності до п. 5.8. Договору,
покупець не має права розвантажувати
вугілля із вагонів без представників
постачальника/вантажовідправника до
закінчення часу, встановленого на
прибуття представників, або часу,
повідомленого
постачальником/вантажовідправником
про своє прибуття для проведення
спільного приймання вугілля, окрім
випадків згоди
постачальника/вантажовідправника на
розвантаження вагонів та приймання
вугілля за показниками ТЕС.

Пунктом 5.8.1. Договору встановлено, що
вартість користування вагонами за час
простоювання вагонів в очікуванні
представника постачальника
покладається на постачальника у
випадку коли результати спільного
приймання вугілля на ТЕС будуть
відрізнятися від даних постачальника
на величину, що перевищує норму нестачі
або допустиму похибку опробування.

Згідно з п. 5.9. Договору, телеграми
вантажоотримувача
вантажовідправникові постачальнику
повинні містити: виклик представників
вантажовідправника на спільне
опробування вугілля; інформацію
стосовно недоліків вугілля, виявлених
при проведенні вхідного контролю на
ТЕС; номерів залізничних накладних,
вагонів, посвідчень якості за якими
вугілля надійшло на ТЕС.

Відповідно до п. 5.10 Договору, у разі
неприбуття у строк представника
постачальника на проведення спільного
приймання вугілля за кількістю і
якістю та відсутності у зв'язку з цим
повідомлення про час його прибуття, а
також, якщо на кількість
відвантаженого вугілля не було
оформлено посвідчення про якість або
копія посвідчення (реєстр посвідчень)
про якість не надійшла
вантажоотримувачу в термін, зазначений
в п. 3.1.4. договору, фактичні значення
показників якості/кількості вугілля в
партії для розрахунків за поставками
беззаперечно визначаються на підставі
результатів приймання вугілля у
покупця.

Згідно з п. 5.11 Договору, якщо партія
вугілля з технічних причин
транспортувальника надійшла до
залізничної станції призначення
різними маршрутними відправками,
кількість точкових проб від вугілля, що
надійшло окремо від іншої частини
партії, визначається із розрахунку від
його фактичної маси. Об'єднані проби
готують для кожної з частин партії.
Фактичну якість вугілля в партії
визначають скрало для кожної з частин
партії та розраховують
середньозважене значення показників
якості для партії в цілому.

У випадку, коли якість однієї з частин
розірваної партії перевищуватиме
граничнодопустимі значення, частини
розірваної партії вважаються окремими
партіями за якими середньозважене
значення показників якості не
визначається.

Пунктом 5.12. Договору встановлено, що
фактична кількість та якість вугілля,
що надійшло від постачальника та
прийняте покупцем на умовах цього
договору, відображається в актах
звіряння вугілля по кількості і якості
та актах прийому-передачі вугілля.

Відповідно до п. 5.13. Договору,
постачальник і покупець мають право
залучати до визначення кількісних та
якісних показників вугілля, яке
надходить на ТЕС, незалежного експерта.
Строки залучення, обсяги, партії,
вантажовідправники/вугледобувні
підприємства, особа незалежного
експерта та ін. погоджується сторонами
письмово. Погоджений незалежний
експерт самостійно проводить дії по
встановленню кількісних та якісних
показників вугілля та результати його
експертизи приймаються, до розрахунку
беззаперечно обома сторонами.

Згідно з п. 5.14. Договору, у разі
порушення вимог пунктів 5.4., 5.6., 5.8. та 5.9.
договору, постачальник не приймає
претензій покупця стосовно кількості
та якості вугілля, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
вугілля, стосовно якого порушено
порядок приймання, за показниками
кількості та якості зазначеними у
перевізних документах та посвідченнях
про якість.

Відповідно до п. 5.15. Договору, в процесі
підготовки відібраних проб вугілля на
ТЕС - вантажоотримувача здійснюється
приготуванню 3 (трьох) зразків
лабораторної проби від партії вугілля.

Третій зразок (екземпляр) лабораторної
проби надається покупцем
постачальнику/вантажовідправнику на
письмову вимогу постачальника.

Результати хіманалізу третього
(контрольного) зразка лабораторної
проби мають інформаційний характер і
використовуватись для розрахунку
вартості вугілля не можуть.

Якщо різниця між показниками
хіманалізу третього (контрольного)
зразка лабораторної проби та
результатами хімлабораторії ТЕС -
вантажоотримувача, більша за
встановлену допустиму похибку
випробування згідно з ДСТУ 4096-2002
покупець, на письмову вимогу
постачальника, надасть
постачальнику/вантажовідправнику
другий (арбітражний) зразок
лабораторної проби для спільного
визначення якісних показників вугілля
в партії, які приймаються до розрахунку
беззаперечно обома сторонами.

Місце виконання хіманалізу другого
(арбітражного) зразка лабораторної
проби погоджується сторонами
додатково.

Будь-який із зразків проби
зберігається до моменту підписання
акту звіряння по кількості та якості
вугілля.

Згідно з п. 6.1. Договору, для здійснення
безперебійного та оперативного
приймання вугілля на ТЕС, покупець та
постачальник вугілля мають право
спільно приймати вугілля за кількістю
та якістю, у зв'язку з чим зобов'язані
вчиняти всі необхідні дії та
підписувати відповідні документи
(акти).

Відповідно до п. 6.2 Договору, у разі
прийняття рішення про проведення
спільного приймання вугілля,
постачальник зобов'язаний забезпечити
постійну присутність на ТЕС своїх
представників, а покупець зобов'язаний
допустити їх до участі у прийманні
вугілля за кількістю та якістю.

Згідно з п. 6.3 Договору, під час
спільного приймання вугілля покупець
зобов'язаний протягом 6 годин з моменту
надходження вугілля до ТЕС
вантажоотримувача завершити його
приймання за кількістю та якістю та, за
умови відповідності вугілля вимогам
договору, вивантажити його з загонів.

Пунктом 6.4. Договору, проведення
спільного зважування та хіманалізу
вугілля відбувається на обладнанні ТЕС
вантажоотримувача, за умови вчасної
його перевірки та відповідності діючим
нормам та стандартам.

Відповідно до п. 6.5. Договору, у випадку
відсутності на ТЕС представників
постачальника фактичні значення
показників якості/кількості вугілля в
партії для розрахунків за поставками
беззаперечно визначаються на підставі
приймання вугілля у покупця (без
врахування норми нестачі та похибки
опробування).

Згідно з п. 6.6. Договору, покупець та
постачальник окремою угодою до цього
договору погоджують період, перелік
ТЕС-вантажостримувачів, вугледобувних
підприємств/вантажовідправників
вугілля від яких буде прийматися на
умовах розділу 6 договору.

Згідно з п. 6.8. Договору, кількість
вугілля для розрахунків по поставках
визначається за результатами
зважування вугілля на ТЕС спільно з
представниками постачальника вугілля.

Відповідно до п. 6.9. Договору, вугілля у
вагоні вважається доставленим без
втрат, якщо різниця між масою вугілля у
вагоні, зазначеною з перевізному
документі і масою, визначеною при
прийманні, не перевищує норми
природних втрат і граничної
розбіжності при визначенні маси нетто
згідно з «Правилами видачі вантажів»,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21 листопада 2000р.
№ 644.

Норма нестачі (сума норми природних
втрат і граничної розбіжності
визначення маси нетто) для вугілля
складає 1 % маси нетто, зазначеної в
перевізному документі.

Надлишки вантажу в порівнянні з масою
нетто, зазначеною в перевізному
документі, вважаються такими, що не
перевищують норму, якщо вони не
виходять за межу граничної розбіжності
визначення маси нетто, що складає 0,2 %.

Пунктом 6.10. Договору визначено, що
якість вугілля в партії для
розрахунків по поставках визначається
за результатами опробування вугілля на
ТЕС спільно з представниками
постачальника (без врахування похибки
випробування).

Згідно з п. 6.13. Договору, фактична
кількість та якість вугілля, що
надійшло від постачальника та прийняте
покупцем на умовах цього договору,
відображається в актах звіряння
вугілля по кількості і якості та актах
прийому-передачі вугілля.

У відповідності до п. 6.15. Договору, в
процесі підготовки відібраних проб
вугілля на ТЕС-вантажоотримувача
здійснюється приготування (трьох)
зразків лабораторної проби від партії
вугілля.

Третій зразок (екземпляр) лабораторної
проби надається покупцем
постачальнику/вантажовідправнику на
письмову вимогу постачальника.

Результати хіманалізу третього
(контрольного) зразка лабораторної
проби мають інформаційний характер і
використовуватися для розрахунку
вартості вугілля не можуть.

Якщо різниця між показниками
хіманалізу третього (контрольного)
зразка лабораторної проби та
результатами хімлабораторії
ТЕС-вантажоотримувача більша за
встановлену допустиму похибку
випробування згідно з ДСТУ 4096-2002
покупець, на письмову вимогу
постачальника, надасть
постачальнику/вантажовідправнику
другий (арбітражний) зразок
лабораторної проби для спільного
визначення якісних показників вугілля
в партії, які приймаються до розрахунку
беззаперечно обома сторонами.

Місце виконання хіманалізу другого
(арбітражного) зразка лабораторної
проби погоджується сторонами
додатково.

Будь-який із зразків проби
зберігається до моменту підписання
акту звіряння по кількості та якості
вугілля.

Ціна та умови оплати за договором
поставки вугілля № 04-10/2-ЕН від 11.05.2010
визначені в розділі 7 Договору.

Відповідно до п. 7.5. та 7.5.1. Договору,
оплата провізної плати вугілля від
вантажовідправника (шахт,
збагачувальних фабрик) безпосередньо
на адресу вантажоотримувача (ТЕС,
покупця) здійснюється покупцем, якщо
сторони не погодять іншого. Покупець
зобов'язується вчасно здійснювати
розрахунки з вантажоперевізником за
послуги по транспортуванню вагонів з
вугіллям від вантажовідправника до
вантажоотримувача відповідно з
наданим постачальником покупцю
графіком відвантаження вугілля. У
випадку, коли відвантаження вагонів з
вугіллям вантажовідправником буде
неможливе причини порушення покупцем
порядку розрахунків з
вантажоперевізником, та буде мати
простій завантажених вагонів у
вантажовідправника, покупець
зобов'язується відшкодувати всі
витрати та збитки, пов'язані з таким
простоєм вагонів.

Пунктом 8.3. Договору сторонами
визначено, що у випадку прийняття
вугілля якісні показники якого не
відповідають умовам договору,
постачальник несе відповідальність
перед покупцем у вигляді застосування
останнім до ціни вугілля прогресивних
знижок, передбачених п. 7.2. договору та
відшкодування його затрат по оплаті
користування вагонами, витрат на
подачу-прибирання вагонів, маневрових
робіт.

Згідно з п. 8.4. Договору, у випадку
прийняття вугілля якісні показники
якого не відповідають умовам договору,
постачальник несе відповідальність
перед покупцем у вигляді застосування
останнім до ціни вугілля прогресивних
знижок, передбачених пунктом 7.2.
договору та відшкодування його затрат
по оплаті користування вагонами,
витрат на подачу-прибирання вагонів,
маневрових робіт.

Відповідно до п. 8.6. Договору, у випадку
відмови від прийняття вугілля якісні
показники якого не відповідають умовам
договору, постачальник несе
відповідальність перед покупцем у
вигляді відшкодування його витрат
пов'язаних з надходженням та
поверненням вагонів з неприйнятим
вугіллям, а саме - вартості
залізничного тарифу, оплати за
користування вагонами, їх
подачу-прибирання, маневрові роботи.

Позивач пояснив суду, що під час
виконання Договору № 04-10/2-ЕН від 11.05.2010
відповідачем було допущено порушення
умов Договору, що призвело до
необхідності здійснення зі сторони
позивача додаткових витрат.

За період з травня 2010 року до жовтня 2011
року між постачальником та покупцем
було укладено ряд додатків до Договору
№ 04-10/2-ЕН від 11.05.2010, які є його
невід'ємними частинами, зокрема:
додатки № 05/10-П від 11.05.2010, № 06/10-П від
21.05.2010, № 06/10-П-1 від 11.06.2010, № 07/11-П від
30.06.2011, 09/11-П-1 від 01.09.2011, № 09/11-П від
30.08.2011, № 09/11-П-2 від 20.09.2011, № 12/10-П від
03.12.2010, 08/11-П від 29.07.2011, № 10/11-П-1 від 29.09.2011
та Додаткову угоду № 26-07-10/1 від 26.07.2010.

Відповідно до п. 7.1. Договору, базова
якість вугілля та граничні показники
за марками та фракціями становлять:

МаркаГрупаБазова зольність, Аd %Базова
волога, Wr t %Зольність Ad %, (не
більше)Волога Wrt % (не більше)Вихід
летких речовин Vdaf % (в
межах)Температура плавкості золи, ТЗAIII
зб (конц) AIII відс. (о-6), А 0-100А19,87,628,0
(30,0)*10,0Менше 81420У липні 2011 року - жовтні
2011 року, вугілля надходило на ТЕС
вантажоотримувача - Придніпровська ТЕС
ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» відповідно до
додатків до Договору № 05/10-П від 11.05.2010,
№ 06/10-П від 21.05.2010, № 06/10-П-1 від 11.06.2010, №
07/11-П від 30.06.2011, 09/11-П-1 від 01.09.2011, № 09/11-П
від 30.08.2011, № 09/11-П-2 від 20.09.2011, № 12/10-П від
03.12.2010, 08/11-П від 29.07.2011, № 10/11-П-1 від
29.09.2011.

Згідно з умовами додатків сторони
погодили вантажоотримувача -
Придніпровська ТЕС ПАТ «ДТЕК
«Дніпроенерго»; вантажовідправників;
марку вугілля; строки поставки; обсяг
поставки; базові показники золи - 19,8 %,
вологи - 7,6 % та базову ціну вугілля без
ПДВ за 1 тону.

Як встановлено судом, у липні 2011 року -
жовтні 2011 року вугілля надходило на ТЕС
вантажоотримувача - Придніпровська ТЕС
ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» за договором №
04-10/2-ЕН від 11.05.2010, при прийманні якого в
деяких партіях були виявлені
розбіжності, а саме: розбіжності у
кількості вугілля між масою вугілля у
вагоні, визначеною в перевізному
документі і масою, визначеною при
прийманні понад норми природних втрат
і граничної розбіжності, та
розбіжності у якості вугілля між
даними покупця та постачальника на
величину більшу верхнього значення
допустимої похибки випробування.

Матеріалами справи підтверджується, що
постачальник та вантажовідправник
телеграмами були повідомлені про
неналежну якість вугілля. Представник
постачальника у відповідь на телеграми
направив своїх представників на
спільне випробування, підготування
проб і визначення кількості і якості
вугілля, про що було складені
відповідні акти звірки партій
вугільної продукції за кількістю та
якістю, належним чином завірені копії
яких знаходяться вматеріалах справи.

Знідно п. 119 Статуту залізниць України,
затвердженого постанвою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 № 457 та
«Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ними
послугами», затвердженим наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 317 від 26.03.2009, за час затримки
вагонів з вини постачальника,
позивачем була сплачена плата за
користування вагонами у загальному
розмірі 40123 грн. 07 коп., що
підтверджується розрахунками плати за
користування вагонами та відомостями
плати за користування вагонами,
належним чином завірнеі копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

Як встановлено судом, позивач
звертався до відповідача з листами, до
яких були долучені вказані акти з
доданими документами для підписання та
відшодування понесених витрат, проте
відповідач витрати у розмірі 40123 грн. 07
коп. позивачу не відшкодував.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських ідносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.

У відповідності до частин 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в
інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 статті 673 ЦК України
продавець повинен передати покупцеві
товар, якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу.

Частинами 1 та 4 статті 268 ГК України
встановлено, що якість товарів, що
поставляються, повинна відповідати
стандартам, технічним умовам, іншій
технічній документації, яка встановлює
вимоги до їх якості, або зразкам
(еталонам), якщо сторони не визначать у
договорі більш високі вимоги до якості
товарів.

Постачальник повинен засвідчити
якість товарів, що поставляються,
належним товаросупровідним
документом, який надсилається разом з
товаром, якщо інше не передбачено в
договорі.

За вимогами статті 678 ЦК України
покупець, якому переданий товар
неналежної якості, має право, незалежно
від можливості використання товару за
призначенням, вимагати від продавця за
своїм вибором: - пропорційного
зменшення ціни; - безоплатного усунення
недоліків товару в розумний строк; -
відшкодування витрат на усунення
недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо
якості товару (виявлення недоліків, які
не можна усунути, недоліків, усунення
яких пов'язане з непропорційними
витратами або затратами часу,
недоліків, які виявилися неодноразово
чи з'явилися знову після їх усунення)
покупець має право за своїм вибором:
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми; вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної
якості не є його виготовлювачем, вимоги
щодо заміни, безоплатного усунення
недоліків товару і відшкодування
збитків можуть бути пред'явлені до
продавця або виготовлювача товару.

Положення цієї статті застосовуються,
якщо інше не встановлено цим Кодексом
або іншим законом.

Відповідно зі статтею 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушенного права(реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Відповідно до статті 224 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України до складу збитків,
що підлягають відшкодуванню особою,
яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо
інше не передбачено законом або
договором, враховуються ціни, що
існували за місцем виконання
зобов'язання на день задоволення
боржником у добровільному порядку
вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у
разі якщо вимогу не задоволено у
добровільному порядку, - на день
подання до суду відповідного позову
про стягнення збитків (ч. 3 ст. 225 ГК
України).

Судом враховано те, що згідно зі ст. 623
ЦК України для застосування таких
правових наслідків порушення
зобов'язань як стягнення збитків
потрібна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; шкоди;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; вини.
Відсутність хоча б одного з
вищезазначених елементів, які
створюють склад цивільного
правопорушення, звільняє боржника від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання ним взятих на себе
зобов'язань.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем надано докази оплати
додаткових витрат, понесених внаслідок
неналежного виконання відповідачем
прийнятих на себе зобов'язань за
Договором поставки вугілля № 04-10/2-ЕН
від 11.05.2010, в той час як відповідач
обставини, на які посилається позивач у
позові, не спростував, доказів сплати
грошових коштів в розмірі 40123 грн. 07 коп.
суду не надав.

Заперечуючи на позов, відповідач
зазначив, що заявляючи суму простою
вагонів, позивач виходить з
розшифровки до відомості плати за
користування вагонами, проте,
відповідно до п 2.6. Правил розрахунків
за перевезення вантажів, затверджених
наказом Мінтрансу від 21.11.00. № 644,
відомість плати за користування
вагонами (форма ГУ - 46), є документом, на
підставі яких ТехПД проводить
списування коштів, переліки ТехПД в
матеріалах справи відсутні.

Тобто, як стверджує відповідач, позивач
не надає належних доказів того, що
заявлена сума дійсно була списана
Залізницею з рахунку ВАТ
«Дніпроенерго».

Проте Господарський суд міста Києва не
приймає до уваги такі твердження
відповідача, зважаючи на те, що в
матеріалах справи містяться акти, на
підставі яких ТехПД проводило списання
коштів.

Крім того, пунктом 8.3. Договору
сторонами визначено, що у випадку
прийняття вугілля якісні показники
якого не відповідають умовам договору,
постачальник несе відповідальність
перед покупцем у вигляді застосування
останнім до ціни вугілля прогресивних
знижок, передбачених п. 7.2. договору та
відшкодування його затрат по оплаті
користування вагонами, витрат на
подачу-прибирання вагонів, маневрових
робіт.

Крім того, відповідач зазначив, що
згідно розшифровки до відомості плати
за користування вагонами, позивач
нараховує плату за користування
вагонами за весь час перебування
останніх на залізниці, тоді як,
відповідно до умов Договору, час
затрачений вантажоотримувачем для
проведення вхідного контролю
кількості та якості вугільної
продукції є часом позивача, час простою
з вини постачальника починається з
моменту отримання ДП «Вугілля України»
телеграми про виклик повноваженого
представника. Так, згідно доданих до
матеріалів доказів, відповідач
направляв до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»
листи, в яких погодився з показниками
якості вугільної продукції
визначеними на ТЕС, та зазначив, що
представник для спільного
переважування направлятися не буде.

Тобто, за твердженням відповідача, ПАТ
«ДТЕК Дніпроенерго» безпідставно
взяло до розрахунку час затрачений на
обов'язковий вхідний контроль
вугільної продукції до моменту
направлення викликів до ДП «Вугілля
України».

Проте, суд не може приймати до уваги
такі твердження відповідача, оскільки
вони є лише припущенням та не
підтверджені жодним доказом, а отже є
безпідставними.

Враховуючи наведене, дослідивши
матеріали справи, оцінивши всі надані
сторонами докази, документи та
пояснення в їх сукупності,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення з ДП «Вугілля України» 40123
грн. 07 коп. збитків за неналежне
виконання зобов'язань за Договором
поставки вугілля № 04-10/2-ЕН від 11.05.2010, у
зв'язку з чим позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» до Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Дніпроенерго» підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Вугілля України» (01601, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, буд. 4; ідентифікаційний
код: 32709929) на користь Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРНГО» (69006, Запорізька обл., м.
Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20;
ідентифікаційний код: 00130872) грошові
кошти в розмірі 40123 (сорок тисяч сто
двадцять три) грн. 07 коп. та витрати зі
сплати судового збору в розмірі 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання протягом 10 днів з дня
складання повного рішення апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 08.10.2014

Суддя
І.М.
Отрош