ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

07 жовтня 2014 р. Справа № 902/829/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро"

про стягнення 247932,65 грн. заборгованості

Господарський суд Вінницької області у
складі

Головуючого судді Говор Н.Д.

Суддів Маслія І. В., Яремчука Ю. О.

Cекретар судового засідання Мовчан Г.М.

Представники

позивача : ОСОБА_1 ФОП паспорт
НОМЕР_1 від 19.02.99р.

відповідача : Грабар С. А. за
дорученням від 05.05.14р.

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Господарського суду
Вінницької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро" про
стягнення 247932,65 грн., з них 211860 грн.
основного боргу, 15752,13 грн. пені, 10593 грн.
штрафу, 9727,52 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовує зокрема
тим, що на підставі укладеного між
сторонами Договору № 5 від 03.09.2012р.
позивач виконав роботи (надав послуги)
по оранці земельної ділянки площею 1177
га по ціні 180 грн. за 1 га на полях
відповідача у с. Гармаки Барського
району Вінницької області (492 га) та с.
Бернашівка Могилів-Подільського
району Вінницької області (685 га).

Виконання вказаних робіт оформлено
актами здачі-приймання робіт на суму
88560 грн. від 25.10.2012р. та на суму 123300 грн.
від 27.11.2012р., які не були підписані
відповідачем. Вважає, що відповідно до
ст. ст. 837, 853, 882 ЦК України замовник
повинен оплатити виконану підрядником
роботу і у випадку його відмови від
підписання акта виконаних робіт.

Відповідач у відзиві на позов від
13.08.2014р. та його повноважний
представник у судовому засіданні проти
позову заперечив з таких підстав.

Виконавцем по договору не було
проведено роботи по оранці земель
Замовника. Даним позовом своє
твердження стосовно оранки 1177 га землі,
яка належить Відповідачу, позивач не
довів. Зокрема повідомив, що в
користуванні на правах оренди в ТОВ
«Дністер-Агро» на території
Бернашівської сільської ради
знаходиться всього 255 га землі -
земельні ділянки пайовиків, та 139 га -
невитребувані земельні частки (паї).
Разом дана площа складає 394 га, і аж ніяк
не заявлених в позовній заяві 685 га.

Вважає, що позовні вимоги позивача є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки позивачем не подано жодного
належного доказу (первинну
бухгалтерську документацію, кошториси,
плани земельних ділянок, що мали
оброблятись, і т.ін.) понесених витрат
за виконану роботу відповідно до
договору №5 від 03.09.2012р. та не подано
доказів стосовно обсягу та якості
виконаних ним робіт.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши в сукупності надані у
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку суд встановив такі фактичні
обставини.

03.09.2012 р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (в договорі "Виконавець") та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро" (в
договорі "Замовник") уклали договір № 5
(далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець
за договором зобов'язується надати
Замовнику наступні послуги: оранка на
земельній ділянці площею 2000 га по ціні
180 грн. за 1 га.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору
Виконавець зобов'язується надати
Замовнику послуги. Замовник
зобов'язується оплатити Виконавцеві
вартість наданих послуг у грошовій
формі, та іншій формі за домовленістю
сторін, згідно акту виконаних робіт,
остаточний розрахунок за виконані
послуги здійснюється протягом 10 днів
після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.3 Договору в разі
несплати або невчасної сплати за
виконані послуги у строки зазначені в
п. 2.2 даного договору Замовник сплачує
на користь Виконавця, крім суми
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції та
трьох відсотків річних за весь час
прострочення, пеню в розмірі 0,3% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, а в разі
прострочення оплати понад 30 днів
Замовник сплачує на користь Виконавця
штраф в розмірі 5% від суми
заборгованості.

За твердженням позивача, на виконання
умов договору ним у період з жовтня по
листопад 2012р. виконані роботи по оранці
землі на полях Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дністер-Агро" у с.
Гармаки Барського району Вінницької
області та с. Бернашівка
Могилів-Подільського району
Вінницької області, на загальній площі
1177 га.

Позивачем оформлено акти
здачі-прийняття виконаних робіт від
25.10.2012р. на загальну суму 88560 грн., від
27.11.2012р. на суму 123300 грн., які не
підписані відповідачем.

26.05.2014р. позивач направив на адресу
відповідача лист-повідомлення про
сплату боргу в сумі 211860 грн. та акти
здачі-прийняття виконаних робіт від
25.10.2012р., від 27.11.2012р., однак відповіді на
вказаний лист не отримав.

Відповідач не повернув позивачу Акти
здачі-приймання робіт, а також
відмовився від оплати послуг позивача
в сумі 211860 грн.

Беручи до уваги встановлені обставини,
суд дійшов наступних висновків.

З огляду на предмет і характер
зобов'язань, взятих сторонами в
договорі, між сторонами виникли
правовідносини, які регулюються главою
63 "Послуги. Загальні положення", ст. 901,
903, 907 ЦК України (договір про надання
послуг). Відповідно до вказаних статей
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї статі застосовуються до
всіх договорів про надання послуг, якщо
це не суперечить суті зобов'язання.
Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Дослідивши зміст п. 2.2 Договору № 5 від
03.09.2012р., відповідно до якого остаточний
розрахунок здійснюється після
підписання акту виконаних робіт, суд
дійшов висновку, що зобов'язання
відповідача оплатити виконані роботи
має бути підтверджене первинними
документами - Актами виконаних робіт,
підписаними відповідно до чинного
законодавства обома сторонами.

Будь-які застереження щодо відмови від
підписання акта, його неповернення
учаснику господарської операції у
договорі відсутні.

Посилання позивача на ст. 837, 853, 882 ЦК
України та судову практику щодо
вирішення спорів, пов'язаних із
виконанням договорів підряду не може
бути взяте до уваги судом, оскільки, як
вже було зазначено, між сторонами
виникли правовідносини надання і
оплати послуг, що регулюються гл. 63 ЦК
України і не містять застережень щодо
підписання акта однією стороною.

Також судом враховано, що Акти
виконаних робіт, датовані 25.10.2012р.,
27.11.2012р. були надіслані відповідачу
лише у травні 2014р., що також
унеможливлює за наявними у справі
доказами встановити істину щодо
виконання чи не виконання робіт
позивачем на користь відповідача.

Відповідно до ст. 36 ГПК України,
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
не доведені належними доказами, такими
як Акти виконаних робіт, іншими
двосторонніми документами первинного
бухгалтерського обліку відповідно до
вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115
Господарського процесуального кодексу
України

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Повне рішення складено 13 жовтня 2014 р.

Головуючий суддя
Говор Н.Д.

Судді
Маслій І. В.

Яремчук Ю. О.

віддрук. прим.:

1 - до справи