ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р.Справа № 922/2827/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства банку "Меркурій" м. Харків
до 1) Публічного акціонерного
товариства "Банк Золоті ворота" м.
Харків 2) Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції, м. Харків про зобов'язання
вчинити певні дії, визнання за участю
представників сторін:

позивача - Полетаєвої Т.Ю. довіреність
№78 від 01.09.14 р.;

1-го відповідача - Грайворонського І.В.
довіреність №4 від 04.08.14 р.;

2-го відповідача - Дудкіна Д.В.
довіреність №88 від 28.01.14 р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство банк
"Меркурій" (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
відповідача: Публічного акціонерного
товариства "Банк Золоті ворота", в якій
позивач просить визнати недійсними
договори: відступлення права вимоги
від 18.02.14 р. за договором №02-06К-15 про
надання мультивалютної кредитної
лінії від 30.01.2004 р., відступлення права
вимоги від 18.02.14 р. за іпотечним
договором №16-03-37 від 30.01.2004 р., які
укладені між позивачем та
відповідачем, застосувати наслідки
недійсності недійсності договорів та
стягнути з відповідача грошові кошти у
розмірі 496698,10 грн. Також позивач
просить зобов'язати Реєстраційну
службу Харківського міського
управління юстиції: внести зміни до
запису №1366552 Державного реєстру іпотек
про іпотеку нежитлових приміщень
першого поверху №59-96 загальною площею
68,7 кв.м., які розташовані у цегляному
будинку (літ. "А-6"), що знаходиться за
адресою: м. Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 8 (вісім), а саме: змінити запис
"Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство "Банк Золоті Ворота", , адреса: м. Харків, пр.
Леніна, 36" на запис: "Іпотекодержатель:
Публічне акціонерне товариство Банк
"Меркурій", , адреса: м.
Харків, вул. Петровського,23"; внести
зміни до запису №1366532 Єдиного реєстру
заборон відчудження об'єктів
нерухомого майна про обтяження
нежитлових приміщень першого поверху
№89-96 загальною площею 68,7 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-6"), що знаходиться за адресою: м.
Харків, вул. Р. Люксембург, будинок 8
(вісім), а саме замінити слова: "Особа, в
інтересах якої встановлено обтяження:
Публічне акціонерне товариство "Банк"
Золоті ворота" , адреса:
м. Харків, пр. Леніна, 36" на запис: "Особа,
в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій" , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23"; внести зміни до запису
№1365011 Державного реєстру іпотек про
іпотеку нежитлових приміщень першого
поверху №№13,14,13-а, 13-б, 13-в, 13-д, 13-г, 13-д,
13-е, 13-ж, 13-з, 13-и, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі
№13-н, 13-о, 13-п, 13-р, 13-с, 13-т, 13-у загальною
площею 249,2 кв.м., які розташовані за
адресою: м. Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 10 (десять), а саме замінити
слова: "Іпотекодержатель: Публічне
акціонерне товариство "Банк Золоті
Ворота", , адреса: м.
Харків, пр. Леніна, 36" на запис:
"Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій", , адреса: м. Харків, вул.
Петровського,23"; внести зміни до запису
№13644963 Єдиного реєстру заборон
відчудження об'єктів нерухомого майна
про обтяження нежитлових приміщень
№№13,14,13-а, 13-б, 13-в, 13-д, 13-г, 13-д, 13-е, 13-ж,
13-з, 13-и, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі №13-н, 13-о,
13-п, 13-р, 13-с, 13-т, 13-у загальною площею 249,2
кв.м., які розташовані за адресою: м.
Харків, майдан Р. Люксембург, будинок 10
(десять), а саме замінити слова: "Особа, в
інтересах якої встановлено обтяження:
Публічне акціонерне товариство "Банк"
Золоті ворота" , адреса:
м. Харків, пр. Леніна, 36" на запис: "Особа,
в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій" , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27 серпня 2014
року було залучено до участі у справі у
якості 2-го відповідача: Реєстраційну
службу Харківського міського
управління юстиції, одночасно
вилучивши дану юридичну особу з кола
третіх осіб. Розгляд справи відкладено
на "08" вересня 2014 р. о 12:00.

Представник 2-го відповідача у судовому
засіданні, яке відбулося 08 вересня 2014
року підтримав клопотання про
припинення провадження у справі, в
якому він просив суд припинити
провадження у справі відносно
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, в зв'язку
з тим, що вимога до другого відповідача,
відповідно до ст. 17 КАС України, повинна
розглядатись в рамках
адміністративного судочинства.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08 вересня 2014
року у задоволенні клопотання 2-го
відповідача про припинення
провадження у справі - відмовлено.
Розгляд справи відкладено на "17"
вересня 2014 р. о 11:00.

Позивачем через канцелярію
господарського суду Харківської
області 08.09.14 р. надана заява про
доповнення до позовної заяви, в якій
позивач, користуючись правами наданими
йому ст.22 ГПК України, просить визнати
недійсним договір відступлення права
вимоги за договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 року, укладений між позивачем та
1-им відповідачем 18.02.2014 року. Стягнути з
1-го відповідача грошові кошти у
розмірі 496698,10 грн. - курсову різницю
(суми права вимоги 155 500,00 дол. США)
вимоги, яка виникла в результаті
збільшення курсу долара США на
теперішній час по відношенню з курсом
станом на 18.02.2014 р. (день укладання
договору відступлення -1). Зобов'язати
1-го відповідача повернути позивачу
оригінал договору №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 р., укладеного між позивачем та
ТОВ "Марічка". Визнати недійсним
договір відступлення права вимоги за
іпотечним договором №16-03-37 від 30.01.2004 р.,
укладений між позивачем та 1-им
відповідачем 18.02.2014 р. Зобов'язати 1-го
відповідача повернути позивачу
оригінал іпотечного договору №16-03-37
від 30.01.2004 р., укладеного між позивачем
та ТОВ "Марічка", посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за №1-508.
Зобов'язати 2-го відповідача внести
зміни до запису №1366552 Державного
реєстру іпотек про іпотеку нежитлових
приміщень першого поверху №89-96
загальною площею 68,7 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-6"), що знаходяться за адресою: м.
Харків, майдан Р. Люксембург, будинок 8
(вісім), а саме: замінити запис
"Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство "Банк Золоті Ворота", , адреса: м. Харків, пр.
Леніна, 36", на запис: "Іпотекодержатель:
Публічне акціонерне товариство Банк
"Меркурій", , адреса: м.
Харків, вул. Петровська, 23". Зобов'язати
2-го відповідача внести зміни до запису
№1366532 Єдиного реєстру заборон
відчудження об'єктів нерухомого майна
про обтяження нежитлових приміщень
першого поверху №89-96 загальною площею
68,7 кв.м., які розташовані у цегляному
будинку (літ."А-6"), що знаходиться за
адресою: м. Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 8 (вісім), а саме змінити запис:
"Особа, в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство "Банк" Золоті ворота", , адреса: м. Харків, пр.
Леніна, 36" на запис: "Іпотекодержатель:
Публічне акціонерне товариство Банк
"Меркурій", , адреса: м.
Харків, вул. Петровського, 23".
Зобов'язати 2-го відповідача внести
зміни до запису №1366532 Єдиного реєстру
заборон відчудження об'єктів
нерухомого майна про обтяження
нежитлових приміщень першого поверху
№89-96 загальною площею 68,7 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-6"), що знаходиться за адресою: м.
Харків, майдан Р. Люксембург, будинок 8
(вісім), а саме: замінити запис "Особа, в
інтересах якої встановлено обтяження:
Публічне акціонерне товариство" Банк
Золоті ворота", , адреса:
м. Харків, пр. Леніна, 36" на запис: "Особа,
в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій", , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23". Зобов'язати 2- го
відповідача внести зміни до запису
№1365011 Державного реєстру іпотек про
іпотеку нежитлових приміщень першого
поверху №№13,14, 13-а, 13-б, 13-в, 13-г, 13-д, 13-е,
13-ж, 13-з, 13-и, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі №13-н,
13-о, 13-п, 13-р, 13-с, 13-т, 13-у, загальною
площею 249,2 кв.м., які розташовані у
цегляному будинку (літ. "А-7"), що
знаходиться за адресою: м. Харків,
майдан Р.Люксембург, будинок 10 (десять),
а саме замінити запис:
"Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій", , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23". Зобов'язати 2-го
відповідача внести зміни до запису
№1364963 Єдиного реєстру заборон
відчудження об'єктів нерухомого майна
про обтяження нежитлових приміщень
першого поверху №№13, 14, 13-а, 13-б, 13-в, 13-г,
13-д, 13-е, 13-ж, 13-з, 13-и, 13-к, 13-л, 13-м,
антресолі №13-н, 13-о, 13-п, 13-р, 13-с, 13-т, 13-у
загальною площею 249,2 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-7"), що знаходиться за адресою: м.
Харків, майдан Р.Люксембург, будинок 10
(десять), а саме замінити запис "Особа в
інтересах якої встановлено обтяження:
Публічне акціонерне товариство "Банк
Золоті Ворота", , адреса:
м. Харків, пр. Леніна, 36" на запис: "Особа,
в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій", , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23". Також позивач просить
покласти на відповідача судові
витрати.

Враховуючи, що згідно ч.4 ст. 22
Господарського процесуального
кодексу України, позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви, суд приймає заяву
позивача як таку, що не суперечить
інтересам сторін та діючому
законодавству та продовжує розгляд
справи з урахуванням цих змін.

Позивачем було надано до суду заяву про
вжиття заходів забезпечення позову
(арк. справи №24-25), в якій заявник
просить вжити заходів до забезпечення
позову до вирішення справи шляхом
накладення заборони вчиняти будь - які
дії спрямовані на передачу чи
відчудження в будь - який спосіб прав
вимоги за договором про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 року та за іпотечним договором
№16-03-37 від 30.01.2004 р. третім особам, а
також будь які дії , спрямовані на
отримання та/або стягнення з ТОВ
"Марічка" грошових коштів на виконання
договору №06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.04 р. Також позивач просив заборонити
2-му відповідачу вчиняти дії пов'язані з
державною реєстрацією права власності,
інших речових прав, обтяжень щодо
спірних об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно ч.1 ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України, позов
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії,
що стосуються предмета спору;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;
зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

Як зазначалося в Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову": п.3. Умовою
застосування заходів до забезпечення
позову за вимогами майнового характеру
є достатньо обґрунтоване припущення,
що майно (в тому числі грошові суми,
цінні папери тощо), яке є у відповідача
на момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК України).

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Враховуючи вищенаведене та те, що
позивачем не надано доказів в
обґрунтування поданої заяви, про
вчинення відповідачами будь-яких дій
направлених на відчудження спірного
майна та уникнення виконання рішення
суду, тому суд дійшов висновку про те,
що заявником не доведено, що невжиття
заходів до забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду,
відповідно до цього суд вважає у
задоволенні клопотання позивача про
забезпечення позову відмовити.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Присутній представник 1-го відповідача
проти позову заперечував та просив у
задоволенні позову відмовити, з
підстав викладених ним у відзиві на
позов, який ним надано до суду 27.08.14 р. за
вх.№29617, а саме повідомив суд проте, що
на підставі постанови Правління
Національного Банку України від 31.07.14 р.
№456 "Про віднесення ПАТ "Банк" Золоті
ворота" до категорії
неплатоспроможних", виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 01.08.2014 р. запроваджено
тимчасову адміністрацію та призначено
уповноважену особу Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб на тимчасову
адміністрацію в ПАТ "Банк Золоті
ворота". Уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в АТ "Банк
Золоті ворота" призначено провідного
професіонала з питань врегулювання
неплатоспроможності банків відділу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Єрмака В.О.
Тимчасову адміністрацію в АТ "Банк
Золоті ворота" запроваджено строком на
3 місяці з 04.08.14 р. по 04.11.14 р. Також,
відповідач зазначив, що договори:
відступлення права вимоги за договором
№02-06К-15 про надання мультивалютної
кредитної лінії від 30.01.2004 р. та про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором №16-03-37 від 30.01.2004 р. не
підпадають під критерії нікчемності
господарських договорів, що
передбачені п.1 та п. 3 ст. 38 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", а саме не
доведено що оспорювані договори
укладені на умовах значно гірших за
звичай ринкові умови. Замість
очікування настання терміну
повернення позичальником ТОВ "Марічка"
кредитної заборгованості або
здійснення тривалої процедури
примусового ії стягнення, у випадку
неналежного виконання позичальником
умов кредитного договору, в результаті
виконання оспорюваного договору
позивач отримав реальну економічну
вигоду - в один день позивачу
перераховано вартість права вимоги в
сумі 1 344 421,90 грн. Договір відступлення
права вимоги за кредитом повністю
відповідає вимогам статтям 512-519 ЦК
України та за своєю природою є
забезпечувальним зобов'язанням,
необхідність укладення якого
одночасно з укладенням договору
відступлення обумовлена юридичною
специфікою договору іпотеки. За таких
обставин, відповідач просив у
задоволенні позову відмовити.

Присутній представник 2-го відповідача
у судовому засіданні проти позову
заперечував, про що надав письмові
заперечення за вх.№34643, в яких 2-ий
відповідач зазначив, що на даний час
чітко не визначена процедура внесення
змін до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
діє з 01.01.2013 р. До 01.01.2013 р. діяв Реєстр
прав власності на нерухоме майно,
Єдиний реєстр обтяжень речових прав на
нерухоме майно та Єдиний реєстр іпотек.
Відповідні реєстри, станом на
теперішній час перебувають в пасивному
режимі, доступ до них закритий в
частині внесення змін або скасування
записів в ньому. 2-ий відповідач
зазначив, реєстраційні дії службою не
проводились і служба не може виконати
реєстраційні дії в реєстрі, який вже не
чинний, доступ до якого закритий, тому
2-ий відповідач просив у задоволенні
позову відмовити.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

18.02.2014р. між Публічним акціонерним
товариством банком "Меркурій» (далі по
тексту - позивач) та Публічним
акціонерним товариством "Банк Золоті
Ворота" (далі по тексту - відповідач)
було укладено договір відступлення
права вимоги за договором №02-06К-15 про
надання мультивалютної кредитної
лінії від 30.01.2004 р. (далі по тексту -
договір відступлення-1).

Відповідно до пункту 1.1. укладеного
договору АТ Банк "Меркурій", який за
договором є первісним кредитором,
передає, а відповідач, який за
договором є новим кредитором, приймає
право вимоги первісного кредитора до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Марічка", (далі за
текстом - боржник), у розмірі,
зазначеному в п. 1.2. Договору, за
договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004р., та усіма додатковими угодами
до нього, укладеним між первісним
кредитором і боржником (далі по тексту -
кредитний договір) та стає кредитором в
зобов'язаннях за кредитним договором
та всіма додатковими угодами до нього в
обсязі та на умовах, визначених
договором. Право вимоги від первісного
кредитора до нового кредитора
передається в обсязі, зазначеному в п.
1.2. договору.

В забезпечення виконання боржником
своїх зобов'язань за кредитним
договором між первісним кредитором та
боржником (іпотекодавцем) було
укладено іпотечний договір № 16- 03-37 від
30.01.2004 року, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5.,
зареєстрований в реєстрі за № 1-508 (далі
по тесту - іпотечний договір), предметом
якого є нежитлові приміщення першого
поверху № 89 - 96 загальною площею 68,7
кв.м., які розташовані у цегляному
будинку (літ. "А-6"), що знаходиться за
адресою: м. Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 8 (вісім), далі по тексту - майно
1, та нежитлові приміщення першого
поверху №№ 13, 14,13-а, 13-6, 13-в, 13-г, 13-д, 13-е,
13-ж, 13-з, 13-й, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі №13-н,
13-о, 13-п, 13-р, 13-е, 13-т, 13-у загальною площею
1-9,2 кв.м., які розташовані у цегляному
будинку (літ. "А-7"), що знаходиться за
адресою: м. Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 10 (десять), далі по тексту -
майно 2.

Відповідно до п. 5.4. договору
відступлення-1 одночасно з укладенням
договору первісним кредитором та новим
кредитором укладається договір
відступлення права вимоги за іпотечним
договором.

На виконання п. 5.4. договору
відступлення-1 між позивачем та 1-им
відповідачем 18.02.2014 року було укладено
договір відступлення права вимоги за
іпотечним договором № 16-03-37 від 30.01.2004
року (далі по тексту - договір
відступлення-2), відповідно до п.1.1.
якого позивач (первісний
іпотекодержатель) передає, а
відповідач (новий іпотекодержатель)
приймає в повному обсязі всі права
вимоги за іпотечним договором 16/03-37,
посвідченим 30 січня 2004 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5. за
реєстровим № 1-508.

На підставі постанови Правління
Національного банку України від 31.07.2014
р. № 456 "Про віднесення Публічного
акціонерного товариства "Банк Золоті
ворота" до категорії
неплатоспроможних", виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
юридичних осіб 01.08.2014 р. прийнято
рішення №67 "Про запровадження
тимчасової адміністрації в АТ "Банк
Золоті ворота", згідно з яким з 04.08.2014 р.
запроваджено тимчасову адміністрацію
призначено уповноважену особу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію і ПАТ "Банк
золоті ворота".

Уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в АТ "Банк
Золоті ворота" призначено провідного
професіонала з питань врегулювання
неплатоспроможності банків відділу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Єрмака
Валерія Олександровича.

Тимчасову адміністрацію в АТ "Банк
Золоті ворота" запроваджено строком на
З місяці з 04.08.2014 р. по 04.11.2014 р.

Законом "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" встановлено, що
під час тимчасової адміністрації Фонд,
в особі його уповноваженої особи, має
повне і виняткове право управляти
банком відповідно до цього Закону,
зокрема, вчиняти будь-які дії та
приймати рішення, що належали до
повноважень органів управління і
органів контролю банку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 179 Господарського
кодексу України, при укладенні
господарських договорів сторони
визначають зміст договору на основі
вільного волевиявлення, сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Статтею 638 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
договори відступлення права вимоги №1
та №2 за кредитним договором №16-03-37 від
30.01.2004 року було укладено між позивачем
та 1-им відповідачем у письмовій формі,
підписано уповноваженими особами та
скріплено печатками сторін, як цього
вимагають ст.ст.207, 208 Цивільного
кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно зі ст. 526
Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що уклавши
договір відступлення права вимоги за
кредитним договором №16/03-37 від 30.01.2004 р.,
умови якого суперечать ст. 38 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Судом встановлено, що у позовній заяві
як на підставу визнання недійсності
договору відступлення права вимоги за
кредитним договором №02/06К-15 позивач
посилається на ст. 38 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" у редакції від 10.04.2014 р. Відповідно
до п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 38 цього Закону у
редакції від 10.04.2014 р., нікчемними є
договори, за якими було або має бути
здійснено відчуження (або передача в
користування) майна банку на умовах,
значно гірших за звичайні ринкові
умови здійснення відповідних операцій.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
запобігання негативного впливу на
стабільність банківської системи" від
04.07.2014 р.№15-86-VII, ст. 38 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" у редакції від 10.04.2014 р. втратила
чинність.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.38 Закону України
"Про гарантування вкладів фізичних
осіб" у чинній редакції, правочини (у
тому числі договори)
неплатоспроможного банку є нікчемними,
крім іншого, якщо банк здійснив
відчуження чи передав у користування
або придбав (отримав у користування)
майно, оплатив результати робіт та/або
послуги за цінами, нижчими або вищими
від звичайних (якщо оплата на 20
відсотків і більше відрізняється від
вартості товарів, послуг, іншого майна,
отриманого банком), або зобов'язаний
здійснити такі дії в майбутньому
відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 2 ст.215 Цивільного кодексу
України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Підставою нікчемності договору
відступлення права вимоги за кредитним
договором №16-03-37 позивач вказує факт,
що грошова сума, за яку позивачем
відповідачу було відчужене право
вимоги до боржника, більше ніж на 20 %
відрізняється від плати за
відступлення по іншим договорам
відступлення права вимоги, які
укладалися позивачем у цей період. У
підтвердження цього факту у письмових
поясненнях позивач навів дані щодо
укладення ним трьох договорів
відступлення права вимоги з іншими
юридичними особами, вказуючи, що плата
за відступлення за ними складає від 98
до 100% від суми відступлених прав.

За своєю правовою природою договір
відступлення - 1 є договором купівлі
продажу прав вимоги, до якого, в силу
приписів ч.3 ст. 656 Цивільного кодексу
України, застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір відступлення права вимоги за
кредитом повністю відповідає вимогам
статтям 512-519 Цивільного кодексу
України які в той же час, не
встановлюють жодних критеріїв бачення
ціни або інших особливих умов, за якими
сторони вправі відчужити одна право
вимоги до боржника.

3а своєю правовою природою договір
відступлення за іпотечним договором №
16-37-03 від 30.01.2004 р. (далі - договір
відступлення - 2) є забезпечувальним
зобов'язанням, необхідність укладення
якого одночасно з укладенням договору
відступлення - 1 обумовлена юридичною
специфікою договору іпотеки (як
акцесорного зобов'язання), що
укладається в забезпечення належного
виконання боржником кредитного
договору (як основного зобов'язання)
перед кредитором.

Ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України
передбачено, що іпотекою є застава
нерухомого майна, залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням. Якщо
не буде доведено інше, відступлення
прав за іпотечним договором свідчить
про відступлення права вимоги за
основним зобов'язанням.

Отже, сам по собі договір іпотеки не
може існувати, тому праву кредитора на
укладення договору відступлення прав
вимоги за кредитним договором
кореспондує законодавчо визначений
обов'язок укласти договір відступлення
права вимоги і за іпотечним договором,
що був укладений з іпотекодавцем в
забезпечення належного виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Згідно з ч. 2 ст. 36 цього
Кодексу, письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії. Якщо для вирішення
спору має значення лише частина
документа, подається засвідчений витяг
з нього.

Так, факт укладення договору може бути
підтверджено шляхом подання до суду
оригіналу, належним чином завіреної
копії договору або засвідченого витягу
з нього. Позивач у позовній заяві та
доповненнях до позову, посилається на
те, що ним не отримано прибутку за
договорами відступлення №1, та №2. Тим
самим позивач лише стисло відтворив
зміст цих правочинів, при цьому не
надавши на розгляд суду належних
письмових доказів, які б підтвердили
факт їх укладення, а також те, що ціна
цих договорів дійсно відповідає тому
рівню, на який вказує позивач у
письмових поясненнях. Оскільки дані,
викладені позивачем у позовній заяві
та доповненнях до позову, жодним чином
не підтверджені, суд не вважає належним
доказом того, що права вимоги
відчужувалися позивачем за цінами,
вищими, ніж ціна, визначена договором
відступлення права вимоги за кредитним
договором №02-06К-15.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам цієї статті, позивач
не надав до суду доказів того, що право
вимоги до боржника було відчужене
відповідачу за ціною, яка є на 20% нижчою
від звичайних цін на аналогічне майно.

В силу ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог про
визнання недійсним договорів: про
відступлення права вимоги за договором
№02-06К-15 про надання мультивалютної
кредитної лінії від 30.01.2004 р., про
відступлення права вимоги за іпотечним
договором №16-03-37 від 30.01.2004 р., які
укладені між позивачем та відповідачем
18.02.2014 р. та стягнення з 1-го відповідача
грошових коштів, відповідно до цього
суд вважає за необхідне у задоволенні
позову в цій частині відмовити.

Щодо позовних вимог, які пред'явлені до
2-го відповідача суд вважає за
необхідне зазначити про наступне.

Статтею 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", визначені
повноваження органу державної
реєстрації прав, а саме, проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень або відмова у їх реєстрації;
забезпечення ведення Державного
реєстру прав, надання інформації про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом,
забезпечення обліку безхазяйного
нерухомого майна, здійснення інших
повноважень, передбачених цим Законом
та іншими законами України.

Ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено, що у
разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Процедура прийняття і розгляду заяв
щодо внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
внесення змін до записів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
перелік документів, необхідних для
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав, права та
обов'язки суб'єктів, що є учасниками
зазначеної процедури врегульована
Порядком прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011р. №3502/5.

Відповідно до вказаного вище Порядку
заінтересованою особою у разі внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав є особа, в
інтересах якої на підставі рішення
суду скасовано рішення державного
реєстратора прав. Для внесення записів
про скасування державної реєстрації
прав, скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає рішення
суду про скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених цим
Порядком.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" та
інших законодавчих актів України"
№1878-VІ від 11.01.2012 державна реєстрація
прав на нерухоме майно в порядку,
визначеному цим Законом, здійснюється
з 1 січня 2013 року.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно діє з 01.01.2013 року. До
01.01.2013 року діяв Реєстр прав власності
на нерухоме майно. Єдиний реєстр
обтяжень речових прав на нерухоме
майно та Єдиний реєстр іпотек.
Відповідні реєстри, станом на
теперішній час перебувають в пасивному
режимі, доступ до них закритий в
частині внесення змін або скасування
записів в ньому.

Враховуючи вищенаведене та те, що суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову в
частині визнання недійсними договорів
про відступлення права вимоги за
договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 р., про відступлення права вимоги
за іпотечним договором №16-03-37 від 30.01.2004
р., які укладені між позивачем та
відповідачем 18.02.2014 р., тому вважає за
необхідне у задоволенні позову
відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
та оскільки позивач звільнений від
сплати судового збору на підставі п.22
ст.5 Закону України "Про судовий збір",
судовий збір по цій справі не
стягується.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову відмовити.

2. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 10.10.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний