КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р. Справа№ 911/969/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Ніколенко В.В. -
директор, наказ № 1 від 04.02.2011р.

від відповідача: Скрицька Н.А. - дов.
№ 25 від 22.09.2014р.

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест» на
рішення Господарського суду Київської
області від 05.06.2014р. (повний текст
підписано 10.06.2014р.)

у справі № 911/969/14 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест»

до Приватного підприємства
«Автолом-Плюс»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія

«Укрстальмонтаж»

про стягнення 224 774, 59 грн.

В судовому засіданні 24.09.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест»
звернулось до Господарського суду
Київської області з позовом до
Приватного підприємства
«Автолом-Плюс» про стягнення 224 774, 59
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що у період з липня по жовтень
2013р. Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест» на
підставі усної домовленості з
Приватним підприємством
«Автолом-Плюс» виконані монтажні
роботи по облаштуванню стінових та
покрівельних сендвіч-панелей складу за
адресою: Київська обл.,
Києво-Святошинський район, смт. Чабани,
вул. Машинобудівників, 1, а тому просив
суд стягнути з відповідача 224 774, 59 грн.
заборгованості за виконані роботи та 4
495, 49 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 22.05.2014р. залучено до участі
у справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія
«Укрстальмонтаж».

Рішенням Господарського суду
Київської області від 05.06.2014р. по справі
№ 911/969/14 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, позивач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, рішення
прийнято з неправильним з'ясуванням
фактичних обставин справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест»
27.06.2014р. передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Скрипці І.М.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р.
сформовано для розгляду апеляційної
скарги по справі № 911/969/14 колегію
суддів у складі: головуючий - суддя
Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А.,
Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 29.07.2014р.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Ільєнок
Т.В. у відпустці, сформовано судову
колегію у складі: головуючий суддя -
Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А.,
Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник відповідача заперечував
проти доводів позивача, викладених в
апеляційній скарзі, просив її
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р. у
відповідності до ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладено на 24.09.2014р.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник третьої особи заперечував
проти доводів позивача, викладених в
апеляційній скарзі просив її
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

23.09.2014р. від позивача надійшли
додаткові пояснення до апеляційної
скарги з клопотанням про витребування
доказів, яке колегією суддів відхилене,
у зв'язку з необґрунтованістю.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
24.09.2014р. підтримав вимоги апеляційної
скарги, просив її задовольнити,
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
24.09.2014р. заперечував проти доводів
позивача,викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін
з підстав, викладених у відзиві на
апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судове
засідання апеляційної інстанції
24.09.2014р. не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про день, час та
місце розгляду справи, причини неявки
суду не повідомив, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника третьої особи за наявними
у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає залишенню без змін
виходячи з наступного.

Звертаючись з даним позовом до суду,
позивач зазначав, що у період з липня по
жовтень 2013р. Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олімп-Інвест» на
основі усної домовленості з Приватним
підприємством «Автолом-Плюс» виконані
монтажні роботи по облаштуванню
стінових та покрівельних
сендвіч-панелей складу за адресою:
Київська обл., Києво-Святошинський
район, смт. Чабани, вул.
Машинобудівників, 1, що за своєю
юридичною природою є зобов'язаннями
підряду.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу
України правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом. Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Статтею 837 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Форма договору підряду може бути як
усною так і письмовою, і визначається
відповідно до положень ст. ст. 205, 207 - 209
ЦК України. Положення ст. 206 ЦК України
стосовно можливості вчинення в усній
формі договору, який повністю
виконується в момент його укладення до
договору підряду застосувати
неможливо. Це обумовлено характером
підрядних робіт, де об'єктивно між
виникненням правовідносин і
виконанням зобов'язань підрядником
проходить певний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного
кодексу України у письмовій формі
належить вчиняти: правочини між
юридичними особами; правочини між
фізичною та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу;
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу; інші
правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма.

Як стверджує позивач, ним на виконання
усної домовленості з березня по
жовтень 2013р. поставлено відповідачу
товар та виконано монтажні роботи на
загальну суму 2 151 054, 24 грн. з яких:
вартість сендвіч-панелей 806 972, 95 грн.,
вартість фасонних елементів 241 136, 80
грн., вартість виконаних робіт з
монтажу сендвіч-панелей та фасонних
елементів 374 700, 17 грн., вартість
виконаних робіт по утепленню отворів
плитами піно полістирольними 1 964, 67 грн.
та вартість сендвіч-панелей, що
належала відповідачу на суму 728 244, 32
грн.

На підтвердження викладеного
позивачем до матеріалів справи
долучено довідку про вартість
виконаних будівельних робіт /та
витрати/ за жовтень 2013р. на суму 2 151 054, 24
грн. ( а. с. 104, т. 1), акт приймання
виконаних будівельних робіт № 1 за
жовтень 2013р. на суму 2 151 054, 24 грн. (а. с.
105-108, т. 1) та акт виконаних робіт
(послуг) № ВР-000149 від 25.09.2013р. на суму 964,
67 грн. (а. с. 111, т. 1), які підписані та
скріплені печаткою лише зі сторони
позивача.

Згідно ч. 4. статті 882 Цивільного кодексу
України передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що 17.02.2014р. позивачем
на адресу відповідача надіслано лист №
10280/170214-1 з додатками, а саме: довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт за жовтень 2013р., актом № 1
приймання виконаних робіт будівельних
робіт за жовтень 2013р. та актом
виконаних робіт № ВР-000149 від 25.09.2013р.
для їх підписання, які отриманні
відповідачем 19.02.2014р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (належним чином завірена
копія наявна в матеріалах справи (а. с.
12, т. 1).

20.02.2014р. позивач направив відповідачу
вимогу № 10280/200214-1 про сплату боргу за
виконання будівельних робіт на
підставі договору-підряду, укладеного
у спрощений спосіб, у розмірі 224 774, 59
грн., яка отримана відповідачем 25.02.2014р.,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (належним чином завірена
копія наявна в матеріалах справи (а. с.
14, т. 1).

Колегія суддів зазначає, що прийняттю
підлягає не будь-яка робота, а лише та,
яка виконана відповідно до договору
підряду. Замовник приймає результат,
який відповідає умовам зафіксованим у
договорі, квитанції, наряді-замовленні,
проектній документації. У випадку
наявності істотних недоліків та
відступів від умов договору замовник
може відмовитись прийняти роботу і
стягнути спричинені збитки. Лише якщо
будуть виявлені дрібні, не суттєві
недоліки та відступи від договору,
замовник має прийняти роботу. Всі явні
недоліки та відступи від умов договору
замовник може зафіксувати в акті
приймання-передачі або іншому
документі, який оформлюють сторони для
прийняття результатів роботи або в
окремому, спеціально складеному
документі. Відсутність заяви замовника
позбавляє його права посилання у
подальшому на виявлені ним відступи
або недоліки. При цьому краще
дотримуватись письмової фіксації
заяви про недоліки. В договорі підряду
доцільно встановлювати строки та
порядок прийняття результатів роботи
замовником. Якщо замовник приймає
результат роботи без проведення
перевірки, він позбавляється права
посилатися на наявність явних
недоліків у результаті роботи. Отже,
явні недоліки повинні виявлятися
безпосередньо при прийнятті
результату робіт.

Листами № 4/24 від 24.02.2014р. та № 5/03 від
03.03.2014р. відповідач повідомив, що вимоги
позивача про підписання актів
виконаних робіт та сплату боргу за
виконання робіт є безпідставними, у
зв'язку з відсутністю між сторонами
договірних зобов'язань.

При цьому, як зазначає відповідач у
відзиві на позовну заяву, сторони
дійсно мали намір укласти договір
поставки № 09/07-13 від 29.07.2013р., за умовами
якого постачальник (позивач)
зобов'язується своїми або залученими
силами і засобами поставити замовнику
(відповідачу) узгодженими партіями
стінові та покрівельні сендвіч-панелі
(товар), у визначені цим договором
строки та передати їх замовнику, а
замовник зобов'язується прийняти і
оплатити кожну партію товару.

Відповідач не заперечує проти посилань
позивача про здійснення поставки
відповідачу сендвіч-панелей, у зв'язку
з чим відповідачем направлено позивачу
для підпису договір поставки № 09/07-13
від 29.07.2013р. і перераховано на
розрахунковий рахунок позивача
грошові кошти в сумі 1 200 000, 00 грн. згідно
платіжного доручення № 37 від 01.08.2013р. з
призначенням платежу «Передплата за
стінові та покрівельні сендвіч-панелі,
згідно дог. № 09/07-13 від 29.07.2013р., в т. ч.
ПДВ 200 000, 00 грн.» (оригінал наявний в
матеріалах справи (а. с. 52, т. 1), проте
договору між сторонами так і не було
укладено, а тому договірних відносин
між позивачем та відповідачем не
виникало.

Одночасно колегія суддів звертає увагу
на те, що позивачем заявлено до
стягнення 224 774, 59 грн., які, на його
думку, є заборгованістю за виконані
роботи з монтажу панелей.

При цьому, матеріали справи не містять
доказів укладення між сторонами
договору виконання робіт з монтажу
панелей складу, або підписаних
уповноваженими представниками сторін
та скріплених печатками підприємств
актів ф. КБ-2в та ф. КБ-3.

На підтвердження факту
необґрунтованості посилань позивача,
відповідачем долучено до матеріалів
справи договір підряду № 04/13-07 від
29.07.2013р., укладений з ТОВ «Будівельна
компанія «Укрстальмонтаж», згідно
якого (з урахуванням змін, внесених
додатковою угодою № 2 до договору)
підрядник зобов'язується передати
замовнику роботи з монтажу стінових та
покрівельних панелей типу сендвіч. На
виконання умов договору сторонами
складено акт приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013р., який
підписаний уповноваженими
представниками та скріплений
печатками сторін даного договору.

Також відповідачем долучено договір
підряду № 24 від 23.08.2014р., укладений з ТОВ
«Теккомбуд», на виконання умов якого
останнє здійснило монтаж
сендвіч-панелей, про що сторонами було
складено акт приймання виконаних
будівельно-монтажних робіт за грудень
2013р.

Долучені позивачем до матеріалів
справи вантажно-митні декларації про
розмитнення та завезення з Республіки
Польщі на територію України панелей
стінових в період з 26.07.2013р. по 30.07.2013р.
(а. с. 17-23, т. 1), акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) (а. с. 24-30, т. 1),
підписані між позивачем та ПП
«Рудо-Транс» про надання останнім
міжнародних транспортних послуг та
транспортно-експедиційних послуг на
території України за маршрутом
Рава-Мазовецька (Польща) - Чабани
Київської області, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(а. с. 31-32, т. 1), підписані між позивачем
та ФОП ОСОБА_7 про надання останнім
послуг автокрану, специфікації та
видаткові накладні (а. с. 33-40, т. 1),
підписані між позивачем та ПП «ТВФ
«Світ Гнуття», не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки жодним чином
не підтверджують наявність між
позивачем та відповідачем договірних
відносин, та відповідно виконання
позивачем робіт згідно акту приймання
виконаних будівельних робіт № 1 за
жовтень 2013р. на суму 2 151 054, 24 грн. (а. с.
105-108, т. 1).

Враховуючи викладене, та те що договір
підряду на виконання будівельних робіт
між позивачем та відповідачем не
укладався та будь-яких договірних або
зобов'язальних відносин між сторонами
не виникало, посилання позивача на
підписаний лише зі сторони позивача
акт приймання виконаних підрядних
робіт, як доказ виконання робіт, не
заслуговують на увагу.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

Враховуючи приписи вищенаведених норм
та виходячи з встановлених обставин
справи, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про необґрунтованість та
недоведеність вимог позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за виконані роботи в
розмірі 224 774, 59 грн.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 05.06.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 85, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Олімп-Інвест» на рішення
Господарського суду Київської області
від 05.06.2014р. у справі № 911/969/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 05.06.2014р. у справі
№ 911/969/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/969/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
29.09.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін