м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
«Укрконцепт»доПублічного
акціонерного товариства Акціонерний
банк «Укргазбанк»простягнення 144 063 813,18
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Яворська Г.І.від
відповідача:Канюк Я.Ю.
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрконцепт» (надалі
- «Товариство») звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовом до Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
«Укргазбанк» (надалі - «Банк») про
стягнення 116 506 810,36 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
внаслідок визнання судом недійсним
договору відступлення права вимоги від
02.04.2010 р., позивач зазнав збитків на
загальну суму 116 506 810,36 грн., стягнутих з
Товариства на підставі рішення
господарського суду міста Києва від
25.02.2011 р. у справі №22/352.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
28.08.2014 р. від представник відповідача у
справі надійшов відзив на позовну
заяву, в якому відповідач проти
задоволення позовних вимог
заперечував повністю з огляду на
недоведеність позивачем наявності
складу цивільного правопорушення.
02.09.2014 р. представником позивача до
канцелярії суду подана заява про
збільшення позовних вимог, в якій
позивач додатково до заявлених в
позовні заяві коштів просив суд
стягнути з відповідача 27 557 002,82 грн.,
сплачених 02.04.2010 р. на виконання умов
договору відступлення права вимоги від
02.04.2010 р. Вказана заява відповідає
приписам ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України та
приймається судом до розгляду.
В судовому засіданні 03.09.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 29.09.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явилася, надала пояснення
по суті спору, позовні вимоги з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог підтримала,
позов просила задовольнити повністю.
В судове засідання представник
відповідача з'явилася, вимоги ухвали
суду виконала, заявила клопотання про
залучення до участі у справі
Міністерство фінансів України в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, а
також про призначення у справі судової
Судом в задоволенні клопотання
відповідача про залучення
Міністерства фінансів України в якості
третьої особи відмовлено з огляду на
недоведеність відповідачем яким чином
рішення у даній справі може вплинути на
його права та/або обов'язки.

Крім того, судом відмовлено в
задоволенні клопотання відповідача
про призначення судової експертизи,
оскільки суд не позбавлений можливості
самостійно розглянути дану справу на
підставі наявних в ній матеріалів.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України та здійснювалася фіксація
судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2010 р. між Банком (первісний кредитор)
та Товариством (новий кредитор) було
укладено договір відступлення права
вимоги (надалі - «Договір відступлення
права вимоги»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
відступлення права вимоги первісний
кредитор відступає новому кредитору
своє право вимоги за кредитним
договором №65-V/2008 від 28.11.2008 р. з усіма
додатковими угодами, додатками до
нього, що є його невідємною частиною,
укладеним між первісним кредитором та
Закритим акціонерним товариством
«СІТІ НЕТ».

Згідно з п. 1.2 Договору відступлення
права вимоги право вимоги за основним
договором відступається в повному
обсязі та на умовах, які існують на
момент відступлення права вимоги, щодо
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитними коштами, що
передбачені основним договором, у тому
числі: сплати заборгованості по
кредиту в сумі 100 000 000,00 грн., у порядку
та строки, передбачені основним
договором (п. 1.2.1); сплати
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами в сумі
27 557 002,82 грн. (п. 1.2.2).

Пунктом 2.4 Договору відступлення права
вимоги визначено, що за відступлення
права вимоги за основним договором
новий кредитор сплачує первісному
кредитору грошову суму в розмірі 127 557
002,82 грн. без ПДВ, в день укладення цього
договору, шляхом її перерахування на
рахунок первісного кредитора №6,
відкритого в АБ «Укргазбанк», МФО 320478.

02.04.2010 р. між Банком та Товариством
(позичальник) було укладено кредитний
договір №3/2010 (надалі - «Кредитний
договір»), згідно з п. 1.1 якого Банк на
умовах цього договору надає
позичальнику кредит в сумі 100 000 000,00
грн., а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти
за користування кредитними коштами в
межах строку кредитування,
встановленого в п. 1.3 цього договору, в
розмірі 20% річних.

Пунктом 1.2 Кредитного договору
визначено цільове використання (мета)
кредиту: на поповнення обігових коштів.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору
цей кредит забезпечується іпотекою
нежилого будинку (літ. А), загальна
площа 3 700,9 кв.м, який належить
позичальнику та знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Кожум'яцька, 12-Б.

За змістом п.п. 3.1 та 3.2 Кредитного
договору кредитні кошти надаються
банком позичальнику шляхом
перерахування на поточний рахунок
позичальника №.980, відкритий в АБ
«Укргазбанк», код банку 320478. Погашення
кредиту позичальник здійснює на
рахунок №40.980, відкритий в АБ
«Укргазбанк», МФО 320478, відповідно до
графіку погашення кредиту, який
наведено в додатку 1 до цього договору.

На виконання умов Кредитного договору,
02.04.2010 р. Банком було перераховано на
рахунок Товариства грошові кошти у
розмірі 100 000 000,00 грн., а Товариством в
цей же день було оплачено на користь
Банку 127 557 002,82 грн. в якості оплати
згідно Договору відступлення права
вимоги, що підтверджується банківською
випискою з рахунку позивача.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.02.2011 р. у справі №22/352,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 15.06.2011 р.,
стягнуто з Товариства на користь Банку
90 196 078,40 грн. строкової заборгованості
по кредиту; 9 803 921,60 грн. простроченої
заборгованості по кредиту; 1 935 535,85 грн.
заборгованості по процентам
нарахованих з 01.01.2011 р. по 03.02.2011 р., 13 518
997,65 грн. простроченої заборгованості
по процентах, 265 619,13 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту; 786 657,73
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів, 25 500,00 грн. витрат по сплаті
державного мита, 236,00 грн. витрат по
сплаті інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.06.2011 р. у справі №27/306,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 16.08.2011 р.,
визнано недійсним з моменту укладення
Договір відступлення права вимоги.

Спір у справі виник у зв'язку з
наявністю, на думку позивача, підстав
для стягнення з відповідача завданих
збитків у розмірі 144 063 813,18 грн.,
завданих внаслідок визнання в судовому
порядку недійсним Договору
відступлення права вимоги.

Статтею 224 Господарського кодексу
України визначено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Аналогічні норми містяться і в ст. 22
Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Відповідно до частини першої статті 225
Господарського кодексу України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов Договору відступлення
права вимоги, 02.04.20101 р. позивачем було
сплачено на користь відповідача
грошові кошти у розмірі 127 557 002,82 грн., що
підтверджується банківською випискою
з рахунку позивача.

При цьому, грошові кошти у розмірі 100 000
000,00 грн. були сплачені позивачем за
рахунок грошових коштів, наданих йому
Банком згідно умов Кредитного
договору, а 27 557 002,82 грн. - за рахунок
власних грошових коштів.

Твердження відповідача про
недоведеність позивачем того факту, що
грошові кошти за Кредитним договором
були отримані саме з метою оплати
вартості відступлення права вимоги за
Договору відступлення права вимоги
спростовується наявною в матеріалах
справи банківською випискою з рахунку
позивача за 02.04.2010 р., яка підтверджує
факт спрямування таких грошових коштів
саме на виконання Товариством умов п.
1.2.1 Договору відступлення права вимоги.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.02.2011 р. у справі №22/352,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 15.06.2011 р.,
стягнуто з Товариства на користь Банку
90 196 078,40 грн. строкової заборгованості
по кредиту; 9 803 921,60 грн. простроченої
заборгованості по кредиту; 1 935 535, 85 грн.
заборгованості по процентам
нарахованих з 01.01.2011р. по 03.02.2011р., 13 518
997,65 грн. простроченої заборгованості
по процентах, 265 619,13 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту; 786 657,73
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів, 25 500 грн. витрат по сплаті
державного мита, 236 грн. витрат по
сплаті інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу;
звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, у зв'язку з укладенням між
сторонами Договору відступлення права
вимоги, позивачем були понесені
витрати на виконання його умов у
розмірі 127 557 002,82 грн., а також витрати
внаслідок стягнення за рішенням суду
на користь Банку грошових коштів у
розмірі 116 506 810,36 грн. (в тому числі 90 196
078,40 грн. строкової заборгованості по
кредиту; 9 803 921,60 грн. простроченої
заборгованості по кредиту; 1 935 535,85 грн.
заборгованості по процентам
нарахованих з 01.01.2011 р. по 03.02.2011 р., 13 518
997,65 грн. простроченої заборгованості
по процентах, 265 619,13 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту; 786 657,73
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів) у зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань за Кредитним
договором.

В той же час, рішенням господарського
суду міста Києва від 07.06.2011 р. у справі
№27/306, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 16.08.2011 р.,
визнано недійсним з моменту укладення
Договір відступлення права вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського
кодексу України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» не потребують
доказування преюдиціальні факти, тобто
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) у процесі розгляду
іншої справи, в якій беруть участь ті
самі сторони, в тому числі і в тих
випадках, коли в іншому спорі сторони
мали інший процесуальний статус
(наприклад, позивач у даній справі був
відповідачем в іншій, а відповідач у
даній справі - позивачем в іншій).

Отже, рішення господарського суду
міста Києва від 07.06.2011 р. у справі №27/306
має преюдиціальне значення, а
встановлені ним факти повторного
доведення не потребують.

За таких обставин, на момент укладення
Договору відступлення права вимоги
Банк не мав права вимоги до боржника за
основним договором, а відтак
неправомірно передав його на користь
Товариства, яке, належним чином
виконуючи умови такого договору,
сплатило на користь Банку повну
вартість відступленого права вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що
в серпні 2010 року Банк звернувся до
господарського суду міста Києва з
вимогою до Товариства про стягнення
заборгованості у зв'язку з
невиконанням останнім умов Кредитного
договору.

При цьому, на момент звернення до суду
із таким позовом, по-перше, Банк знав
про те, що грошові кошти за Кредитним
договором були отримані Товариством з
метою оплати вартості відступлення
права вимоги за Договором відступлення
права вимоги, а, по-друге, рішенням
господарського суду міста Києва від
02.06.2010 р. у справі №34/711 було визнано
недійсним з моменту укладення
кредитний договір №65-V/2008 від 28.11.2008 р.,
укладений між Банком та ТОВ «Сіті Нет».

Більш того, вказане рішення було
залишене без змін постановою Київської
апеляційного господарського суду від
20.07.2010 р., а відтак на момент звернення
Банку до суду про стягнення з
Товариства заборгованості, набрало
законної сили та було чинним, про що
Банк був обізнаний. Вказані обставини
свідчать про наявність протиправної
поведінки та вини відповідача у
заподіянні позивачеві збитків.

За таких обставин, позивачем понесені
витрати на загальну суму 144 063 813,18 грн.
(стягнуті з Товариства 116 506 810,36 грн. на
підставі рішення господарського суду
міста Києва від 25.02.2011 р. у справі №22/352 +
сплачені на виконання умов Договору
відступлення права вимоги грошові
кошти у розмірі 27 557 002,82 грн.), що
правомірно включаються до суми
збитків.

Відтак, суд приходить до висновку про
необхідність повного задоволення
позовних вимог та стягнення з Банку на
користь Товариства збитків у розмірі 144
063 813,18 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрконцепт» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
«Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул.
Єреванська, 1; ідентифікаційний код
23697280) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрконцепт» (03083, м. Київ, просп. Науки,
54; ідентифікаційний код 35139069) збитки у
розмірі 144 063 813 (сто сорок чотири
мільйона шістдесят три тисячі вісімсот
тринадцять) грн. 18 коп. та судовий збір у
розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 03.10.2014 р.

Суддя
В.П. Босий