ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.Справа № 922/3894/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Управління освіти
адміністрації Московського району
ХМР, м. Харків до Харківського
приватного навчально-виховного
комплексу "Благовіст" Харківської
області, м. Харків про стягнення
коштів за участю представників:

позивача - Шерстюк Р.В.,дов.№ 3580 від
30.09.2014р.

відповідача - Авагімова Р.Р.,дов.№ 1 від
01.09.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Управління освіти адміністрації
Московського району ХМР звернулось до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
Харківського приватного
навчально-виховний комплекс
"Благовіст" в якій просить суд стягнути
з відповідача орендну плату в сумі 111
435,44грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 2228,72грн., посилаючись на
укладення між сторонами договору
оренди №4950 від 22.08.2012року .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказує на те, що відповідно до п.9.3.1.1
плану роботи Державної фінансової
інспекції в Харківській області на 1
квартал 2014 Харківською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
проведено планову ревізію фінансово -
господарської діяльності позивача,
суцільною документальною ревізією
дотримання законодавства при
визначенні розміру плати за оренду,
правильності нарахування орендної
плати ,своєчасності та повноти її
перерахування організаціями -
орендарями встановлені випадки
нарахування та сплати орендної плати в
розмірах менших, ніж передбачено
вимогами чинного законодавства .Ці
обставини було виявлено під час
перевірки підприємства позивача
Державною фінансовою інспекцією в
Харківській області , за результатами
вказаної перевірки складено акт
планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління освіти адміністрації
Московського району Харківської
міської ради за період з 01.04.2014р по
01.01.2014р. №810-40/9 від 20.03.2014року .

З урахуванням вищезазначеного позивач
, посилаючись на акт планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління освіти адміністрації
Московського району Харківської
міської ради за період з 01.04.2014р по
01.01.2014р. №810-40/9 від 20.03.2014року, складений
Державною фінансовою інспекцією в
Харківській області, вважає, що
вищезазначена сума підлягає
відшкодування за рахунок відповідача.

Ухвалою господарського суду від
12.09.2014року порушено провадження у
справі №922/3894/14, розгляд справи
призначено на 02.10.2014року.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.10.2014року підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі , через канцелярію
господарського суду(вх.№34383 від
02.10.2014року) надав для долучення до
матеріалів справи документи
витребувані ухвалою суду про порушення
провадження у справі №922/3894/14.

Представник відповідача, в судовому
засіданні 02.10.2014року заперечує проти
заявлених позовних вимог, через
канцелярію господарського суду
(вх.№33996 від 30.09.2014року) надав відзив на
позовну заяву в якому вказує на те, що
відповідач орендну плату вносить
вчасно, своєчасно та в повному обсязі,
згідно даних бухгалтерського обліку
орендодавця та балансоутримувача, будь
- яка заборгованість з орендної плати
станом на 18.09.2014року відсутня , крім
того , відповідач вказує на те, що в
позовній заяві відсутнє правове
обґрунтування заявленої вимоги , та не
надано обґрунтованого розрахунку
стягуваної тобто є не зрозумілим за
який період стягується орендна плата, у
зв'язку із чим відповідач просить суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
.

Крім того позивачем , у вступній
частині позовної заяви в якості
третьої особи визначено Харківську
об'єднану державну фінансову
інспекцію, про те господарський суд не
вбачає правових підстав для залучення
останнього в якості третьої особи з
наступних підстав:

в силу приписів постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" ГПК передбачає
можливість участі в судовому процесі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
якщо рішення господарського суду зі
спору може вплинути на права та
обов'язки цієї особи щодо однієї із
сторін. Така третя особа виступає в
процесі на стороні позивача або
відповідача - у залежності від того, з
ким із них у неї існують (або існували)
певні правові відносини.

Отже, особа яка бажає взяти участь у
справі як третя особа без самостійних
вимог має право перебувати з однією із
сторін у матеріальних
правовідносинах, які в результаті
прийняття судом рішення у справі
зазнають певних змін. Підставою вступу
(залучення) у судовий процес такої
третьої особи є її заінтересованість в
результатах вирішення спору -
ймовірність виникнення в майбутньому в
неї права на позов або пред'явлення до
неї позовних вимог зі сторони позивача
чи відповідача.

Частина 2 ст. 27 ГПК України встановлює
вимоги до змісту заяви про залучення
чи допущення третіх осіб.

Якщо особа бажає вступити у справу як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, вона подає
заяву про вступ у справу.

Якщо сторона чи прокурор вважають
необхідною участь особи у справі як
третьої особи вони подають заяву про
залучення третьої особи до участі у
справі.

У заяві про вступ або залучення третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, повинно бути
зазначено:

а) на стороні позивача чи відповідача
братиме участь третя особа;

б) підстави вступу або залучення, які
полягають у тому, які правовідносини
існують у третьої особи з однієї із
сторін та яким чином рішення суду
вплине на ці правовідносини.

Таким чином, Господарський
процесуальний кодекс України
встановлює механізм вирішення питання
про можливість залучення третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, однак, відповідач в
порушення вимог ст. 27 ГПК України при
зверненні до суду з відповідним усним
клопотанням не надав суду належним
чином оформленої заяви про залучення
вищевказаних третіх осіб та не
обґрунтував мети участі таких осіб у
справі, підстав залучення та яким чином
рішення господарського суду може
вплинути на їх права чи обов'язки, в
зв'язку з чим, господарський суд, з
врахуванням норм ГПК України,
відмовляє в задоволенні вищевказаного
клопотання.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представника позивача, та
відповідача встановив наступне.

Між Управлінням комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради та ХП НВК «Благовіст»
укладено договір оренди від 22.08.2012 № 4950
нежитлового приміщення будівлі ДНЗ №
164, яка обліковується на балансі
управління освіти, передано в оренду ХП
НВК «Благовіст» для розміщення
приватного навчального закладу
загальною площею 1456,3 кв.м.

Згідно п.1.1.договору ,сторонами
передбачено, що орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування нежитлові приміщення
загальною площею 1456,43 кв.м, яке належить
до комунальної власності
територіальної громади м. Харкова,
розташоване за адресою: м.
Харків,Академіка Павлова, 146-В та
знаходиться на балансі управління
освіти адміністрації Московського
району Харківської міської ради
(Балансоутримувач).

Право на оренду цього майна отримано
Орендарем на підставі наказу
управління комунального майна та
приватизації № 2565 від 25.07.2012р.Майно
передається в оренду з метою
розміщення приватного навчального
закладу.

Згідно п.2.1. договору, набуття орендарем
права користування майном настає
після підписання сторонами цього
договору та акту приймання - передачі
майна.

Розділом третім договору , сторонами
визначено орендну плату, зокрема
п.3.1,.3.2. сторонами передбачено,
вартість об'єкту визначається на
підставі висновку про вартість майна і
складає 2 998 315,0 грн. станом на
02.07.2012року.Орендна плата визначається
на підставі Методики розрахунку плати
за оренду майна, що знаходиться в
комунальній власності територіальної
громади м. Харкова та пропорції її
розподілу ,затвердженої рішенням 12
сесії Харківської міської ради 6
скликання від 23.12.2011 р.№566/11.Оплата за
базовий місяць липень 2012р.
розраховується згідно з додатком до
цього договору і складає
24935,99грн.Ставка орендної плати складає
10%.

Одночасно в акті планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління освіти адміністрації
Московського району Харківської
міської ради за період з 01.04.2014р по
01.01.2014р. було зазначено, що відповідно
до п.9.3.1.1 плану роботи Державної
фінансової інспекції в Харківській
області на 1 квартал 2014 Харківською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією проведено планову ревізію
фінансово - господарської діяльності
позивача, суцільною документальною
ревізією дотримання законодавства при
визначенні розміру плати за оренду,
правильності нарахування орендної
плати ,своєчасності та повноти її
перерахування організаціями -
орендарями встановлені випадки
нарахування та сплати орендної плати в
розмірах менших, ніж передбачено
вимогами чинного законодавства .

Так, відповідно до договору оренди від
22.08.2012 №4950 нежитлові приміщення
будівлі ДНЗ №164, яка обліковується на
балансі управління ї. передано в оренду
Харківському приватному навчально -
виховному комплексу "Благовіст" для
розміщення приватного навчального
закладу загальною площею 1456,3 кв.м., із
ставкою орендної плати 10%

В подальшому, між управлінням
комунального майна та ХП НВК
«Благовіст» укладено додаткову угоду
від 13.09.2012 № 1, якою було внесено зміну
цільового призначення орендованого
майна, а саме: 53,5 кв.м. - розміщення
приватного навчального закладу, 113,6
кв.м. - розміщення дитячого клубу та 1289,33
кв.м. - розміщення дошкільного
навчального закладу, з відповідними
ставками орендної плати: 10%, 5%, 1%
призначення орендованого майна, а саме:
53,5 кв.м розміщення приватного
навчального закладу 113,6 кв.м -
розміщення дитячого клубу та 1289,33 кв.м -
розміщення дошкільного навчального
закладу, з відповідними ставками
орендної плати: 10%, 5%, 1%.

При цьому, в акті вказано, що для
розміщення приватних навчальних
закладів, в тому числі і дошкільних,
відповідно до п.14 Додатку 2 до методики
№ 566/11, річна ставка орендної плати
визначена на рівні 10 % від вартості,
визначеної на підставі експертної
оцінки.

Як зазначалось вище за текстом акту,
відповідно до додаткової угоди від
13.09.2012 №1 для орендованих нежитлових -
приміщень загальною площею 289.33 кв. м,
які використовувались ХП НВК
"Благовіст" для розміщення шкільного
навчального закладу, була визначена
ставка орендної плати в розмірі 1 %, тоді
як вимогами Методики №566/11 передбачено
застосування ставки орендної плати в
розмірі 10 %.

З урахуванням вищезазначеного позивач
, посилаючись на акт планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління освіти адміністрації
Московського району Харківської
міської ради за період з 01.04.2014р по
01.01.2014р. №810-40/9 від 20.03.2014року, складений
Державною фінансовою інспекцією в
Харківській області, вважає, що
вищезазначена сума підлягає
відшкодування за рахунок відповідача,
у зв*язку із чим звернувся до
останнього з відповідним позовом до
господарського суду .

Дослідивши докази, на які посилається
позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
Кодексу, зокрема, з договорів та інших
правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 173
Господарського кодексу України, в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Відповідно до ст.
525 ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що у
даному випадку правовідносини сторін
виникли на підставі договору оренди, за
якими орендодавець передав , а
замовник прийняв у строкове платне
користування комунальне нерухоме
майно.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України). В
силу ст. 632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.
Відповідно до приписі ст.759 ЦК України,
за договором найму (оренди)
наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Тобто, укладаючи договір оренди,
сторони на власний розсуд погодили
його істотні умови, у тому числі й ціну
договору (п.3.2. договору оренди в
редакції додаткової угоди №1 від 13.09.2012
року). Враховуючи наведене, орендар
зобов'язаний сплачувати оренді платежі
в розмірі , визначеною сторонами у
договорі оренди від 22.08.2012 №4950 та
додаткової угоди №1 від 13.09.2012 року

Як вже зазначалося, заявлену вимогу про
стягнення 111435,44 грн. недоотриманих
доходів ( орендної плати ) позивач
мотивував посиланням лише на акт
планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління освіти адміністрації
Московського району Харківської
міської ради за період з 01.04.2014р по
01.01.2014р. №810-40/9 від 20.03.2014року , складений
Державною фінансовою інспекцією в
Харківській області.

Разом з тим, наданий позивачем акт
№810-40/9 від 20.03.2014року відображає
відомості про недоотримання орендної
плати підприємством позивача на
загальну суму 111435,44 грн. внаслідок
неправильного застосування
відсоткової ставки, відповідно до
«Методики розрахунку та використання
плати за оренду державного майна» ( з
урахуванням п.14. додатку №2 до Методики)
. А відтак цей акт не може бути
прийнятий до уваги, оскільки він не є
беззаперечним доказом ,а є лише
результатом тлумачення третьою особою
змісту правовідносин , що існували між
сторонами, та нормативно-правових
актів,які застосовуються до даних
правовідносин.

Таким чином, встановлені органами
державної контрольно-ревізійної
служби при проведенні контрольних
заходів факти підлягають доказуванню
стороною та оцінці судом на загальних
підставах за правилами, визначеними
чинним ГПК України, тобто сам лише акт
ревізії фінансово-господарської
діяльності не звільняє сторону від
процесуального обов'язку доводити свої
вимоги іншими належними та допустимими
доказами.

Однак в порушення приписів ст. ст. 33, 34
ГПК України позивач не довів обставин
справи стосовно невірного
застосування сторонами орендної
ставки під час укладення
вищезазначених договорів; вини
відповідача в цьому , а тому в позові
слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при відмові в задоволенні позову
покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення складено 03.10.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк