ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 рокуСправа № 912/3085/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Тимошевської
В.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/3085/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального
підприємства "Теплоенергетик", м.
Кіровоград

про стягнення 141 320,48 грн.

Представники сторін:

від позивача - Сидоренко А.С.,
довіреність № 14-100 від 18.04.14, головний
юрисконсульт;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК
"Нафтогаз України") подано позовну
заяву з вимогою стягнути з
комунального підприємства
"Теплоенергетик" (надалі - КП
"Теплоенергетик") 141 320,48 грн.
заборгованості, яка складається з 46 568,63
грн. 3% річних та 94 751,85 грн. інфляційних
втрат за порушення строків оплати
поставленого природного газу за
договором про закупівлю природного
газу від 19.01.2012 № 001/12-БО (надалі -
договір), з покладенням на відповідача
витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду від 17.09.2014
позов прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі № 912/3085/14.

Представник позивача в судовому
засіданні 10.10.2014 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Відповідач
відзиву на позов не подав, представник
відповідача в судове засідання 10.10.2014
не з'явився.

Натомість 09.10.2014 на адресу
господарського суду надійшла заява за
підписом представника комунального
підприємства "Теплоенергетик" № 2704/ю
від 09.10.2014 про розгляд справи за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами.

Приписи ч. 3 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язують сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Правом на змагальність, передбаченим
ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України, відповідач не
скористався з власної ініціативи.

Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, викладене та те, що
відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
проведення судового засідання, з
огляду на відсутність обґрунтованих
клопотань про необхідність
відкладення розгляду справи,
господарський суд вважає можливим
розглянути справу по суті за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами на підставі договору №
001/12-БО від 19.01.2012 (з наступними змінами
та доповненнями) виникли
правовідносини з поставки природного
газу, згідно яких ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" (Продавець) зобов'язався з
01.01.2012 по 31.12.2012 поставити, а КП
"Теплоенергетик" (Покупець) - прийняти і
оплатити імпортований природний газ в
обсязі та на умовах згідно вказаного
договору.

Як повідомляє позивач, рішенням
господарського суду від 19.11.2013 у справі
№912/1669/13 стягнуто з КП "Теплоенергетик"
на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
за порушення строків оплати
поставленого природного газу за
договором про закупівлю природного
газу від 19.01.2012 № 001/12-БО основну
заборгованість у розмірі 1 385 293,35 грн.,
інфляційні втрати у сумі 28 844,16 грн., три
проценти річних у сумі 67 836,69 грн., пеню в
сумі 124 901,72 грн., штраф у розмірі 7
відсотків, що становить 155 644,87 грн., а
також витрати на судовий збір у сумі 40
861,35 грн. У іншій частині в задоволенні
позову відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили
та на його виконання господарським
судом видано відповідний наказ.

В силу приписів частини третьої ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Як встановлено згаданим вище рішенням
господарського суду Кіровоградської
області від 19.11.2013 у справі №912/1669/13, КП
"Теплоенергетик" порушив зобов'язання
з оплати вартості природного газу,
поставленого ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" протягом січня-грудня 2012 за
договором про закупівлю природного
газу від 19.01.2012 № 001/12-БО, здійснивши
розрахунок за поставлений природний
газ частково, з порушенням договірних
строків розрахунку. Згідно вказаного
рішення основна заборгованість КП
"Теплоенергетик" перед ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" за поставлений в 2012
році природний газ склала 1 385 293,35 грн.,
яка стягнута судом.

Відповідно до положень ст. 625
Цивільного кодексу України правовими
наслідками порушення грошового
зобов'язання є нарахування процентів
річних від простроченої суми та
інфляційних втрат. Так, згідно частини
другої наведеної норми боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи з положень статей 524, 533, 625
Цивільного кодексу України, грошовим є
зобов'язання, яке виражається в
грошових одиницях України (грошовому
еквіваленті в іноземній валюті), тобто
будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Інфляційні нарахування на суму боргу
та сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
які передбачені ст. 625 Цивільного
кодексу України, не є штрафними
санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні від
боржника компенсації (плати) за
користування утримуваними ним
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі
в судовому порядку, сплати боржником
сум інфляційних нарахувань та
процентів річних як разом зі сплатою
суми основного боргу, так і окремо від
неї. Період нарахування вказаних
платежів законодавством не обмежений
та здійснюється протягом всього часу
існування прострочки виконання
грошового зобов'язання.

При цьому, наявність судового рішення,
яким вирішено питання про стягнення
суми основного боргу, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін,
оскільки ухвалення судом рішення про
задоволення вимог кредитора
законодавчо не визначено як правова
підстава припинення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція
неодноразово підтверджена судовою
практикою Верховного Суду України
(постанови Верховного Суду України у
справах: № 3-116гс11 від 14.11.2011, № 3-142гс/11
від 23.01.2012 та ін.).

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Господарський суд враховує, що в
матеріалах справи відсутні докази
фактичного виконання рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 19.11.2013 у справі №912/1669/13 в
частині сплати КП "Теплоенергетик"
суми основного боргу в розмірі 1 385
293,35 грн. Згідно наведеного в рішенні
суду розрахунку спір про стягнення з КП
"Кіровоградтепло" інфляційних
нарахувань та 3% річних вирішено щодо
періоду нарахування: інфляційні - з
16.01.2012 по 15.03.2013; 3% річних - з 13.02.2012 по
31.12.2012.

Виходячи з вищевикладеного,
нарахування ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
згідно позову у даній справі на суму
основного боргу 1 385 293,35 грн.
інфляційних втрат за період з травня 2013
по квітень 2014 в розмірі 94 751,85 грн. та 3%
річних за період з 22.04.2013 по 05.06.2014 в
розмірі 46 568,63 грн. є правомірним та
таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства і матеріалам справи.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з КП "Теплоенергетик" 46 568,63
грн. 3% річних та 94 751,85 грн. інфляційних
втрат є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору в сумі
2 826,41 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з комунального підприємства
"Теплоенергетик" (25491, м. Кіровоград, вул.
Ливарна, 1, ідентифікаційний код 24153576)
на користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720)
заборгованість в сумі 141 320,48 грн., з
якої: 46 568,63 грн. 3% річних та 94 751,85 грн.
інфляційних втрат, а також 2 826,41 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.10.2014.

Суддя
В.В.Тимошевська