Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

01 жовтня 2014 року
справа № 927/1287/14

За первісним позовом:

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки",

юридична адреса: вул. Індустріальна, 2,
м. Прилуки, Чернігівська область, 17500;

поштова адреса: вул. Київська, 307, м.
Прилуки, Чернігівська область, 17500

Відповідач: Приватне акціонерне
товариство "Носівське хлібоприймальне
підприємство",

юридична адреса: вул. Київська, 9, м.
Носівка, Чернігівська область, 17100

про стягнення 50000,00грн.

За зустрічним позовом:

Позивач: Приватне акціонерне
товариство "Носівське хлібоприймальне
підприємство",

юридична адреса: вул. Київська, 9, м.
Носівка, Чернігівська область, 17100

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки",

юридична адреса: вул. Індустріальна, 2,
м. Прилуки, Чернігівська область, 17500;

поштова адреса: вул. Київська, 307, м.
Прилуки, Чернігівська область, 17500

про визнання недійсним акту

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом):
ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 20 серпня
2014 року) (в судових засіданнях 27 серпня
2014 року та 05 вересня 2014 року), ОСОБА_2
(довіреність №211 від 10 вересня 2014 року)
(в судовому засіданні 11 вересня 2014
року),

від відповідача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом):
Захаренко Є.В. - юрисконсульт
(довіреність №б/н від 04 вересня 2014 року)
(в судових засіданнях 05 вересня 2014 року
та 11 вересня 2014 року).

Рішення приймається після оголошеної в
судовому засіданні 11 вересня 2014 року
перерви згідно ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
кодексу України у судовому засіданні 01
жовтня 2014 року було проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки" подано позов до
Приватного акціонерного товариства
"Носівське хлібоприймальне
підприємство" про стягнення 50000,00грн.
боргу. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань по договору підряду №23/07-2012
від 23 липня 2012 року.

У судовому засіданні 27 серпня 2014 року
суд оглянув оригінали документів,
доданих до позовної заяви.

Ухвалами суду від 27 серпня 2014 року та
від 05 вересня 2014 року розгляд справи
відкладався.

05 вересня 2014 року, до початку розгляду
справи по суті, Приватним акціонерним
товариством "Носівське
хлібоприймальне підприємство" подано
зустрічний позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельне управління-1 Прилуки" про
визнання недійсним акту №1 приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2012 року (а.с.72-76).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані
тим, що акт №1 не відповідає нормам
чинного законодавства, зокрема,
позивач за зустрічним позовом вважає,
що оскільки на акті №1 відсутня дата
підписання, тому неможливо встановити
момент підписання даного акту, і як
наслідок граничну дату оплати послуг
підрядника. Посилаючись на норми ст.ст.
203, 215 Цивільного кодексу України,
позивач за зустрічним позовом просить
суд визнати недійсним акт №1 приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2012 року.

Ухвалою суду від 08 вересня 2014 року суд
прийняв зустрічну позовну заяву до
спільного розгляду з первісним позовом
(а.с. 71).

У судовому засіданні 11 вересня 2014 року
суд перейшов до розгляду справ по суті.

Представник позивача за первісним
позовом виклав позовні вимоги за
первісним позовом та просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача за первісним
позовом просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним
позовом підтримав зустрічні позовні
вимоги та просив суд задовольнити
зустрічний позов.

Представник відповідача за зустрічним
позовом у судовому засіданні і відзиві
на позовну заяву №213 від 11 вересня 2014
року просив суд відмовити в
задоволенні зустрічних позовних вимог.
Свої заперечення відповідач за
зустрічним позовом обгрунтовує,
зокрема, тим, що акт приймання
виконаних підрядних робіт №1 не є
правочином у розумінні ч.2 ст.202
Цивільного кодексу України, і обраний
спосіб захисту порушеного права у
цьому випадку є невірний. Окрім того,
відповідач за зустрічним позовом
зазначив, що замовником було підписано
вищезазначений акт, будь-яких
претензій та зауважень до виконаних
робіт зі сторони замовника не
поступало; в акті №1 вказано в якому
місяці виконано роботи, тому
відповідно до ч.3 ст.254 Цивільного
кодексу України, акт слід вважати
підписаним в останній день місяця
строку (30 листопада 2012 року); замовником
частково оплачено роботи, прийняті
згідно акту №1, що також підтверджує
прийняття робіт та визнання даного
акту.

24 вересня 2014 року через канцелярію суду
від позивача за первісним позовом
надійшло клопотання про залучення до
матеріалів справи письмових доказів
щодо надання адвокатських послуг,
також в клопотанні представник просив
суд розглянути справу без його участі
за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання 01 жовтня 2014 року
представники сторін не з'явились, про
дату, час та місце проведення судового
засідання були повідомлен належним
чином, про що свідчать розписки, які
містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на дотримання розумного
строку вирішення господарського
спору, господарський суд доходить
висновку про можливість у
відповідності до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглянути справу та вирішити спір за
наявними у справі доказами.

Розглянувши подані матеріали по
первісному та зустрічному позовах,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги
сторін, дослідивши та оцінивши надані
сторонами докази, заслухавши в
судовому засіданні пояснення
представників сторін, суд встановив:

23 липня 2012 року між Приватним
акціонерним товариством "Носівське
хлібоприймальне підприємство"
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки" (виконавець)
укладено договір підряду №23/07-2012 (далі
-договір) (а.с. 8-10), згідно умов якого
підрядник взяв на себе зобов'язання
своїми силами і засобами, на власний
ризик виконати роботи - збудувати і
здати замовнику об'єкт, передбачений
договором.

Згідно пунктів 2.1, 2.5 договору вартість
робіт, що підлягають виконанню за цим
договором визначається узгодженням
твердої договірної ціни та становить
560000,00грн. Плата за виконані роботи
здійснюється замовником в наступному
порядку: протягом 10 днів з моменту
підписання даного договору та
отримання рахунку від підрядника
замовник перераховує підряднику аванс
в розмірі 20% від вартості робіт,
вказаної в п.2.1 цього договору; решту
суми замовник перераховує підряднику
протягом 10 днів з моменту підписання
замовником акта приймання-передачі
виконаних робіт без зауважень.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.7 договору
приймання-передача виконаних робіт за
цим договором здійснюється шляхом
підписання сторонами акту
приймання-передачі виконаних робіт.
Обов'язок по складанню акту
приймання-передачі покладається на
підрядника. Роботи вважаються
виконаними та прийнятими замовником з
моменту підписання останнім без
зауважень акта приймання-передачі
виконаних робіт.

Строк дії цього договору
встановлюється з моменту підписання
обома сторонами по повне виконання
сторонами своїх зобов'язань згідно
договору (п.8.2 договору).

Відповідач за первісним позовом на
виконання умов п. 2.5.1 договору на
підставі рахунку-фактури №СФ-0000042 від 26
липня 2012 року перерахував на рахунок
позивача за первісним позовом аванс в
розмірі 112000,00грн., що підтверджується
копією платіжного доручення №948 від 26
липня 2012 року (а.с. 28, 33).

Позивач на виконання умов
вищезазначеного договору виконав
роботи:

- в серпні 2012 року - загальною
вартістю 257222,40грн., що підтверджується
копіями акту №1 приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2012 року та
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за серпень 2012 року
(а.с. 11-16);

- у вересні 2012 року - загальною
вартістю 79868,40грн., що підтверджується
копіями акту №1 приймання виконаних
будівельних робіт за вересень 2012 року
та довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2012 року
(а.с. 17-20);

- у жовтні-листопаді 2012 року -
загальною вартістю 222909,00грн., що
підтверджується копіями акту №1
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад 2012 року та довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за листопад 2012 року (а.с. 21-27).

Акти №1 приймання виконаних
будівельних робіт за період з серпня по
листопад 2012 року та довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
за той самий період підписані обома
сторонами та скріплені їх печатками.

Як зазначив позивач за первісним
позовом і не заперечив відповідач за
первісним позовом, роботи за серпень
були оплачені замовником повністю в
сумі 257222,40грн. згідно платіжних
доручень: №948 від 26 липня 2012 року на
суму 112000,00грн., №1175 від 06 вересня 2012
року на суму 45222,40грн., №318 від 03 жовтня
2012 року на суму 50000,00грн., №1327 від 04
жовтня 2012 року на суму 50000,00грн. (а.с. 33-36);
роботи за вересень були оплачені
замовником повністю в сумі 79868,40грн.
згідно платіжних доручень №1175 від 06
вересня 2012 року на суму 45222,40грн., №318
від 03 жовтня 2012 року на суму 50000,00грн.,
№1327 від 04 жовтня 2012 року на суму
50000,00грн. (а.с. 33-36); роботи за
жовтень-листопад 2012 року були оплачені
замовником частково в сумі 172909,00грн.
згідно платіжного доручення №1660 від 13
грудня 2012 року (а.с. 38).

Відповідач за первісним позовом
гарантійним листом від 12 серпня 2014 року
№14-07/248 гарантував провести оплату за
виконані підрядні роботи в розмірі
50000,00грн. в строк до 30 листопада 2014 року.

Станом на день прийняття рішення
відповідач за первісним позовом взяті
на себе зобов'язання щодо повної оплати
вартості виконаних робіт не виконав.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Отже, оскільки відповідач в обумовлені
договором строки не виконав
зобов'язання щодо повної оплати
вартості виконаних робіт по договору
підряду №23/07-2012 від 23 липня 2012 року,
заборгованість відповідача становить
50000,00грн.

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Позивач за зустрічним позовом в
обґрунтування своїх вимог посилається
на ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу
України, зазначаючи, що Акт №1
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад 2012 року є правочином.

Суд дійшов висновку, що зустрічні
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Частинами 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу
України визначено, що правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Дво- чи багатостороннім
правочином є погоджена дія двох або
більше сторін. В даному випадку між
сторонами спору було укладено договір
підряду № 23/07-2012 від 23 липня 2012 року.

Пунктом 3 Постанови Кабінету міністрів
України "Про затвердження Загальних
умов укладання та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві"
визначено, що документами про
виконання договору підряду є документи
про хід виконання договору підряду,
відповідність робіт і матеріальних
ресурсів нормативним вимогам та
здійснення контролю за виконанням
договірних зобов'язань (журнали
виконання робіт, акти та довідки про
виконані роботи, акти на приховані
роботи та конструкції, паспорти,
сертифікати, акти на випробування
устаткування, журнали авторського
нагляду, матеріали перевірок тощо). З
даного пункту постанови слідує, що Акт
приймання виконаних будівельних робіт,
складений в межах виконання договору
підряду, є документом, який підтверджує
факт виконання договору підряду, і не
може вважатися правочином.

Відповідно до положень пункту 31
Загальних умов укладення та виконання
договорів підряду в капітальному
будівництві обов'язок по забезпеченню
ведення та передачі замовнику в
установленому порядку документів про
виконання договору підряду покладено
на підрядника; до документів Загальні
умови відносять документи про хід
виконання договору підряду,
відповідність робіт і матеріальних
ресурсів нормативним вимогам та
здійснення контролю за виконанням
договірних зобов'язань (журнали
виконання робіт, акти та довідки про
виконані роботи, акти на приховані
роботи та конструкції, паспорти,
сертифікати, акти на випробування
устаткування, журнали авторського
нагляду, матеріали перевірок тощо).

Крім того, згідно положення ч.4 ст.882
Цивільного кодексу України актом
оформляється передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником.
З такої норми права можна зробити
висновок, що Акт приймання виконаних
робіт є документом, який констатує
певні факти, що мають юридичне
значення.

Згідно розділу 2 Оглядового листа
Вищого господарського суду України від
18 лютого 2013 року №01-06/374/2013 акти
приймання виконаних підрядних робіт
форми КБ-2в складаються для визначення
вартості виконаних обсягів підрядних
робіт та проведення розрахунків за
виконані підрядні роботи на
будівництві на основі журналу обліку
виконаних робіт (форма № КБ-6) у двох
примірниках і подаються
субпідрядником генпідряднику,
генпідрядником - замовнику
(забудовнику). Форма такого акту, як
первинного облікового документа у
будівництві, затверджена наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 04 грудня 2009
року №554 "Про затвердження примірних
форм первинних документів з обліку в
будівництві".

Таким чином, акт приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в не є
правочином у розумінні ч.2 ст.202
Цивільного кодексу України, і обраний
позивачем за зустрічним позовом спосіб
захисту порушеного права є не вірний.

Також, слід зазначити, що Акт № 1
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад 2012 року повністю
відповідає формі, затвердженій наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 04 грудня 2009
року № 554 "Про затвердження примірних
форм первинних документів з обліку в
будівництві", відповідно до розділу 5
договору підряду даний акт підписаний
сторонами, жодних зауважень та
претензій до нього не було.

Згідно п. 5.7. Договору підряду роботи
вважаються виконаними та прийнятими
Замовником з моменту підписання
останнім без зауважень акта
приймання-передачі виконаних робіт.

Також в обґрунтування недійсності Акту
№ 1 приймання виконаних робіт позивач
за зустрічним позовом посилається на
те, що у Акті відсутня дата його
складання, що є істотним порушенням.
Однак таке обґрунтування позивача
спростовується наступним:

Згідно ч.3 ст.254 Цивільного кодексу
України строк, що визначений місяцями,
спливає у відповідне число останнього
місяця строку.

В акті № 1 прийняття виконаних робіт
вказано в якому місяці виконано роботи
із зазначенням обсягу та вартості
виконаних робіт, тому акт слід вважати
підписаним в останній день місяця
строку (30 листопада 2012 року). Виходячи з
цього, відповідач за первісним позовом
був зобов'язаний оплатити вартість
виконаних позивачем робіт протягом 10
(десяти) днів з моменту підписання ним
акта приймання виконаних робіт - до 10
грудня 2012 року. Відповідач за первісним
позовом частково оплатив роботи,
прийняті згідно Акту № 1 приймання
виконаних робіт, в розмірі 172909,00грн., що
також ще раз підтверджує прийняття
робіт та визнання Акту № 1 за листопад
2012 року.

Враховуючи все вище викладене, суд
вважає, що сторонами договору підряду
№ 23/07-2-12 від 23 липня 2012 року було
виконано всі істотні умови договору,
крім остаточного розрахунку за
виконані роботи з боку ПАТ "Носівське
ХПП".

За таких обставин, враховуючі те, що
матеріалами справи підтверджено факт
наявності заборгованості первісного
відповідача перед первісним позивачем
по оплаті вартості виконаних робіт в
сумі 50000,00грн., суд вважає, що позовні
вимоги за первісним позовом є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач просив суд стягнути
з відповідача витрати на правову
допомогу адвоката.

Відповідно до статті 44 ГПК України
судові витрати складаються з
державного мита, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 59 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
правову допомогу. У випадках,
передбачених законом, ця допомога
надається безоплатно. Кожен є вільним у
виборі захисника своїх прав. Для
забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура.

Відповідно до ч. 3 статті 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру".

Згідно статті 1 Закону України "Про
адвокатуру" адвокатура України є
добровільним професійним громадським
об'єднанням, покликаним згідно з
Конституцією України сприяти захисту
прав, свобод та представляти законні
інтереси громадян України, іноземних
громадян, осіб без громадянства,
юридичних осіб, подавати їм іншу
юридичну допомогу.

Частина 1 статті 12 Закону України "Про
адвокатуру" передбачає, що оплата праці
адвоката здійснюється на підставі
угоди між громадянином чи юридичною
особою і адвокатським об'єднанням чи
адвокатом.

15 липня 2014 року між Адвокатським
об'єднанням "Адвокатська контора
"Логос" (надалі - Адвокатська контора) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки" (замовник)
укладено договір про надання
адвокатських послуг №57 (а.с. 88-89).

Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2
договору, замовник в порядку та на
умовах, визначених цим договором, дає
завдання, а Адвокатська контора
зобов'язується відповідно до завдання
замовника надавати йому адвокатські
послуги та представляти інтереси
замовника, зокрема, в загальних та
спеціалізованих судах всіх інстанцій,
в тому числі по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки" до Приватного
акціонерного товариства "Носівське
хлібоприймальне підприємство" про
стягнення заборгованості за договором
підряду. Для виконання доручень,
зазначених в п. 2.1 даного договору,
Адвокатська контора уповноважує
адвоката ОСОБА_1 та помічника адвоката
ОСОБА_2.

Згідно п.4.1 договору вартість послуг,
наданих замовнику Адвокатською
конторою, визначається за домовленістю
сторін і згідно виставлених рахунків
Адвокатської контори складає 5000,00грн.

Згідно п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21 лютого 2013 року
№7, витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

В матеріалах справи наявні договір про
надання адвокатських послуг від 15
липня 2014 року №57, акт здачі-прийняття
робіт (надання послуг) від 16 липня 2014
року № ОУ-0000006 та квитанція №51 від 16
липня 2014 року, відповідно до якої
позивач за зустрічним позовом сплатив
АО "Адвокатська контора "Логос" 5000,00грн.
з підставою платежу "оплата
адвокатських послуг згідно договору
№57 про надання адвокатських послуг від
15 липня 2014 року (а.с. 88-91).

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність"), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Пунктом 6.5 вищезазначеної Постанови
передбачено, що розподіл сум інших,
крім судового збору, судових витрат
здійснюється за загальними правилами
частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при
задоволенні позову вони покладаються
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, а при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. За тими ж правилами
здійснюється й розподіл сум цих витрат
у розгляді господарським судом
апеляційних і касаційних скарг.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заявлені до стягнення позивачем
витрати на правову допомогу є
обґрунтованими, доведеними та
підлягають задоволенню в сумі 5000,00грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України з
первісного відповідача підлягає
стягненню судовий збір в розмірі
1827,00грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги за первісним позовом
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Носівське хлібоприймальне
підприємство" (юридична адреса: вул.
Київська, 9, м. Носівка, Чернігівська
область, 17100; ; р/р 3
у АТ "Райффайзен Банк Аваль" м. Київ, МФО
380805) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління-1 Прилуки" (юридична адреса:
вул. Індустріальна, 2, м. Прилуки,
Чернігівська область, 17500; поштова
адреса: вул. Київська, 307, м. Прилуки,
Чернігівська область, 17500; , р/р в ВАТ "Український
професійний банк" м. Київ, МФО 300205)
50000,00грн. боргу, 5000,00грн. витрат на
послуги адвоката та 1827,00грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. У зустрічному позові відмовити
повністю.

Повне рішення виготовлено 06 жовтня 2014
року.

Суддя
В.В. Моцьор

.