ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.
Справа № 921/634/14-г/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М. Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу
Великобірківського комунального
підприємства

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 22.08.2014 року.

у справі № 914/634/14-г/14

за позовом: ПАТ КБ «ПриватБанк»

до : Великобірківського комунального
підприємства

про: зобов'язання вчинити дії

З участю представників :

від позивача - Деркач О.Р. - представник
(довіреність №4680-О від 30.10.2013р.)

від відповідача - Дейнека В.М. - голова
ліквідаційної комісії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 22.08.2014р.,
суддя Руденко О.В., позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» було задоволено. Визнано
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» зі сплати
заборгованості в сумі 2853,39грн. на
підставі договору на здійснення
розрахунково-касового обслуговування
№TE00IN від 17.02.2003р. Включено вимоги ПАТ КБ
"ПриватБанк" в сумі 2853,39грн. до
проміжного ліквідаційного балансу та
реєстру кредиторів Великобірківського
комунального підприємства. Стягнуто з
Великобірківського комунального
підприємства на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" 1827грн. в повернення
сплаченого судового збору.

З даним рішенням не погодився
відповідач - Великобірківське
комунальне підприємство і оскаржило
його в апеляційному порядку, оскільки
вважає, що судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
та порушено норми матеріального і
процесуального права.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014р. у даній
справі прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено справу до
розгляду на 13.10.2014р. Разом з тим,
клопотання апелянта про відстрочення
судового збору було задоволено
частково та відстрочено його сплату до
13.10.2014р.

На виконання вимог вказаної ухвали
представник апелянта в судове
засідання 13.10.2014р. надав суду квитанцію
№9 від 11.10.2014р. про сплату судового
збору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Тернопільської
області від 22.08.2014р. у справі №914/634/14-г/14
- без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.02.2003р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
"ПриватБанк" та Великобірківським
комунальним підприємством було
укладено договір на здійснення
розрахунково-касового обслуговування
№TE00IN, за умовами якого (п.2.1) банк взяв
на себе зобов'язання надавати клієнту
послуги з розрахунково-касового
обслуговування, які пов'язані з
переказом коштів на рахунок клієнта,
видачу грошей в готівковій формі, а
також здійснювати інші операції,
згідно з додатком № 1 протягом
операційного дня банку.

В свою чергу, клієнт у відповідності до
п.2.2.8 зобов'язався, зокрема здійснювати
оплату за виконання банком операцій і
надання послуг за цим договором, згідно
з тарифами, строками та порядком оплати
передбаченим додатком № 1.

За умовами п.7.1 зазначеного правочину,
цей договір укладений на невизначений
строк та набув чинності з моменту
підписання обома сторони.

У зв'язку із наявністю заборгованості
за розрахунково-обслуговування, яка
станом на 28.03.2014р. складає 2853,39 грн., банк
22.04.2014р. звернувся до голови
ліквідаційної комісії
Великобірківського комунального
підприємства із заявою про включення
його кредиторських вимог до проміжного
ліквідаційного балансу підприємства.

Однак, не заперечуючи існування
боргових зобов'язань та їхнього
розміру, звернення установи банку
головою ліквідаційної комісії ВКП
листом від 21.05.2014р. залишено без
задоволення.

В зв'язку з цим ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з позовом про
включення його вимог в сумі 2853,39грн. до
проміжного ліквідаційного балансу та
реєстру кредиторів Великобірківського
комунального підприємства.

За умовами ч. 3 ст. 112 ЦК України разі
відмови ліквідаційної комісії у
задоволенні вимог кредитора або
ухилення від їх розгляду кредитор має
право протягом місяця з дати, коли він
дізнався або мав дізнатися про таку
відмову звернутися до суду із позовом
до ліквідаційної комісії.

Приймаючи до уваги, що відповідь на
заяву про включення кредиторських
вимог позивачем отримано 23.05.2014р.
(відмітка органу поштового зв'язку про
відправлення позовної заяви від
19.06.2014р.), останній звернувся до суду в
межах встановленого законодавцем
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦК України, приписи
якої кореспондуються з положеннями ч. 1
ст. 59 ГК України, юридична особа
ліквідується, зокрема, за рішенням її
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, в тому числі у зв'язку із
закінченням строку, на який було
створено юридичну особу, досягненням
мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених
установчими документами.

Відповідно до ст. 60 ГК України, орган
(особа), який прийняв рішення про
ліквідацію суб'єкта господарювання,
встановлює порядок та визначає строки
проведення ліквідації, а також строк
для заяви претензій кредиторами, що не
може бути меншим, ніж два місяці з дня
оголошення про ліквідацію.

Ліквідаційна комісія або інший орган,
який проводить ліквідацію суб'єкта
господарювання, вміщує в друкованих
органах відповідно до закону
повідомлення про його ліквідацію та
про порядок і строки заяви кредиторами
претензій, а явних (відомих) кредиторів
повідомляє персонально у письмовій
формі у встановлені цим Кодексом чи
спеціальним законом строки.

Одночасно ліквідаційна комісія вживає
необхідних заходів щодо стягнення
дебіторської заборгованості суб'єкта
господарювання, який ліквідується, та
виявлення вимог кредиторів, з
письмовим повідомленням кожного з них
про ліквідацію суб'єкта
господарювання.

Аналогічні приписи щодо вжиття
ліквідаційною комісією необхідних
заходів щодо виявлення заборгованості
та оцінки наявного майна містяться у
ст.111 ЦК України.

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається обов'язок ліквідаційної
комісії опублікувати оголошення про
припинення (ліквідацію) суб'єкта
господарювання та персонально
письмово повідомляти кожного явного
(відомого) кредитора про припинення
підприємницької діяльності, вживати
всіх можливих заходів щодо виявлення
кредиторів та розрахунку з ними.

Як вбачається із наявних в справі
документів, рішенням №343 двадцять
першої сесії Великобірківської
селищної ради четвертого скликання
"Про ліквідацію Великобірківського
комунального підприємства" від 11.10.2012р.
затверджено ліквідацію відповідача,
про що 19.10.2012р. було опубліковано у
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації "Бюлетень державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" за № 228 (28).

У зв'язку із зміною складу
ліквідаційної комісії в зазначеному
друкованому виданні 09.01.2014р. за №271(1)
повторно було розміщене оголошення про
ліквідацію підприємства.

Однак, із долучених копій вказаних
оголошень слідує, що підприємством не
дотримано вимог вказаних статей,
оскільки такі не містять жодної
інформації про порядок і строки для
подання претензій кредиторами.

Більше того, як стверджує позивач та не
заперечує відповідач, ліквідаційною
комісією не здійснено жодних заходів
щодо проведення з позивачем
розрахунків та повідомлення
останнього у письмовій формі про
припинення (ліквідацію) підприємства.
Доказів на підтвердження протилежного
відповідачем не надано, а судом не
здобуто.

Посилання комісії з ліквідації на
передчасність пред'явлення банком
кредиторських вимог та можливість
задоволення таких лише після порушення
господарським судом справи про
банкрутство відповідача, судом першої
інстанції обґрунтовано відхилені,
оскільки ліквідація суб'єкта
господарювання за рішенням власника
(самоліквідація) та порушення справи
про банкрутство підприємства не
тотожні за своєю правовою природою.

При наявності рішення власника про
припинення юридичної особи в
добровільному порядку, саме дотримання
позасудової процедури самоліквідації
є обов'язковою передумовою для
звернення із заявою про порушення
провадження у справі про банкрутство
боржника у порядку Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
З такими висновками погодився
Верховний Суд України в постанові №
08/172 від 10.06.2008 року у справі №15/682-б.

Зокрема, у випадку, коли під час
ліквідації підприємства не за
процедурою банкрутства наявного майна
підприємства виявляється недостатньо
для повного погашення заборгованості
перед численними кредиторами, потрібно
керуватися ч. 5 ст. 7 названого закону,
згідно з якою боржник в місячний строк
повинен звернутися до господарського
суду із заявою про порушення справи про
власне банкрутство. У цьому випадку
застосовується інший механізм
ліквідації - ліквідація в порядку
банкрутства. Порушення цієї вимоги
може потягти за собою відмову органу
державної реєстрації у скасуванні
державної реєстрації підприємства та
призвести до порушення прав
кредиторів.

Слід також зазначити, в матеріалах
справи відсутні докази, в розумінні ст.
34 ГПК України, дотримання ліквідатором
(ліквідаційною комісією) вимог
передбачених статтями 105, 111 ЦК України
та статтею 60 ГК України, щодо виявлення
явних кредиторів, вимоги яких
включаються в проміжний ліквідаційний
баланс.

Зокрема, у відповідності до статті 10
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підприємства зобов'язані проводити
інвентаризацію активів та зобов'язань,
під час якої перевіряється їх
наявність, стан і оцінка.

Порядок проведення інвентаризації
активів боржника у випадку ліквідації
юридичної особи є обов'язковим та
здійснюється у відповідності до
Інструкції по інвентаризації основних
засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від 11.08.94
№ 69 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 26.08.1994 р. № 202/412).

Стаття 7 зазначеної Інструкції
встановлює, що основними завданнями
інвентаризації, разом з іншими, є
виявлення фактичної наявності сум
грошей у касах, на розрахунковому,
валютному та інших рахунках в
установах банків.

За приписами п.7 додатку до Наказу ДСНС
України, від 09.08.2013р., № 511 "Про
затвердження форми звіту
ліквідаційної комісії", дата початку та
завершення інвентаризації, оцінка
наявного майна проводиться перед
складанням проміжного ліквідаційного
балансу (пп. "ж" п. 3 Інструкції з
інвентаризації та п. 12 Порядку надання
фінансової звітності).

Вимоги ч.3 ст. 111 ЦК України
передбачають, під час проведення
заходів щодо ліквідації юридичної
особи, до завершення строку
пред'явлення вимог кредиторів,
ліквідаційна комісія (ліквідатор),
зокрема, закриває рахунки, відкриті у
фінансових установах, крім рахунка,
який використовується для розрахунків
з кредиторами під час ліквідації
юридичної особи.

Частиною 8 зазначеної правової норми
встановлено, що ліквідаційна комісія
(ліквідатор) після закінчення строку
для пред'явлення вимог кредиторами
складає проміжний ліквідаційний
баланс, що включає відомості про склад
майна юридичної особи, що ліквідується,
перелік пред'явлених кредиторами вимог
та результат їх розгляду. Проміжний
ліквідаційний баланс затверджується
учасниками юридичної особи, судом або
органом, що прийняв рішення про
ліквідацію.

Таким чином, вказаними нормами
законодавства встановлюється коло
обов'язків, які покладаються на комісію
з припинення юридичної особи, тобто
порядок та строки проведення
ліквідаційних заходів.

За твердженням відповідача, з метою
розблокування та закриття наявних
рахунків ВКП він звернувся до ПАТ КБ
"ПриватБанк" в березні 2014р. Тобто,
зважаючи на дату публікації оголошення
про ліквідацію підприємства (11.10.2012р.),
останнім пропущено процесуальний
строк, визначений ст. 111 ЦК України.
Водночас, жодних документів на
підтвердження існування даних
обставин ліквідатором не долучено.

Отже, судом встановлено, що
відповідачем-апелянтом в порушення
вищенаведених норм не було дотримано
усієї процедури ліквідації юридичної
особи, не вжито всіх заходів щодо
виявлення, та, окрім іншого,
персонально не повідомлено позивача як
явного (відомого) кредитора про
ліквідацію суб'єкта господарювання, у
зв'язку з чим останній був позбавлений
можливості вчасно звернутись із заявою
про включення його кредиторських вимог
до проміжного ліквідаційного балансу
підприємства.

Частиною 5 ст.112 ЦК України визначено
вичерпний перелік підстав за яких
вимоги кредиторів, які не визнані
ліквідаційною комісією вважаються
погашеними, зокрема, якщо кредитор у
місячний строк після одержання
повідомлення про повну або часткову
відмову у визнанні його вимог не
звертався до суду з позовом, вимоги, у
задоволенні яких за рішенням суду
кредиторові відмовлено, а також вимоги,
які не задоволені через відсутність
майна юридичної особи, що ліквідується.

За таких обставин справи апеляційний
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Тернопільської
області від 22.08.2014р. по справі
№914/634/14-г/14 винесене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні правові підстави для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 22.08.2014 року
у справі №914/634/14-г/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Великобірківського
комунального підприємства - без
задоволення.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати в
господарський суд Тернопільської
області.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді:
Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук

«Повний текст постанови виготовлено
14.10.2014р.»