ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 жовтня 2014 р. Справа №
903/895/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Волиньобленерго»

до відповідача Шацького районного
споживчого товариства

про визнання договору укладеним

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Дмитроца І.С., дов.№19/26-732
від 19.05.2014 року, Денисовець К.В.,
дов.№19/26-741 від 20.05.2014 року

від відповідача: Діхтяренко Ю.І., дов.
від 01.01.2014 року

Права та обов'язки учасникам судового
процесу роз'яснені відповідно до ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач-ПАТ «Волиньобленерго»
звернувся з позовом до Шацького
районного споживчого товариства та
просить визнати укладеним договір про
спільне використання технологічних
електричних мереж в редакції,
надісланій відповідачу 18.08.2014 року.

В обґрунтування заявленої вимоги
посилається на Правила користування
електричною енергією, затверджені
Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 та
зареєстровані в МЮ 02.08.1996 року за №417/1442
(з наступними змінами та доповненнями),
положення статтей 181, 277 Господарського
кодексу України, з врахуванням яких
відповідачу листом від 18.08.2014 року
№23-34/1167 було направлено два проекти
договору про спільне використання
технологічних електричних мереж за
№19/14-364 від 18.08.2014 року, однак відповіді
на пропозицію укласти договір від
відповідача не отримано. При цьому,
посилаючись на п.7.5 ПКЕК, вказує, що
невжиття позивачем заходів щодо
укладення договору розцінюється НКРЕ
як невиконання вимог п.2 Постанови НКРЕ
від 17.10.2005 року №910.

Відповідач у відзиві на позов вказує,
що даний договір ним підписаний і один
примірник повернуто позивачу, а тому
просить припинити провадження у справі
на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України
(із-за відсутності предмету спору). До
відзиву долучає копію підписаного
договору з додатками №№1,2,4,6,7 та
кошторисом витрат на утримання
технологічних мереж спільного
користування.

Представники позивача в судовому
засіданні зазначили, що підписаний
відповідачем договір було отримано
після подачі позовної заяви до суду,
крім того в додатках №№1,6 до договору,
які є його невідємною частиною і
направлялись разом з проектом договору
18.08.2014 року, відповідач коректором
замалював споживача за порядковим
номером 7- ФОП ОСОБА_5, також в акті
розмежування балансової належності
електромереж та експлуатаційної
відповідальності в редакції позивача
вказано ФОП ОСОБА_5 та наявний підпис та
печатка підприємця, в повернутому
відповідачем акті вказано споживач
Шацьке районне споживче товариство,
підпис голови правління Склезь П.С. та
печатка товариства.

Тому за даних обставин суд не вбачає
підстав для припинення провадження у
справі на підставі ч.1 п.1 ст.80 ГПК
України із-за відсутності предмету
спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень представників сторін, ПАТ
«Волиньобленерго» листом від 18.08.2014
року №23-34/1167 на адресу Шацького
районного споживчого товариства було
направлено проект договору про спільне
використання технологічних
електричних мереж з додатками на 14
аркушах (по 3 екземпляри).

Згідно ч.3 ст.179 ГПК України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування. Частиною 6
цієї статті встановлено, що суб'єкти
господарювання, які забезпечують
споживачів, зазначених у частині 1 цієї
статті, електроенергією, зв'язком,
послугами залізничного та інших видів
транспорту, а у випадках, передбачених
законом, також інші суб'єкти
зобов'язані укладати договори з усіма
споживачами їхньої продукції (послуг).

Направляючи відповідачу два проекти
договору про спільне використання
технологічних електричних мереж
позивач посилався на п.1.7 Правил
користування електричною енергією,
затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996
року №28, яким передбачено, що у разі
використання технологічних
електричних мереж
електропередавальною організацією
відносини між власником цих мереж та
електропередавальною організацією, у
тому числі їх взаємна
відповідальність, регулюються
договором про спільне використання
технологічних електричних мереж, що
укладається між ними на основі
типового договору. Основний споживач
не має права відмовити
електропередавальній організації, яка
здійснює ліцензовану діяльність на
закріпленій території, в укладанні
(переукладанні) договору про спільне
використання технологічних
електричних мереж.

Загальний порядок укладання договорів
визначений статтею 181 ГК України і
складається з таких стадій: проекту
договору, протоколу розбіжностей,
безпосереднього врегулювання
розбіжностей, судового розгляду
переддоговірних спорів. При цьому на
кожній з цих стадій процес укладення
договору може бути завершений, якщо
сторони дійшли згоди з усіх його
істотних умов. У разі недосягнення
такої згоди між сторонами процес
укладення договору переходить до
наступної стадії.

Частиною другою статті 181 ГК України
передбачено, що проект договору може
бути запропонований будь-якою з
сторін. У разі якщо проект договору
викладено як єдиний документ, він
надається другій стороні у двох
примірниках.

Частина 3 даної статті передбачає, що
сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє до
говір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник догово ру другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

Однак відповідач в двадцятиденний
строк, як це визначено п.3 ст.181
Господарського кодексу України
позивачу не повернув один примірник
договору та не надіслав відповіді на
його пропозицію щодо укладення
договору з додатками, чим фактично
ухилився від укладення договору.

За положеннями ст.12 ГПК України та ст.181
ГК України, господарський суд
розглядає справи саме у спорах, які
виникають, зокрема, при укладанні
господарських договорів, тобто має
розглядатися переддоговірний спір,
якому передують стадії протоколу
розбіжностей, безпосереднє
врегулювання розбіжностей, які не були
дотримані сторонами.

Згідно ч.1 ст.187 ГК України спори, що
виникають при укладанні господарських
договорів, укладання яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом
розглядаються судом.

Дані спори поділяються на:

-спори про спонукання до укладення
договору, якщо одна із сторін
ухиляється від його укладення;

-спори з умов договору в разі коли
сторони не врегулювали розбіжності
щодо його умов і передали спір на
розгляд господарського суду.

У разі ухилення суб'єкта
господарювання від оформлення
договору укладення якого є
обов'язковим через пряму вказівку
закону,господарський суд виносить
рішення про спонукання до укладення
договору чи про його укладення на
певних умовах.

У даній справі позивач звернувся з
вимогою визнати договір №19/14-364 від
18.08.2014 року укладеним в редакції
направленій відповідачу.

Вимога про визнання договору укладеним
є вимогою про встановлення факту, що
має юридичне значення. Чинним
законодавством не передбачено
вказаного способу захисту цивільних
прав та інтересів. Даний факт може
встановлюватись судом лише при
розгляді між сторонами спору про право
цивільне і його встановлення є
елементом оцінки фактичних обставин
справи та обґрунтованості вимог.

Таким чином, оскільки обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права у вигляді вимоги про визнання
договору укладеним не кореспондується
із застосуванням одного з наведених
вище способів захисту прав,
передбачених законом, а отже, не
відповідає приписам статті 16
Цивільного кодексу України та статті 20
Господарського кодексу України,
підстави для задоволення позову
відсутні.

Керуючись ст.181 Господарського кодексу
України, ст.ст. 43,44,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

Вирішив:

1.В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

13.10.2014

Суддя
С. В. Костюк