ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 рокуСправа № 912/2371/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Тимошевської
В.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/2371/14

за позовом: Кіровоградського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави, в
особі Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Інка", м. Знам'янка,
Кіровоградська область

про стягнення 3 314,92 грн.

Представники сторін:

від прокуратури - старший прокурор
Галісевич О.О. (службове посвідчення №
025956 від 05.05.2014);

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Кіровоградський прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Кіровоградській області звернувся до
господарського суду з позовною заявою
№1000-вих-14 від 18.07.2014, яка містить вимогу
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Інка" заборгованості
за договором обслуговування від 01.07.2013
№ 48 в сумі 4 974,80 грн. за послуги, які
надані за період з вересня 2013 по
червень 2014.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 23.07.2014
порушено провадження у справі № 912/2371/14
за даним позовом.

Заявою від 25.09.2014 у зв'язку зі сплатою
ТОВ "Інка" частини заборгованості,
позивач зменшив розмір позовних вимог
та просить стягнути з відповідача 3 314,92
грн. за послуги, які надані за період з
березня по серпень 2014 (а.с. 72).

В судовому засіданні 03.10.2014 прокурором
підтримано позовні вимоги, з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 25.09.2014.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право позивача на
зменшення розміру позовних вимог, яке
може бути реалізовано до прийняття
рішення судом.

Відповідно до п. 3.10. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір.

На підставі викладеного, господарський
суд приймає заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог у
справі № 912/2371/14 та вирішує спір,
виходячи з нової ціни позову, яка
зазначена в заяві позивача від 25.09.2014.

Відповідач не забезпечив явку свого
представника в судове засідання,
відзив на позов не подав, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду справи,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 01462331 від 20.09.2014 (а.с. 66).

Приписи ч. 3 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язують сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Правом на змагальність, передбаченим
ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України, відповідач не
скористався з власної ініціативи.

Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, обмеження процесуальним
строком розгляду справи та те, що
відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
проведення судового засідання, з
огляду на відсутність обґрунтованих
клопотань про необхідність
відкладення розгляду справи,
господарський суд вважає можливим
розглянути справу по суті за
відсутності представників позивача і
відповідача за наявними в справі
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 між Державною
аварійно-рятувальною службою -
Аварійно-рятувальним загоном
спеціального призначення Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Кіровоградській області (далі за
текстом - Аварійно-рятувальна служба)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Інка" (далі за
текстом - об'єкт, ТОВ "Інка") укладено
договір на постійне та обов'язкове
обслуговування державними
аварійно-рятувальними службами
об'єктів та окремих територій № 48 (далі
за текстом - Договір №48).

За умовами розділу 1 Договору №48
сторони погодили, що предметом
договору є організація та здійснення
"Аварійно-рятувальною службою"
аварійно-рятувального обслуговування
"Об'єкта" з метою своєчасного
реагування та виконання
аварійно-рятувальних робіт при
виникненні на "Об'єкті" надзвичайної
ситуації.

Пунктом 1.2. Договору № 48 передбачено, що
організація та здійснення
"Аварійно-рятувальною службою"
аварійно-рятувального обслуговування
відбувається на "Об'єкті" за адресою,
зазначеною у Додатку № 1, який є
невід'ємною частиною даного договору.

Розділами 2, 3 Договору №48 сторони
визначили свої обов'язки при виконанні
даного договору.

Пунктом 4.1 Договору №48 сторони
визначили, що вартість функціонування
структурних підрозділів
Аварійно-рятувальної служби у режимі
постійної готовності до виконання
необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості однієї
оперативної одиниці складає 6,66 % від
загальної вартості постійного та
обов'язкового обслуговування об'єкта
(8300,00 грн.), а саме 552,78 грн. на місяць, в
тому числі ПДВ, за об'єкти згідно
додатку 1.

Ця вартість встановлена сторонами на
основі розрахунку (калькуляції), який
додається, і виконаний згідно з
вимогами Порядку визначення розмірів
оплати за обслуговування об'єктів та
окремих територій державними
аварійно-рятувальними службами, та
шляхом встановлення небезпечності
об'єкта, виходячи з його функціональної
діяльності.

Оплата за виконання
аварійно-рятувальних робіт
виконується за фактичними витратами на
їх виконання .

За додатковою угодою сторін можливі
інші види розрахунків, що не порушують
чинне законодавство України.

За взаємною згодою сторін вартість
обслуговування згідно з договором може
змінюватись шляхом унесення змін і
доповнень до договору.

Відповідно до пункту 4.2 Договору №48
плата за обслуговування "Об'єкта"
"Аварійно-рятувальною службою"
здійснюється в безготівковому порядку
щомісячним перерахуванням коштів на її
розрахунковий рахунок, у період з 20 по 25
число поточного місяця.

За змістом пункту 6.1 Договору №48
останній вступає у силу з 01.07.2013 і діє
постійно.

Дія Договору може бути припинена у разі
виключення Об'єкта з переліку об'єктів,
які підлягають постійному та
обов'язковому обслуговуванню
державними аварійно-рятувальними
службами, а також зникнення причин, які
зумовлюють небезпеку виникнення
надзвичайних ситуацій природного чи
техногенного характеру (п. 6.2. Договору).

Договір підписаний повноважними
представниками позивача та
відповідача, скріплений печатками
сторін.

Згідно положень статті 67
Господарського кодексу України
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів. Підприємства
вільні у виборі предмета договору,
визначенні зобов'язань, інших умов
господарських взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України.

Частина 7 статті 179 Господарського
кодексу України передбачає, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами Договір №48 від
01.07.2013 за своєю правовою природою є
договором про надання послуг,
правовідносини за яким регулюються
главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається із змісту Договору №48 та
матеріалів справи, позивачем в період з
вересня 2013 по червень 2014 надавались
відповідачу послуги з організації та
здійснення аварійно-рятувального
обслуговування об'єкта з метою
своєчасного реагування та виконання
аварійно-рятувальних робіт при
виникненні на об'єкті надзвичайної
ситуації.

На виконання умов Договору позивачем
виставлялись наступні рахунки -
фактури на оплату відповідачем за
постійне та обов'язкове обслуговування
об'єкта згідно договору №48 від 01.07.2013: №
1/9 від 01.09.2013 на суму 553,00 грн., № 1/10 від
01.10.2013 на суму 553,00 грн., № 1/11 від 01.11.2013 на
суму 553,00 грн., № 1/12 від 01.12.2013 на суму 553,00
грн., № 1/1 від 01.01.2014 на суму 553,00 грн., № 1/2
від 01.02.2014 на суму 553,00 грн., №1/3 від 01.03.2014
на суму 553,00 грн., № 1/4 від 01.04.2014 на суму
552,78 грн. (а.с. 18-25).

Однак, в порушення вимог закону та умов
Договору, відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконав, за надані
позивачем послуги повністю не
розрахувався.

Станом на 07.07.2014 за відповідачем
рахувалась заборгованість в сумі 4 974,80
грн., що виникла за період з вересня 2013
по червень 2014.

Оскільки відповідач вказану
заборгованість в обумовлений
Договором строк не сплатив, позивач
неодноразово звертався до нього з
претензіями № 01-13/п від 21.11.2013, № 11-14/п
від 20.01.2014 та №26-14п від 24.04.2014 (а.с. 13,14,16).

Враховуючи, що відповідачем відповіді
на претензії не надано, заборгованості
не сплачено, позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до статей 599 та 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, яке припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного
кодексу України якщо договором про
надання послуг передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Як зазначено вище, пунктом 4.2. Договору
№48 передбачено, що плата за
обслуговування здійснюється в
безготівковому порядку щомісячним
перерахуванням коштів на її
розрахунковий рахунок у період з 20 по 25
число поточного місяця.

Тобто, згідно з умовами вищезгаданого
Договору відповідач зобов'язався
проводити оплату вартості наданих
позивачем послуг в чітко визначений
термін.

Разом з цим, під час судового розгляду
справи відповідачем частково сплачена
сума основного боргу в розмірі, у
зв'язку з чим позивач зменшив суму
позовних вимог та змінив період, за
який стягується заборгованість,
подавши до суду відповідні письмові
заяви.

Як вбачається з письмових пояснень
позивача № 912/2371/14-8 від 25.09.2014,
відповідач здійснював оплату наданих
послу невчасно та не в повному обсязі,
при цьому не зазначаючи періоду, за
який здійснюються проплати. Крім того,
поточні платежі за липень-серпень 2014 за
Договором № 48 відповідачем не
проводились, у зв'язку з чим позивач
змінив період за який стягується
заборгованість.

Станом на час розгляду справи сума
заборгованості відповідача за
Договором № 48 від 01.07.2013 складала 3 314,92
грн. за період з березня по серпень 2014
включно (а.с. 68).

Між тим, в судовому засіданні 03.10.2014
повідомлено про сплату ТОВ "Інка" 01.10.2014
в рахунок погашення заборгованості за
Договором № 48 від 01.07.2013 553,00 грн., що
підтверджено відповідною банківською
випискою (а.с. 75).

Отже, відповідачем після звернення
позивача з позовом у даній справі та
порушення провадження у справі
сплачено суму основного боргу в
розмірі 553,00 грн., що є підставою для
припинення провадження у справі згідно
пункту 1-1 частини першої ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутності предмета спору
в частині стягнення 553,00 грн.

Докази сплати залишку заборгованості в
сумі 2 761,92 грн. в матеріалах справи
відсутні.

На підставі викладеного, позовні
вимоги про стягнення з ТОВ "Інка" 3 314,92
грн. суми основного боргу за Договором
№ 48 від 01.07.2013 підлягають частковому
задоволенню у сумі 2 761,92 грн.
Провадження у справі в частині
стягнення 553,00 грн. суми основного боргу
підлягає припиненню на підставі пункту
1-1 частини першої ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується статтею 49
Господарського процесуального
України, частиною третьою якої
встановлено, що судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору.

Згідно пункту 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 80, 82, 84,
85, 87, 116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Інка" (27400,
Кіровоградська область, м. Знам'янка,
вул. Глібна, 28, кв. 64, ідентифікаційний
код 20644780) на користь
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Кіровоградській області (25006, м.
Кіровоград, вул. Шевченка, 3,
ідентифікаційний код 08588791, р/р 1463
в ГУДКСУ в Кіровоградській області, ІПН
33 Св. № 200128412, МФО 823046)
заборгованість в сумі 2 761,92 грн.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Інка" (27400,
Кіровоградська область, м. Знам'янка,
вул. Глібна, 28, кв. 64, ідентифікаційний
код 20644780) на користь Державного бюджету
України (р/р 3002 в Головному
Управлінні Державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області, МФО 823016, код 38037409, отримувач
коштів УК у м. Кіровограді (м.
Кіровоград) 22030001) - 1 827,00 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Інка" 553,00 грн.
припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.10.2014.

Суддя
В.В.Тимошевська