ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 жовтня 2014 р.
Справа № 903/869/14

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луцьк

про стягнення 6770,16 грн.

Суддя Вороняк А.С.

при секретарі судового засідання
Чорному С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузін Є.В. - довіреність
№2200-К-О від 03.07.2014р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст.20 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено. На
підставі ст.22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу від
представника позивача не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть спору: публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк" звернулось до
господарського суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 6770,16 грн., з них 4753,41 грн. -
заборгованість по тілу кредиту, 1167,22
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 498,19 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 351,34 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом та
судових витрат по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
22.11.2012р. відповідач підписала заяву про
відкриття поточного рахунку згідно
якої приєдналася та погодилася на
"Умови та правила надання банківських
послуг" та тарифи банку, які разом із
заявою від 22.11.2012р. складають договір
банківського обслуговування №б/н від
22.11.2012р..

Відповідач взятих на себе зобов'язань
по поверненню кредиту згідно "Умов та
правил надання банківських послуг" не
виконала у зв'язку з чим ПАТ КБ
"Приватбанк" просить стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованість за кредитом, відсотки
за користування кредитом, пеню та
комісію за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 16.09.2014р. за
вказаним позовом було порушено
провадження, а справу призначено до
розгляду на 01.10.2014р. та зобов'язано
сторони надати суду ряд документів,
необхідних для об'єктивного розгляду
справи по суті.

01.10.2014р. у відповідь на запит суду від
25.09.2014р., через канцелярію суду від
відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Луцького МУЮ надійшов витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців на ФОП
ОСОБА_1 станом на 27.09.2014р..

В судовому засіданні 01.10.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, позов просив задовольнити.

Відповідач вимог ухвали суду від
16.09.2014р. не виконала, в судове засідання
01.10.2014р. не з'явилася, компетентного
представника не направила,
витребуваних ухвалою суду документів
не надала, ухвала господарського суду
від 16.09.2014р. повернулася суду із
позначкою «за закінченням терміну
зберігання». Дана ухвала була
надіслана відповідачу на адресу
зазначену у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців(витяг станом
на 27.09.2014р.) та у позовній заяві, а саме
на адресу: 43017, АДРЕСА_1..

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ст.87 ГПК
України.

В разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом
(пп.3.9.1 п.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р.).

На підставі викладеного суд вважає, що
вжив усіх необхідних заходів для
повідомлення відповідача про час
слухання справи, та з урахуванням вимог
ст.69 ГПК України, справу розглянуто за
наявними матеріалами відповідно до
ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

встановив:

22.11.2012р. фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 було підписано заяву про
відкриття поточного рахунку ПАТ КБ
"Приватбанк"(а.с.29).

Підписавши заяву, відповідач
приєдналася до "Умов та правил надання
банківських послуг"(далі - Умови),
Тарифів Банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http/privatbank.ua. які разом
із заявою складають договір
банківського обслуговування №б/н
22.11.2012р. та взяла на себе зобов'язання
виконувати умови договору (а.с.30-39).

Відповідно до договору відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному
вигляді через встановлені засоби
електронного зв'язку банку і клієнта
(системи клієнт-банк, інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено і врегульовано "Умовами та
правилами надання банківських послуг".

Згідно ст.144 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), майнові
права та майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно ст.3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис"
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Таким чином, між сторонами склалися
відносини кредитора (позивач) та
позичальника (відповідач).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно п.3.18.1.16. Умов - при укладанні
договорів і угод, чи вчиненні інших дій,
що свідчать про приєднання клієнта до
"Умов і правил надання банківських
послуг" (або у формі "Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт- банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Згідно п.3.18.1.1. Умов - кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

Згідно п.3.18.1.3. Умов - кредит надається в
обмін на зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди.

Згідно п.3.18.1.8 Умов - проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - "Угода").

Згідно п.3.18.1.6. Умов зазначає, що ліміт
може бути змінений банком в
односторонньому порядку,
передбаченому умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами банку.
Підписавши угоду, клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших).

Згідно розділу 3.18.4. Умов яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі "період", в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім)% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту;
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата нені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Згідно п.3.18.2.3.4. Умов - банк має право при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань, передбаченого Умовами,
змінити умови кредитування - вимагати
від клієнта дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за його
користування, виконання інших
зобов'язань за кредитом в повному
обсязі.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
15500 грн., що підтверджується випискою по
рахунку ФОП ОСОБА_1 (а.с.43).

Відповідач в порушення умов договору
суму кредиту не повернула.

28.07.2014р. позивач на адресу відповідача
направив претензію за №21122VOF0S073 від
23.07.2014р. з вимогою погасити
заборгованість в сумі 6539,68 грн., що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист(а.с.47-48).

Претензія залишена відповідачем без
виконання.

Cтаном на час розгляду справи у
відповідача утворилась заборгованість
в сумі 6271,97 грн. з них: 4753,41 грн. -
заборгованість по тілу кредиту, 1167,22
грн. - заборгованість по процентах за
користування кредитом та 351,34 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Згідно ч.1 ст.1056 ЦК України розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Відсотки за користування кредитом за
своїм характером є платою і підлягають
стягненню за весь час користування
кредитом.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ст.202 ГК України, ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Отже враховуючи вищевикладене, вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
6271,97 грн. з них 4753,41 грн. - заборгованість
по тілу кредиту, 1167,22 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом та 351,34 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, підставні та
підлягають до стягнення, оскільки в
силу ст.193 ГК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається.

Щодо стягнення з відповідача 498,19 грн.
пені за період прострочення з 09.01.2013р.
по 07.08.2014р., суд зазначає наступне.

Згідно п.3.18.5.1 Умов - при порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п.3.18.2.2.2,
3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення
кредиту, передбачених п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3,
3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого
п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує
банку за кожний випадок порушення пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НВУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Згідно ст.611 ЦК України та ст.230 ГК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п.6 ст.232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Приписами ст.ст.6, 628 ЦК України
встановлено, що сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Умовами договору сторонами визначено
інший порядок нарахування пені.

Згідно п.3.18.5.4 Умов - нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Таким чином зі змісту зазначено пункту
Умов вбачається, що сторонами
погоджено встановлення більшого
строку нарахування пені, ніж
передбачений ч.6 ст.232 ГК України
шестимісячний термін, а саме - три роки,
що не суперечить чинному
законодавству. Такого ж висновку
дійшов ВГСУ у постанові №14/044-11 від
12.07.2012р..

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно п.3.18.5.7 Умов строк позовної
давності по стягненню кредиту,
процентів за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю у
5 років.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до переконання, що 498,19 грн.
пені нарахованої за період з 09.01.2013р. по
07.08.2014р. підставні та підлягають до
стягнення в силу ст.ст.230, 232 ГК України
та п.3.18.5.4 Умов.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи
до уваги наявні в матеріалах справи
документи, докази та письмові
пояснення сторін, господарський суд,
оцінюючи подані сторонами докази за
своїм переконанням, що ґрунтується на
всебічному й об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов до висновку про підставність та
обґрунтованість пред'явленого
позивачем до відповідача позову,
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити та стягнути з відповідача
на користь позивача 6770,16 грн., з них 4753,41
грн. - заборгованість по тілу кредиту,
1167,22 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 498,19 грн. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 351,34 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Беручи до уваги, що спір до суду було
доведено з вини відповідача, судові
витрати в сумі 1827 грн. в порядку
ст.ст.44,49 ГПК України слід покласти на
нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (43017, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) 6770,16 (шість тисяч сімсот сімдесят
гривень шістнадцять копійок) грн., з них
4753,41 грн. - заборгованість по тілу
кредиту, 1167,22 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
498,19 грн. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 351,34 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім гривень)
грн. сплаченого позивачем судового
збору.

Повний текст рішення складено

06.10.2014

Суддя
А. С. Вороняк