м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/10136/14 25.06.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання
Кот Т.М.

За позовомДержавного публічного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Укрбуд", м. КиївдоТовариства з
обмеженою відповідальністю "Янгар
Київ", м. Київпростягнення 20 509,20 грн.
За участю представників сторін:

від позивача: Лихота А.В.від
відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне публічне акціонерне
товариство "Будівельна компанія
"Укрбуд" (надалі -Компанія "Укрбуд")
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Янгар
Київ" (надалі -ТОВ "Янгар Київ") про
стягнення 8 784,60 грн. заборгованості з
орендної плати, 2 283,84 грн. - пені, 8
784,60 - штрафу та 656,16 грн. інфляційних
втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
01.12.2012р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір оренди
нерухомого майна №КР/13-0009, на виконання
умов якого позивач передав відповідачу
в платне користування нерухоме майно в
адміністративному будинку в м. Києві по
вул. Марини Раскової, 23; загальною
площею 17,30 кв.м., а відповідач натомість
свого грошового зобов'язання зі сплати
орендних платежів належним чином не
виконав, в зв'язку з чим за ним виникла
заборгованість у розмірі 8 784,60 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.05.2014р. порушено провадження
у справі №910/10136/14 та розгляд справи
призначено на 10.06.2014р.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва від
10.06.2014р. у зв'язку із перебуванням судді
Паламаря П.І. у відпустці справу
№910/10136/14 передано для розгляду судді
Князькову В.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014р. справу №910/10136/14 було
прийнято до свого провадження суддею
Князьковим В.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р. у зв'язку із неявкою
представника відповідача та
невиконанням сторонами вимог ухвали
суду від 28.05.2014р., розгляд справи
відкладено до 25.06.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 25.06.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю.

Відповідачем явку повноважних
представників у судове засідання,
призначене на 25.06.2014р., не забезпечено,
письмового відзиву на позовну заяву не
подано.

Про місце, дату та час судового
засідання сторони були повідомлені
належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення по справі 910/10136/14.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

01.12.2012р. між Компанією "Укрбуд"
(орендодавець) та ТОВ "Аеронікс"
правонаступником якого є ТОВ "Янгар
Київ" (орендар) було укладено договір
оренди №КР/13-0009 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
нерухоме майно (далі - «майно»), площею в
розмірі та за цільовим призначенням
згідно з актом приймання-передачі
майна (додаток 1), яке розташоване у
адміністративному будинку за адресою:
02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 23 (далі -
«Адмінбудинок»), що належить
орендодавцю на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 13.07.2004р.
за №897.

Орендар не має права приватизувати,
передавати орендоване майно в
суборенду, укладати договори про
спільну діяльність, де внеском
орендаря є набуте право оренди майна за
цим договором, або іншим чином
відчужувати майно орендодавця (п. 1.2
договору).

Відповідно до п. 1.3 договору плата за
користування майном (далі - «Орендні
платежі») здійснюється орендарем
щомісячно.

Згідно п. 1.6 договору орендодавець не
відповідає за зобов'язаннями орендаря,
а орендар не відповідає за
зобов'язаннями орендодавця.

Пунктом 1.7 договору сторони погодили,
що на правовідносини, згідно цього
договору не поширюється дія Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна».

Орендар вступає у строкове платне
користування майном не раніше дати
підписання сторонами акту
приймання-передачі майна в оренду
(додаток 1) і користується ним протягом
узгодженого цим договором строку
оренди.

Передача майна в оренду не надає
орендарю права власності на це майно (п.
2.2 договору).

У пункті 2.3 договору сторонами
погоджено, що у разі припинення дії
цього договору орендар, зобов'язується
негайно повернути майно орендодавцю.
Майно вважається поверненим з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі майна з оренди, за
умови здійснення орендарем повних
розрахунків за цим договором.

В разі порушення орендарем умов п. 2.3
цього договору , орендар зобов'язується
за весь час такого прострочення
сплатити на користь орендодавця
неустойку у розмірі подвійної орендної
плати за весь час фактичного
користування майном (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору орендні
платежі за місяць оренди майна є
договірними і визначаються згідно
узгодженого з орендарем розрахунку
розміру щомісячного платежу за оренду
майна (додаток 2). Розмір орендних
платежів збільшується у разі
збільшення цін та тарифів на
електричну та теплову енергію, воду та
водовідведення, технічне
обслуговування ліфтів, пожежної
сигналізації, податку на землю, послуг
вивозу сміття та інших видів робіт по
експлуатації та обслуговуванню
будинку. Зміна розміру орендних
платежів оформлюється новим,
узгодженим з орендарем розрахунком
розміру щомісячного платежу, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.2 договору орендар протягом
п'яти календарних днів, після отримання
цього договору, сплачує орендний
платіж згідно наданого орендодавцем
рахунку-фактури, який включає плату за
відповідну кількість днів першого
місяця оренди з розрахунку розміру
щомісячного платежу за оренду майна.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили,
що у подальшому орендар зобов'язаний
сплачувати орендні платежі за поточний
місяць не пізніше десятого числа
поточного місяця відповідно до
узгодженого розміру щомісячного
платежу та рахунку-фактури, який
орендар не пізніше п'ятого числа
поточного місяця повинен отримати у
орендодавця. Несвоєчасне отримання
орендарем рахунку-фактури у
орендодавця не звільняє орендаря від
зобов'язання вчасно сплачувати орендні
платежі.

Фактом, що документально для
бухгалтерського та податкового обліку
підтверджує надання оренди майна є акт
наданих послуг, що щомісячно
підписується уповноваженими
представниками сторін (п. 3.5 договору).

Відсутність підписаного уповноваженим
представником орендаря акту наданих
послуг не позбавляє орендодавця права
стягувати з орендаря орендні платежі в
повному обсязі (п. 3.6 договору).

У розділі 4 договору сторони визначили
обов'язки орендаря:

- Використовувати орендоване майно
відповідно до його цільового
призначення та умов цього договору (п.
4.1 договору).

- своєчасно та у повному обсязі
сплачувати орендодавцю орендні
платежі (п. 4.2 договору).

- У разі припинення дії цього договору,
або його дострокового розірвання,
повернути орендодавцю орендоване
майно в належному стані, не гіршому ніж
на момент отримання його в оренду, з
врахуванням нормального фізичного
зносу, та відшкодувати орендодавцеві, в
повному обсязі збитки у разі
погіршення стану або втрати (повної або
часткової) орендованого майна, які
стались з вини орендаря (п. 4.6 договору).

Пунктом 9.1 договору сторони погодили,
що за невиконання або неналежне
виконання зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність
згідно з законодавством України та цим
договором.

За несвоєчасне внесення орендних
платежів (після 15 числа поточного
місяця) орендар сплачує на користь
орендодавця пеню у розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення до 28 числа поточного
місяця включно, а у разі несплати
орендних платежів до 28 числа поточного
місяця, орендар окрім зазначеної пені,
сплачує на користь орендодавця штраф 25%
від суми простроченого платежу (ч. 2 ст.
231 Господарського кодексу України) (п. 9.2
договору).

Цей договір діє з 01 грудня 2012р. до 30
листопада 2013р. включно (п. 10.1 договору).

Згідно акту приймання-передачі від
01.12.2012р. орендар прийняв в строкове
платне користування приміщення на 1-му
поверсі, кімн. 1112, площею 17,30 кв.м.

Додатком 2 до договору оренди від
01.12.2012р. сторони погодили, розмір
орендної плати за користування
приміщенням становить 2 928,20 грн., в
т.ч. ПДВ.

Зі слів позивача та з матеріалів справи
вбачається, що рахунки на оплату
орендних платежів направлялись
відповідачеві своєчасно. Проте, в
порушення умов договору відповідачем
рахунки оплачено частково.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по оплаті
орендних платежів за грудень 2012р. -
листопад 2013р., у зв'язку з чим позивач
вказує на існування заборгованості у
розмірі 8 784,60 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Укладений між сторонами договір є
договором оренди, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 58 Цивільного кодексу України,
Глави 30 Господарського кодексу
України.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом (абзац 2 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно вимог ст.765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Пунктом п. 3.2 договору встановлено, що
вступ орендаря у користування
приміщенням настає одночасно з
підписанням сторонами акту
приймання-передачі приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст.285 господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата -це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Як вбачається з матеріалів справи,
орендна плата з урахуванням ПДВ
становила: за період з 01.12.2012р. по
30.11.2013р. - 2 928,20 грн.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили,
що у подальшому орендар зобов'язаний
сплачувати орендні платежі за поточний
місяць не пізніше десятого числа
поточного місяця відповідно до
узгодженого розміру щомісячного
платежу та рахунку-фактури, який
орендар не пізніше п'ятого числа
поточного місяця повинен отримати у
орендодавця. Несвоєчасне отримання
орендарем рахунку-фактури у
орендодавця не звільняє орендаря від
зобов'язання вчасно сплачувати орендні
платежі.

Матеріалами справи (акт
приймання-передачі нежитлового
приміщення, рахунки-фактури)
підтверджується факт передачі
позивачем в оренду, прийняття
відповідачем та користування ним
приміщенням за договором у період з
грудня 2012 року по листопад 2013 року
включно. За наведений період позивачем
було нараховано орендну плату на
загальну суму 35 138,40 грн. та
виставлено відповідачу відповідні
рахунки на їх оплату.

Будь-яких заперечень щодо користування
об'єктом оренди у спірний період
відповідачем не надано.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст.530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 3.3 договору відповідач
повинен був сплачувати орендні та інші
платежі за договором щомісячно на
підставі виставлених позивачем
рахунків.

Матеріалами справи (зокрема,
рахунками-фактурами) підтверджується
направлення на адресу відповідача та
отримання останнім рахунків для
здійснення оплати орендних платежів за
договором.

Разом з тим, відповідачем надані
послуги оплачено частково, лише на суму
26 353,80 грн., що
підтверджується довідкою Компанії
«Укрбуд» від 25.06.2014р. за №05/01-389.

За таких обставин, заборгованість
відповідача по оплаті орендних
платежів та наданих послуг за період
користування спірним приміщенням з
грудня 2012 року по листопад 2013 року
включно становить 8 784,60 грн., а строк
виконання грошового зобов'язання в
розумінні положень ст.530 Цивільного
кодексу України по її оплаті на момент
звернення з позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
заборгованість відповідача у розмірі 8
784,60 грн. Доказів оплати вказаної
заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ТОВ "Янгар Київ" обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Компанії "Укрбуд" про стягнення з ТОВ
"Янгар Київ" заборгованості у розмірі 8
784,60 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом.

Окрім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 2 283,84 грн.
за прострочення виконання грошового
зобов'язання за період з 16.12.2012р. по
28.11.2013р. та 8 784,60 грн. штрафу. При цьому
нарахування пені позивачем зроблено у
відповідності до п. 9.2 договору за
прострочення сплати орендних платежів
у кожному місяці з 16 числа поточного
місяця до 28 числа поточного місяця
включно.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання (в т.ч.
у період, який вказано позивачем), тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549
Цивільного кодексу України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Пунктом 9.2 договору встановлено, що за
несвоєчасне внесення орендних
платежів (після 15 числа поточного
місяця) орендар сплачує на користь
орендодавця пеню у розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення до 28 числа поточного
місяця включно, а у разі несплати
орендних платежів до 28 числа поточного
місяця, орендар окрім зазначеної пені,
сплачує на користь орендодавця штраф 25%
від суми простроченого платежу.

Частиною 1 ст. 231 ГК України передбачено,
що законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 2 статті 231 ГК України у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Виходячи із положень зазначеної норми,
застосування до боржника, який порушив
господарське зобов'язання, штрафної
санкції у вигляді штрафу,
передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК
України, можливо при сукупності
відповідних умов, а саме: якщо інший
розмір певного виду штрафних санкцій
не передбачений договором або законом;
якщо, між іншим, порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, якщо допущено прострочення
виконання негрошового зобов'язання,
пов'язаного з обігом (поставкою)
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг з вартості яких і вираховується
у відсотковому відношенні розмір
штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що
Компанія "Укрбуд" є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки (п.п. 19, 27
Статуту).

Умовами укладеного сторонами договору
№КР/13-0009 передбачена відповідальність
у вигляді пені та штрафу за неналежне
виконання зобов'язань.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається із матеріалів справи,
розрахунок пені позивачем виконано за
період з 16.12.2012р. по 28.11.2013р.

Отже, враховуючи умови Договору, суд
вважає обґрунтованим заявлення до
стягнення позивачем пені у розмірі 0,5%
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення, однак дана
вимога підлягає задоволенню частково
за період з 28.05.2013р. по 28.11.2013р., з
урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.,
а саме у розмірі 1 141,92 грн.

Разом з тим, вимоги щодо стягнення
штрафу у розмірі 25% від суми
простроченого платежу є правомірними
та підлягають задоволенню за
розрахунком позивача, перевіреним
судом (тобто у розмірі 8 784,60 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 656,16 грн. інфляційних втрат,
відповідно до ст. 625 ЦК України, з яким
суд також погоджується та вважає
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню зі сторін
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного публічного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Укрбуд" задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Янгар Київ"(02094, м.
Київ, вул. Попудренка, 52,
ідентифікаційний код 31245050) на користь
Державного публічного акціонерного
товариства "Будівельна компанія
"Укрбуд" (02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 23;
ідентифікаційний код 33298371) основний
борг у розмірі 8 784 (вісім тисяч сімсот
вісімдесят чотири) грн. 60 коп., 1 141 (одна
тисяча сто сорок одна) грн. 92 коп. пені, 8
784 (вісім тисяч сімсот вісімдесят
чотири) грн. 60 коп. штрафу, 656 (шістсот
п'ятдесят шість) грн. 16 коп. інфляційних
втрат, судовий збір у розмірі 1 721 (одна
тисяча сімсот двадцять одна) грн. 11 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 01.07.2014р.

Суддя
В.В. Князьков