м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/15714/14 25.09.14

За позовомКомунального підприємства
"Керуюча дирекція Дніпровського району
м. Києва"доФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1простягнення 51 838,83 грн.Суддя
Бойко Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:Майданік В.Ю.Від
відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Керуюча
дирекція Дніпровського району м. Києва"
(надалі - "Підприємство") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - "Підприємець") про
стягнення 51 838,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не виконано умови
договору про реструктуризацію
заборгованості від 20.12.2012 р. та не
сплачено на користь позивача кошти у
розмірі 51 838,83 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.08.2014 р. порушено провадження
у справі №910/15714/14 та призначеної її до
розгляду на 04.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.09.2014 р. відкладено розгляд
справи на 25.09.2014 р. у зв'язку з неявкою
відповідача.

Представник позивача в судове
засідання 25.09.2014 р. з'явився, вимоги
ухвали суду виконав, позов підтримав та
просив його задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання 25.09.2014 р.
не з'явився, вимоги ухвали суду не
виконав, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявними в матеріалах справи конвертом
та довідкою відділення поштового
зв'язку, в якій зазначено причину
повернення - за закінченням
встановленого строку зберігання.

При цьому, суд відзначає, що за змістом
ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України у разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: АДРЕСА_1, на яку було
відправлено ухвали суду,
підтверджується матеріалами справи,
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №18913289 станом на 27.06.2014
р., та вказано у позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012 р. між Підприємством (кредитор) та
Підприємцем (боржник) укладено договір
про реструктуризацію заборгованості
(надалі - "Договір"), у відповідності до
п.п. 1.1 та 1.2 якого боржник визнає, що
згідно договору оренди №1064/1 від 01.06.2009
р. існує заборгованість в розмірі 51 838,83
грн. станом на 17.12.2012 р., яку боржник
визнає повністю і подальше погашення
по якій повністю приймає на себе, а
кредитор надає боржникові розстрочку у
погашенні заборгованості терміном на
дев'ять місяців з грудня 2012 року (01.12.2012
р.) по серпень 2013 року.

У пунктах 2.1 та 2.3 Договору встановлено
обов'язок боржника впродовж строку
погашення заборгованості сплачувати
заборгованість траншами в розмірі 5 759,87
грн. кожного місяця та забезпечити
своєчасне погашення боргу згідно з
умовами, визначеними Договором.

З довідки позивача №46-136 від 08.07.2014 р.
вбачається, що у Підприємця наявна
заборгованість за Договором в сумі 51
838,83 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по сплаті заборгованості згідно
Договору, у зв'язку з чим Підприємство
просить стягнути з Підприємця
заборгованість у розмірі 51 838,83 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного
кодексу України є обов'язковим для
виконання сторонами та згідно ст. ст. 173,
174, 175 Господарського кодексу України,
ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України є підставою для виникнення у
його сторін господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Із матеріалів справи вбачається, що
обов'язок відповідача погасити
заборгованість Підприємству по
договору про реструктуризацію
заборгованості від 20.12.2012 р. виник у
зв'язку з несплатою Підприємцем
орендних платежів за договором оренди
нерухомого майна №1064/1 від 01.06.2009 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Матеріалами справи (самим Договором та
актом звіряння розрахунків від 17.12.2012
р., які підписані, зокрема, відповідачем
без зауважень) підтверджується
наявність у Підприємця заборгованості
перед Підприємством у розмірі 51 838,83
грн. із сплати орендних платежів за
договором оренди нерухомого майна
№1064/1 від 01.06.2009 р.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Сторонами у п. 1.2 Договору було
погоджено, що боржник повинен погасити
наявну у нього заборгованість протягом
дев'яти місяців починаючи з грудня 2012
року (01.12.2012 р.) по серпень 2013 р.

Позивач стверджує, а відповідачем не
було надано доказів на спростування
таких тверджень, що Підприємцем своїх
зобов'язань за Договором не виконано,
наявну заборгованість у визначений
Договором строк не сплачено, а тому
позивач просить стягнути з відповідача
кошти у розмірі 51 838,83 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 51 838,83 грн. за Договором.
Підприємець доказів на спростування
вказаної заборгованості не надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність
задовольнити позов у повному обсязі та
стягнути з Підприємця на користь
Підприємства заборгованість за
Договором у розмірі 51 838,83 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства
"Керуюча дирекція Дніпровського району
м. Києва" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства "Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва" (02002,
м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г;
ідентифікаційний код 38133008)
заборгованість у розмірі 51 838
(п'ятдесят одна тисяча вісімсот
тридцять вісім) грн. 83 коп. та судовий
збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 30.09.2014 р.

Суддя
Р.В.
Бойко