ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р.
Справа № 917/1803/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сундалова М.В. за довіреністю
№ 02/5023 від 15.09.14 р.

Бахмет Г.С. за довіренністю
№ 02/5023 від 15.09.14 р.

відповідача - ОСОБА_3 ордер №043203 від
21.07.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 (вх. №
2258П/3-11) на рішення господарського суду
Полтавської області від 08.07.2014 р. у
справі № 917/1803/13

за позовом Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Полтава

до ФОП ОСОБА_4, м. Полтава

про стягнення 68400,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 р. Полтавське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
(позивач) звернулось до господарського
суду Полтавської області з позовом про
стягнення з ФОП ОСОБА_4 (відповідач) 68
400,00 грн., в т.ч. 34 200, 00 грн. - штраф,
визначений за рішенням позивача від
14.06.2013р. №02/65-рш за порушення
відповідачем законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачені
п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, які
стосуються спотворення результатів
торгів (тендеру) шляхом узгодження
конкурентної поведінки під час
організації та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учнів загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених відділом освіти
Полтавської РДА у лютому 2011 року, та 34
200, 00 грн. - пеня відповідно до ч. 7 ст. 56 ЗУ
"Про захист економічної конкуренції", в
редакції заяви про збільшення ціни
позову №02/3309 від 26.05.2014 року (вх. № 6638
від 26.05.2014 року).

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 08.07.2014 р. у
справі № 917/1803/13 (суддя Бунякіна Г.І.)
позов задоволено. Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на користь
загального фонду державного бюджету
України на рахунок управління
Державної казначейської служби
України у м. Полтава Полтавської
області за кодом бюджетної
класифікації 21081100, символ звітності 106
"Адміністративні штрафи та інші
санкції" - 68400,00 грн., в т.ч. 34200,00 грн. -
штраф, визначений за рішенням позивача
від 14.06.2013 р. №02/65 - рш за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачені п. 1 ст. 50 та п. 4
ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про захист економічної
конкуренції" та 34200,00 грн. - пеня
відповідно до ч. 7 ст. 56 цього ж Закону; в
доход державного бюджету України по
коду бюджетної класифікації 2203001
"Судовий збір (Державна судова
адміністрація України, 050)", р/р 3002,
отримувач: УДКСУ у м. Полтава
Полтавської області (м. Полтава), 22030001,
код за , банк отримувача -
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Полтавській області, код банку 831019- 1827,00
грн. судового збору.

Відповідач не погодився з зазначеним
рішенням місцевого господарського
суду, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить змінити рішення
господарського суду Полтавської
області від 08.07.2014 р. в частині
стягнення пені у розмірі 34200,00 грн., яка
заявлена позивачем на підставі ч. 7 ст.
56 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" шляхом
зменшення суми пені у 10 разів до суми
3420,00 грн. та розстрочити виконання
судового рішення на 36 місяців зі
сплатою платежів рівними частинами
щомісячно.

Так, відповідач зазначає, що судом
першої інстанції було неправомірно
відмовлено у задоволенні клопотання
про зменшення розміру пені та
розстрочення виконання судового
рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 17.09.2014 р.

Позивач 11.09.2014 р. надав за вх. № 7638
відзив на апеляційну скаргу, в якому
проти апеляційної скарги відповідача
заперечує, просить її залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду - без змін, посилаючись на те, що
судом першої інстанції повно та
всебічно досліджені усі фактичні
обставини справи, яким надана належна
правова оцінка.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі доводи
відповідача, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представника
позивача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню, а
рішення господарського суду
Полтавської області від 08.07.2014 року по
даній справі підлягає залишенню без
змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням адміністративної колегії
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
14.06.2013 року № 02/65-рш визнано, що Фізична
особа - підприємець ОСОБА_4, узгодивши
свою конкурентну поведінку під час
підготовки та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учасників загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених Відділом освіти
Полтавської районної державної
адміністрації у лютому 2011 року, вчинила
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачене
п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій, які стосуються спотворення
результатів торгів (тендеру). За
вчинене порушення на ФОП ОСОБА_4
накладено штраф у розмірі 34 200,00 грн.

Вказане рішення було направлено на
адресу відповідача рекомендованим
листом № 02/4075 від 14.06.2013 року,
вручено 02.07.2013 року, про що вчинена
розписка на поштовому повідомленні
№862 (завірена належним чином
копія залучена до матеріалів справи
а.с.27).

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено. Рішення
Антимонопольного комітету України,
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України та
державного уповноваженого
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарського суду
міста Києва. Рішення адміністративної
колегії територіального відділення
Антимонопольного комітету України
оскаржуються до господарських судів
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва та Севастополя. Отже,
приписами вказаної норми передбачено
строк оскарження рішення органу
Антимонопольного комітету України,
який не може бути відновлено.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладеною в оглядовому листі
Вищого господарського суду України №
01-8/634 від 22.10.2008 р. "Про деякі питання
практики вирішення спорів пов'язаних
із застосуванням конкурентного
законодавства".

ФОП ОСОБА_4 у встановлений законом
строк звернулася до господарського
суду Полтавської області з позовом про
визнання недійсним рішення
адмінколегії ПОТВ АМКУ №02/65-рш від
14.06.2013 року, за яким на неї було
накладено стягнення у вигляді штрафу в
сумі 34 200, 00 грн.(розмір якого відповідач
та її представник не визнають)

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 08.11.2013 року у
справі №917/1723/13 позовні вимоги ФОП
ОСОБА_4 були задоволені, рішення
адміністративної колегії Полтавського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№02/65-рш від 14.06.2013 року визнано
недійсним.

Полтавське обласне ТВ АМКУ не
погодилось з прийнятим рішення та
оскаржило його до Харківського
апеляційного господарського суду.

Постановою від 04.02.2014 року Харківського
апеляційного господарського суду
рішення суду першої інстанції по
справі №917/1723/13 від 08.11.2013 року
скасовано, та прийнято нове, яким в
задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4
відмовлено повністю.

Вищий господарський суд України
ухвалою від 25.03.2014 року касаційну
скаргу ФОП ОСОБА_4. прийняв до
провадження, а 08.04.2014 року прийняв
постанову, якою постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
04.02.2014 року по справі №917/1723/13 залишив
без змін.

Таким чином, рішення Полтавського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
02/65-рш від 14.06.2013 року є чинним, а його
законність підтверджена судовими
рішеннями, що набрали законної сили.

Частиною 3 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
встановлений двомісячний термін для
оплати штрафу за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Як свідчать матеріали справи, станом на
26.05.2014 року (дата звернення позивача з
клопотанням №02/3309 від 26.05.2014 року про
збільшення ціни позову) штраф, який
накладено рішенням адмінколегії
територіального відділення №02/65-рш
від 14.06.2013 року ФОП ОСОБА_4 не сплачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
кожен день прострочення сплати штрафу
стягується пеня в розмірі 1,5% від суми
штрафу. Розмір пені не може
перевищувати розмір штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України.

Нарахування пені зупиняється на час
розгляду чи перегляду господарським
судом справи про визнання недійсним
рішення органу Антимонопольного
комітету України про накладення
штрафу.

Відтак розмір пені, що підлягає
стягненню за період з 05.02.2014 р. по 24.03.2014
р. та з 09.04.2014 р. по 26.05.2014 р. (без
включення часу, протягом якого
розглядалась справа про визнання
недійсним рішення адміністративної
колегії Полтавського обласного ТВ АМКУ
від 14.06.2013 року № 02/65-рш) згідно
розрахунку позивача ( а.с. 63) становить
34 200,00 грн. і є обгрунтованим.

Щодо тверджень відповідача, викладених
в апеляційній скарзі, стосовно
зменшення розміру пені в порядку ст. 83
ГПК України та розстрочення виконання
судового рішення колегія суддів
апеляційної інстанції зазначає, що як
роз'яснив Пленум Вищого господарського
суду в Постанові №15 "Про деякі питання
практики застосування конкурентного
законодавства" Закон України "Про
захист економічної конкуренції" не
містить норм, які надавали б
господарському суду право зменшувати
розмір (а відтак і суму) стягуваних
штрафу та/або пені (у разі їх
правомірного нарахування). Тому,
зокрема, до відповідних правовідносин
не може застосовуватись припис пункту 3
статті 83 ГПК, який передбачає право
господарського суду у прийнятті
рішення зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню (пункт 20.1.
Постанови).

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідач належним чином не надав
жодних доказів, які б підтверджували
неможливість виконання рішення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
судів апеляційної інстанції вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає, що твердження
відповідача, викладені ним в
апеляційній скарзі, не доведені
належними доказами, у зв'язку з чим
підстав для її задоволення та
скасування рішення господарського
суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4, м.
Полтава на рішення господарського суду
Полтавської області від 08.07.2014 р. у
справі № 917/1803/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 08.07.2014 р. у
справі № 917/1803/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 19.09.2014
року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Гребенюк Н. В.