Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

02 жовтня 2014р.
справа №927/1461/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «ТехНова»,

вул. Оболонська, 38, кв.36, м. Київ 04071

в особі: Комунального
енергогенеруючого підрозділу
«Чернігівська

теплоелектроцентраль»
ТОВ фірми «ТехНова»,

вул. Ушинського, 23, м. Чернігів,
14014

До відповідача: Державного
підприємства «Чернігівський
науково-дослідний та проектний

інститут землеустрою»,

вул. П'ятницька, 11а, м. Чернігів, 14000

про стягнення 48 221грн.56коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Машко О.П. юрисконсульт
довіреність №121 від 25.09.2014р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача 40 515,69грн. боргу за
поставлену теплову енергію за період
січень 2014р. - квітень 2014р. згідно
договору №246 від 01.09.2001р., 3491,40грн. пені
за період з 18.02.2014р. по 19.08.2014р., 3% річних
у сумі 575,22грн. за період з 18.02.2014р. по
27.08.2014р., 3639,25грн. інфляційних за період
березень 2014р. - липень 2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 23.09.2014р. надав клопотання від
23.09.2014р. про залучення документів до
матеріалів справи, яке задоволено
судом, документи долучені до
матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні надав заяву від 23.09.2014р. про
зменшення розміру позовних вимог, в
якій, враховуючи, що після подання
позовної заяви відповідач 15.09.2014р.
оплатив 10 479,31грн., зменшив розмір
позовних вимог на цю суму та просив
стягнути з відповідача 30 036,38грн.
заборгованості за поставлену теплову
енергію, 3491,40грн. пені, 575,22грн. річних та
3639,25грн. інфляційних.

Суд прийняв зменшення позивачем
розміру позовних вимог в частині
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 10 479,31грн., про що
зазначено в ухвалі від 23.09.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.10.2014р. надав клопотання про
нездійснення технічної фіксації
судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача в судовому
засіданні надав клопотання від 02.10.2014р.
про залучення документів до матеріалів
справи, яке задоволено судом, документи
долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні надав клопотання від 02.10.2014р.,
в якому просив долучити до матеріалів
справи акт звіряння розрахунків,
підписаний сторонами та зазначив, що
кількість теплової енергії спожитої
відповідачем у березні 2014р. була
визначена як різниця між кількістю
теплової енергії спожитої
відповідачем у квітні 2014р. 978,076 Гкал
(підтверджується актом зняття показань
приладів, виконуючих облік тепла на
опалення та ГВП відповідача станом на
01.04.2014р.) та кількістю теплової енергії,
спожитої відповідачем у лютому 2014р. 960,82
Гкал (підтверджується відомістю обліку
споживання теплової енергії станом на
24.02.1014р.) 978,076Гкал - 960,82Гкал = 17,26 Гкал.

Відповідач відзив на позов не надав,
повноваженого представника в судове
засідання не направив. Від відповідача
надійшло клопотання №389 від 30.09.2014р., в
якому просив долучити до матеріалів
справи акт звірки взаємних розрахунків
станом на 29.09.2014р. між позивачем та
відповідачем, яке задоволено судом та
залучено до матеріалів справи.

Згідно інформації отриманої на
офіційному сайті Державного
підприємства «Інформаційно-ресурсний
центр» (http://search.irc.gov.ua/edr.html) станом на
23.09.2014р. та згідно Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 02.10.2014р. в Єдиному державному
реєстрі зареєстровано Державне
підприємство «Чернігівський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою»,
ідентифікаційний код 00709804,
місцезнаходження: вул. П'ятницька 11а, м.
Чернігів, гр.ОСОБА_2 зазначено, як особу,
яка має право вчиняти дії від імені
юридичної особи без довіреності.

Нез'явлення в судове засідання
повноважного представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.
Рішення приймається за наявними у
справі документами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважного представника позивача,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

Відповідно до приписів ст.275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

01.09.2001р. між позивачем та відповідачем
укладено договір №246 на постачання
теплової енергії в гарячій воді, з
наступними змінами згідно Угоди від
01.01.2004р. та Додаткової угоди від 01.10.2011р.
Відповідно до умов зазначеного
договору позивач взяв на себе
зобов'язання постачати відповідачу
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах для об'єктів,
вказаних в додатку №1 договору, а
відповідач зобов'язався сплачувати
одержану теплову енергію на
розрахунковий рахунок позивача за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, на умовах та порядку
постачання і сплати, передбачених
договором.

Згідно п.2.1 договору теплова енергія
постачається споживачу (відповідачу у
справі) для об'єктів та в обсягах згідно
з додатком №1 до договору у вигляді
гарячої води на такі потреби: опалення
та вентиляцію - в період опалювального
сезону, гаряче водопостачання -
протягом року, технологічні потреби.

Додатком №1 до договору №246 від 01.09.2001р.,
який підписано сторонами та скріплено
печатками, встановлено, що теплова
енергія в гарячій воді за період з
01.09.2001р. по 31.08.2002р. постачається
споживачу за адресою вул. П'ятницька,11а,
м. Чернігів.

У п.10.1 договору сторони встановили, що
договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 31.08.2002р. Відповідно
до п. 10.4 договору договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін.

На час розгляду справи жодна із сторін
не надала доказів про припинення дії
договору №246 від 01.09.2001р., а тому суд
доходить висновку, що даний договір
продовжує діяти.

У п. 6.1 договору (в редакції Додаткової
угоди від 01.10.2011р.) сторони обумовили, що
розрахунки за теплову енергію, що
споживається відповідачем,
здійснюються виключно у грошовій формі
на розрахунковий рахунок
постачальника по тарифах, які
встановлюються і затверджуються
уповноваженими органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування згідно з
законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
поставив відповідачу за період з
01.01.2014р. по 30.04.2014р. теплову енергію на
загальну суму 49092,11грн., що
підтверджується копіями
рахунків-фактур на оплату №0246 від
31.01.2014р. на суму 24576,42грн., №0246 від
28.02.2014р. на суму 13077,42грн., №0246 від
31.03.2014р. на суму 10479,31грн., №0246 від
30.04.2014р. на суму 958,96грн.

Відповідно до п.6.5. договору розрахунки
відповідача з позивачем за відпущену
теплову енергію у вигляді гарячої води
виконуються згідно з діючим
законодавством, згідно з рахунками
позивача щомісячно у відповідності з
показаннями приладів обліку або
розрахунковим способом при
відсутності приладів обліку.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Згідно п.6.6 договору споживач за 3 дні до
початку розрахункового періоду
сплачує постачальнику 50% вартості
зазначеної у договорі кількості
теплової енергії, передбаченої на
розрахунковий період, з урахуванням
залишкової суми (сальдо) розрахунків на
початок місяця.

Відповідно до п.6.7 договору якщо
споживач розраховується за
показниками приладів обліку: - при
перевищенні фактичного використання
теплової енергії понад заявлене та
сплачене до початку розрахункового
періоду, це перевищення окремо
оплачується споживачем не пізніше 15-го
числа місяця наступного за
розрахунковим; - у випадку, коли
фактичне використання теплової
енергії нижче від заявленого та
сплаченого до початку розрахункового
періоду, залишок (сальдо) розрахунків
визначається за фактичними
показниками приладів обліку і
зараховується заліком наступного
місяця.

Згідно п.3.2.22 договору відповідач
зобов'язався щомісячно здійснювати
розрахунки за всю спожиту теплову
енергію згідно з тарифами п.6.1 договору
на розрахунковий рахунок після
отримання рахунку на оплату. У випадку
неотримання рахунку до 15 числа
наступного місяця споживач
зобов'язаний повідомити про це
постачальника.

Як вбачається із матеріалів справи,
рахунки-фактури за теплову енергію за
період з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. були
направлені відповідачу рекомендованою
кореспонденцією, що підтверджується
списками згрупованих поштових
відправлень, копії яких додані
позивачем до матеріалів справи (а.с.26-29).

Відповідач свої зобов'язання за
договором по оплаті за спожиту теплову
енергію виконав не своєчасно. Так, до
звернення 12.09.2014р. позивача до суду за
захистом порушеного права
відповідачем здійснено оплати: на суму
5576,42грн. - 26.03.2014р. та 3000,00грн. - 28.03.2014р., а
всього на суму 8576,42грн., тим самим
частково оплативши рахунок №0246 від
31.01.2014р. На час звернення позивача до
суду заборгованість відповідача
становила 40515,69грн. Після звернення
позивача до суду за примусовим
стягненням з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію останній перерахував на
рахунок позивача 15.09.2014р. кошти у сумі
10479,31грн., оплативши рахунок №0246 від
31.03.2014р. згідно визначеного платником
призначення платежу. За таких обставин,
заборгованість відповідача становила
30036,38грн.

Згідно заяви про зменшення розміру
позовних вимог від 23.09.2014р. позивач
просив стягнути з відповідача 30 036,38грн.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України
та ст.193 Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Після пред'явлення позову відповідач
повністю погасив борг перед позивачем
сплативши 5460,00грн. - 24.09.2014р. та 24576,42грн. -
26.09.2014р., що підтверджується
матеріалами справи та актом звірки
розрахунків станом на 29.09.2014р., який
підписаний сторонами та скріплений їх
печатками.

Оскільки, після пред'явлення позову
відповідачем сплачено основний борг в
повній сумі, спір в частині стягнення
боргу в сумі 30036,38грн. відсутній. За
таких обставин, провадження у справі в
частині стягнення основного боргу в
сумі 30036,38грн. підлягає припиненню на
підставі п.1-1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно п.6.9 договору у випадку несплати
споживачем рахунку до 15 числа
наступного місяця, нараховується пеня
у розмірі 0,5% належної до сплати суми за
кожен день прострочки.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарську-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбаченим
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу
України - штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойки, штраф, пеня),
яка сплачується у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно п. 7.2.3. договору відповідач несе
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію - пеня у розмірі 0,5% належної до
сплати суми за кожен день прострочення,
але не більше подвійної облікової
ставки НБУ, а також борг з урахуванням
індексу інфляції за весь період
прострочення і 3% річних від
простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача
3491,40грн. пені, нарахованої від суми
прострочених платежів: за період з
18.02.2014р. по 18.08.2014р. за несвоєчасну
оплату спожитої теплової енергії по
рахунку №0246 від 31.01.2014р., за період з
18.03.2014р. по 27.08.2014р. за несвоєчасну
оплату спожитої теплової енергії по
рахунку №0246 від 31.02.2014р., за період з
16.04.2014р. по 27.08.2014р. за несвоєчасну
оплату спожитої теплової енергії по
рахунку №0246 від 31.03.2014р., за період з
16.05.2014р. по 19.08.2014р. за несвоєчасну
оплату спожитої теплової енергії по
рахунку №0246 від 31.04.2014р. Пеня
розрахована виходячи із розміру
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочки.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується прострочка
відповідачем взятих на себе
зобов'язань щодо оплати спожитої
теплової енергії, дослідивши поданий
позивачем розрахунок пені, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення пені підлягають
задоволенню повністю в сумі 3491,40грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3% річних у сумі 575,22грн. за період з
18.02.2014р. по 27.08.2014р., 3639,25грн. інфляційних
за період березень 2014р. - липень 2014р.

Дослідивши наведений позивачем
розрахунок 3% річних та інфляційних
нарахувань, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача про стягнення з
відповідача інфляційних нарахувань та
3% річних є обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повній сумі, в частині
стягнення 3% річних в сумі 575,22грн., в
частині стягнення інфляції в сумі
3639,56грн.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання не
виконав, за поставлену теплову енергію
своєчасно не розрахувався, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги позивача
є обґрунтованими і підлягають
задоволенню в частині стягнення пені в
сумі 3491,40грн., інфляційних в сумі
3639,25грн., 3% річних в сумі 575,22грн.
Провадження у справі в частині
стягнення боргу в сумі 30036,38грн.
підлягає припиненню на підставі п.1-1
ст.80 Господарського процесуального
кодексу України.

Оскільки, спір виник з вини відповідача
та відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача 1827,00грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 625, 627, 629
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
216, 217, 230, 231, 232, 275 Господарського кодексу
України, ст.ст. 22, 33, 34, 49, п.1-1 ст.80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в
частині стягнення боргу в сумі 30036,38грн.
на підставі п.1-1 ст.80 Господарського
процесуального кодексу України.

2. Позовні вимоги задовольнити
частково.

3. Стягнути з Державного підприємства
«Чернігівський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» (вул.
П'ятницька, 11а, м. Чернігів, р/р 54 у
ЧОУ АТ «Ощадбанк», МФО 353553, код 00709804) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «ТехНова»
(вул.Оболонська,38, кв.36, м. Київ, код 24100060)
в особі Комунального
енергогенеруючого підрозділу
«Чернігівська теплоелектроцентраль»
ТОВ фірми «ТехНова» (вул. Ушинського, 23,
м. Чернігів, р/р 0101 у ПАТ
«Альфа-Банк» в м. Києві, МФО 300346, код
21680602) 3491грн. 40коп. пені, 3639грн. 25коп.
інфляційних, 575грн. 22коп. три проценти
річних, 1827грн. 00коп. судового збору.

Наказ видати після набрання
судовим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено
06.10.2014р.

Суддя
Н.Ю.Книш