ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 року
Справа № 904/1090/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. -
доповідача,

суддів: Білецької Л.М.,
Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання: Малик С.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник,
паспорт НОМЕР_1 виданий Жовтневим РВДМУ
УМВСУ в Дніпропетровській області від
03.05.01;

інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.04.2014
року у справі № 904/1090/14

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

третя особа ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про розірвання договору оренди
земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.04.2014
року у справі № 904/1090/14 (суддя
Ліпинський О.В.) позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі
від 10.06.2003 року, укладений між
Дніпропетровською міською радою та
ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною
площею 0,6747 га за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :07:153:0017,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за №4927,
зареєстрований Дніпропетровським
міським управлінням земельних
ресурсів за № 3737 від 01.07.2003 року.

Розірвано додатковий договір до
договору оренди землі від 01.04.2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за №1199,
зареєстрований Дніпропетровським
міським управлінням земельних
ресурсів за № 00417 від 12.12.2011року.

Рішення мотивовано тим, що
позивач втратив право власності на
об'єкт нерухомості, розташований на
відведеній за спірним договором
земельній ділянці, не використовує
земельну ділянку, звернувся до
відповідача з заявою про припинення
договору оренди, відповіді на заяву не
отримав.

Правовою підставою
задоволення позову суд зазначив
положення 651 Цивільного кодексу
України. ст. ст.31, 32 Закону України "Про
оренду землі", ст.141 Земельного кодексу
України.

Не погодившись з рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу.

Зазначає на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а саме:

- не встановлення судом
відомостей щодо належності саме
спірної ділянки до об'єктів нерухомого
майна, зазначених в рішенні Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровска від
29.01.2013 року, за яким позивач втратила
право власності;

- не з'ясування, чи розглядалось
питання розірвання спірного договору
оренди земельної ділянки на сесії
Дніпропетровської міської ради.

Просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області у даній справі скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну
скаргу позивач спростовує доводи
скаржника. Просить залишити
оскаржуване судове рішення без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи у
судове засідання не з'явився, відзив на
апеляційну скаргу не надав, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення господарським судом
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки, заслухавши пояснення
представників сторін ( з урахуванням
судового засідання 11.09.2014 року), колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи
вбачається, що 10.06.2003 року між
Дніпропетровською міською радою та
ОСОБА_2 був укладений договір оренди
земельної ділянки, посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за №4927,
зареєстрований Дніпропетровським
міським управлінням земельних
ресурсів за № 3737 від 01 липня 2003року
(а.с.21-25).

Відповідно до умов договору
орендодавець (відповідач) передає, а
орендар (позивач) приймає в оренду на
умовах цього договору земельну ділянку
площею 0, 6747 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, для фактичного
розміщення деревообробного цеху, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м. Дніпропетровська за кодом
:07:153:0017 згідно з планом земельної
ділянки.

01.04.2011 року сторонами укладено
додатковий договір до договору оренди
землі, за змістом якого сторонами
внесено зміни до основного договору
щодо предмету договору розміру
орендної плати та цільового
призначення земельної ділянки ( а.с. 28 -
31).

Відповідно до наявного у справі
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29.01.2013 року по
справі № 412/10847/2012 2/201/275/2013 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання
удаваними правочинів в частині покупця
та визнання права власності, власником
будівлі деревообробного цеху та
будівлі сушильних камер №1, №2 за
адресою: АДРЕСА_1, було визнано за
ОСОБА_1 (а.с.а.с.38-40).

Згідно витягів № 106575596 від 10.10.2013
року та №10187633 від 30.09.2013 року з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, нерухоме майно розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано за
ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
29.01.2013 року по справі № 412/10847/2012.(а.с. 41
-42).

На підставі викладеного, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що з моменту переходу права
власності на об'єкт нерухомості, що
розташований на відведеній за спірним
договором земельній ділянці, позивач
не використовує останню.

10.02.2014 року позивач звернувся до
Дніпропетровської міської ради з
заявою про припинення спірного
договору оренди землі в зв'язку з
переходом права власності
розташованого на земельній ділянці
об'єкта нерухомості (а.с.43-44).

Відповідач відповіді на
звернення позивача не направив,
будь-які докази на спростування
вказаного суду апеляційної інстанції
не надав.

Відповідно до ст.ст. 598, 653
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом,
зокрема в разі розірвання договору;
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

Загальні підстави для зміни або
розірвання договору передбачені ст.ст.
651, 652 Цивільного кодексу України.

Стаття 651 Цивільного кодексу
України передбачає, що договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання врегульовано 651
Цивільного кодексу України, ст. 32
Закону України "Про оренду земл", згідно
з ч. 1 якої на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Стаття 141 Земельного кодексу
України передбачає в якості підстав
припинення права користування
земельною ділянкою добровільну
відмову від права користування нею, а
також набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці.

Стаття 31 Закону України "Про
оренду землі" визначає набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці, як підставу для припинення
договору оренди землі.

В даному випадку, відмова
позивача від права користування
земельною ділянкою обумовлена
переходом права власності об'єкта
нерухомості, для обслуговування якого
надавалася така земельна ділянка.

Доводи апелянта про
неможливість ідентифікації земельної
ділянки у зв'язку з відсутністю
зазначення її кадастрового номеру в
рішенні Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 29.01.2013 року по
справі № 412/10847/2012 не приймаються
колегією суддів, оскільки обставини
справи в сукупності свідчать про те, що
саме спірна у даній справі земельна
ділянка була предметом оспорювання
права власності у згаданому рішенні
районного суду.

Також безпідставні доводи
скаржника про неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин справи,
оскільки будь-які докази того, що
питання розірвання спірного договору
оренди земельної ділянки розглядалось
на сесії Дніпропетровської міської
ради відсутні.

Крім того, відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України обов'язок доказування
покладено на обидві сторони у справі,
однак доводи позивача у суді першої
інстанції та висновки оскаржуваного
судового рішення відповідач не
спростував.

Враховуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.04.2014
року у справі № 904/1090/14 є законним,
обґрунтованим, скасуванню не підлягає,
а апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.04.2014
року у справі № 904/1090/14 залишити без
змін.

Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя:
Т.А. Верхогляд

Суддя:
Л.М. Білецька

Суддя:
Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному

обсязі 03.10.2014 року.