ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Cправа № 2/5005/8583/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.за участю
представників сторін:позивачане
з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним
чиномвідповідачаБрагіна Д.О. дов. від
03.02.2014 рокурозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства "Виробниче
житлово - ремонтно - експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської
радина постановувід 22.07.2014 року
Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі№2/5005/8583/2012
господарського суду
Дніпропетровської області за
позовомПублічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" в
особі П'ятихатського району
електричних мереждоКомунального
підприємства "Виробниче житлово -
ремонтно - експлуатаційне об'єднання
Жовтоводської міської
радипростягнення 654032,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ТЕК
ДНІПРООБЛЕНЕРГО" в особі
П'ятихатського району електричних
мереж звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Комунального підприємства
"Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради
про стягнення 654032,79 грн. за договором
№13793 про постачання електричної
енергії від 01.01.2008 року, з яких: 559273, 70
грн. заборгованості за активну
електроенергію, що підлягає
зарахуванню на п/р зі спеціальним
режимом використання №6259 у філії
- Дніпропетровське обласне управління
АТ "Ощадбанк" м.Жовті Води, МФО 305482, ОКПО
34367503; 75614,29 грн. заборгованості за
нараховану пеню; 14869,08 грн. 3% річних; 4275,72
грн. витрат від інфляції, що підлягають
зарахуванню на п/р 5249 у
Жовтоводському відділені КБ
"Приватбанк", МФО 305299, ОКПО 34367503
одержувач платежу П'ятихатський РЕМ.

18.02.2014 року позивач надав клопотання
вих. №4036/10118 від 17.02.2014 року, в якому
просив припинити провадження у справі
в частині стягнення з відповідача
заборгованості за активну
електроенергію в сумі 559273,70 грн., у
зв'язку з її сплатою.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
року (суддя Соловйова А.Є.), залишеним
без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року
(головуючий суддя Герасименко І.М.,
судді Кузнецова І.Л., Сизько І.А.),
провадження у справі в частині
стягнення 459273,70 грн. основного боргу
припинено.

Позовні вимоги задоволено частково.

З Комунального підприємства "Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради
на користь публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" в
особі П'ятихатського району
електричних мереж стягнуто 14869,08 грн. 3%
річних, 4275,72 грн. інфляційних втрат,
75614,29 грн. пені, 11080,65 грн. судового збору.

В частині стягнення 100000,00 грн.
основного боргу відмовлено.

Комунальне підприємство "Виробниче
житлово - ремонтно - експлуатаційне
об'єднання Жовтоводської міської ради
звернулося до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 25.03.2014 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року і
прийняти нове рішення про відмову у
позові.

Скаржник посилається на порушення
судами попередніх інстанцій постанови
Кабінету Міністрів України від 11.01.2005
року №20 "Про затвердження порядку
перерахування деяких субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам
на надання пільг, субсидій та
компенсацій" та відповідно з Порядком
проведення розрахунків за природний
газ, теплопостачання і електроенергію,
затв. Наказом Міністерства палива та
енергетики України, Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" та Державного казначейства
України від 03.02.2009 року №55/57/43, зареєстр.
У Міністерстві юстиції України15.04.2009
року №342/16358.

Заявник зазначає, що судами попередніх
інстанцій не було враховано того факту,
що у відповідача перед позивачем
взагалі не було боргу за поставлену
електричну енергію за договором №13793
за період з березня по серпень 2012 року,
підтвердженням чого є рахунки за
поставлену електричну енергію та
спільні протокольні рішення за спірний
період.

Крім того, відповідачем самостійно
було порушено пункт 3.5 додатку №3
договору та самостійно на власний
розсуд направлено грошові кошти на
оплату електричної енергії не за
період з лютого по листопад 2012 року,
як-то було необхідно зробити
відповідно до рахунків за поставлену
електроенергію та спільних
протокольних рішень, а за період з
лютого по листопад 2011 року.

Вказане зарахування обумовлено тим, що
в балансі не було враховано витрати
електроенергії на внутрішньобудинкові
потреби.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутнього у судовому засіданні
представника відповідача, перевіривши
в межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи 01.01.2008 року між Відкритим
акціонерним товариством
"Енергопостачальна компанія
"ДНІПРООБЛЕНЕРГО" найменування якого
було змінено на Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО"
(позивач) та Комунальним підприємством
"Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради
(відповідач) було укладено договір №13793
про постачання електричної енергії,
відповідно до якого постачальник
зобов'язався продавати електричну
енергію споживачу на забезпечення
роботи електроустановок споживача,
розташованих в житлових будинках, при
наданні послуг на загально будинкові
потреби для населення, а споживач
зобов'язався оплачувати постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснювати
інші платежі згідно з умовами цього
договору (пункт 1 договору).

Згідно з пунктом 2.3.3 договору споживач
зобов'язався оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатку "Порядок розрахунків"
та додатку "Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії".

Порядок розрахунків передбачений
пунктом 4 додатку №3 до договору
("Порядок розрахунків"), в редакції
додаткової угоди №13793/2 від 01.06.2009 року
до договору, згідно якого споживач
здійснює повну оплату вартості обсягу
використаної в розрахунковому періоді
електричної енергії протягом десяти
операційних банківських днів з дня
отримання рахунку.

Судами встановлено, що позивач
протягом липня 2011 року - серпня 2012 року
в повному обсязі виконував
зобов'язання за договором з постачання
та передачі електроенергії
відповідачу, що підтверджується
наявними в матеріалах справи актами
про передачу електричної енергії,
протоколами розподілу електричної
енергії на внутрішньо будинкові
потреби за вказаний період.

При цьому, факт отримання відповідачем
рахунків на оплату за активну
електроенергію підтверджується
листами позивача (а.с.135-144, т.1) та не
заперечується відповідачем.

Відповідач в порушення умов договору
свої обов'язки в частині оплати за
електроенергію виконував частково та з
порушенням строків, встановлених
договором, в зв'язку з чим за
розрахунком позивача, станом на дату
звернення з позовом до суду 28.09.2012 року,
заборгованість відповідача за
відпущену у лютому 2012 року активну
електричну енергію склала 25243,70 грн., у
березні - серпні 2012 року 534030,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача 3% річних - 14869,08 грн. (за
загальний період прострочення з 18.08.2011
року по 31.08.2012 року), інфляційні втрати у
розмірі 4275,72 грн. (за період
прострочення січень 2012 року - березень
2012 року) та пеню в сумі 75796,94 грн. в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми за кожний день
прострочення за період з 18.08.2011 року по
31.08.2012 року, розрахунок яких було
перевірено судами попередніх
інстанцій та не спростовано
відповідачем.

Під час розгляду спору відповідачем
був сплачений основний борг в сумі
459273,70 грн., а тому судами провадження у
справі в цій частині припинено на
підставі пункту 11 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

В частині стягнення 100000,00 грн.
основного боргу суди відмовили в
задоволенні позовних вимог з огляду на
те, що ця сума була сплачена до подання
позову.

Задовольняючи позовні вимоги суди
виходили з того, що згідно статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутністю таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України невиконання
зобов'язання або його виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання, є порушенням
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, згідно частини
2 статті 625 Цивільного кодексу України,
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Стосовно пені судами встановлено, що
відповідно до пункту 4.2.1 договору, за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з
порушенням термінів, визначених
відповідним додатком, споживач сплачує
пеню у розмірі, не більше подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в той
період, враховуючи день фактичної
оплати. Позивач нарахував пеню в сумі
75796,94 грн. в той же час підтримав
первісно заявлені позовні вимоги в
частині стягнення пені у розмірі 75614,29
грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно пункту 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що господарські суди попередніх
інстанцій в порядку статті 43, 101
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
розглянули в судовому процесі всі
обставини справи в їх сукупності;
дослідили, встановили та надали
юридичну оцінку наданим сторонами
доказам та дійшли обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Твердження заявника про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам
справи та зводяться до переоцінки
доказів, що відповідно статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції
касаційної інстанції, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
рішення та постанови у даній справі
колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119,
статтею 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.07.2014 року у справі №2/5005/8583/2012
господарського суду Дніпропетровської
області залишити без змін.

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Виробниче житлово -
ремонтно - експлуатаційне об'єднання"
Жовтоводської міської ради залишити
без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач