ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.
Справа № 18/513/12

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. ,
суддя Барбашова С.В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився.

відповідача - не з'явився.

Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції - не
з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу стягувача (вх. № 2674
П/3-9) на ухвалу господарського суду
Полтавської області від 21.08.14 р. у
справі № 18/513/12 винесеної за наслідками
розгляду скарги стягувача на дії та
бездіяльність Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції

за позовом ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс",
м. Київ

до ТОВ "Торговий дім "Інтер-Агро", м.
Полтава

про стягнення 463 736,87 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою від 21.08.2014 року господарського
суду Полтавської області (суддя
Киричук О.А.) відмовлено в задоволенні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
на дії та бездіяльністю державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції.

Ухвала мотивована з тих підстав, що
зазначені заявником скарги обставини
та надані докази не доводять факт
бездіяльності державного виконавця,
підстави для визнання недійсною та
скасування постанови Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Полтавської області
від 14 липня 2014 року відсутні та ін.

Стягувач з ухвалою господарського суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Полтавської області від 21.08.2014 р. у
даній справі, скаргу на дії та
бездіяльність Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Полтавської області
щодо виконання наказу Господарського
суду Полтавської області від 04.06.2012 р. у
даній справі задовольнити, а також:

- визнати дії Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Полтавської області
під час виконання наказу
господарського суду Полтавської
області від 04.06.2012 р. по справі № 18/513/12,
котрі виразились у винесені постанови
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
Полтавської області від 14.07.2014 р. про
повернення наказу господарського суду
Полтавської області від 04.06.2012 р. по
справі № 18/513/12 стягувачеві на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження", протиправними,
передчасними та незаконними;

- визнати недійсною та скасувати
постанову Київського ВДВС
Полтавського МУЮ Полтавської області
від 14.07.2014 р. про повернення наказу
господарського суду Полтавської
області від 04.06.2012 р. по справі № 18/513/12
стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження";

- визнати бездіяльність Київського
ВДВС Полтавського МУЮ Полтавської
області під час примусового виконання
наказу Господарського суду
Полтавської області від 04.06.2012 р. по
справі № 18/513/12 протиправною та
незаконною;

- покласти на відповідачів витрати,
пов'язані із сплатою судового збору за
подання та розгляд апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх вимог стягувач
посилається на те, що господарським
судом не в повному обсязі з'ясовані всі
обставини справи, не надано належної
правової оцінки доводам заявника
скарги, здійснено переоцінку доказів,
без об'єктивності усіх дій і фактів
справи, та ін.

Стягувач та боржник у призначене
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце його проведення, про що
свідчить штамп на зворотньому боці
ухвали, якою призначено розгляд
апеляційної скарги в даному судовому
засіданні про відправлення її копій
сторонам і є доказом належного
повідомлення учасників спору про дату,
час та місце судового засідання
відповідно до Інструкції з діловодства
в господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції вжито необхідних заходів для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, та з огляду на
приписи ч. 2 ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої неявка боржника,
стягувача та представника органу ДВС
не є перешкодою для розгляду скарги,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників боржника, стягувача та
представника органу ДВС за наявними у
справі матеріалами.

Згідно зі ст. 102 ГПК України, апеляційна
скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
винесення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, 17.05.12 р.
господарським судом Полтавської
області у даній справі прийнято
рішення, яким стягнуто з боржника на
користь стягувача курсову різницю у
розмірі 122518,58 грн., 17352,98 грн. пені, 2435,00
грн. 3% річних, 3600,00 грн. інфляційних
втрат, 315797,70 грн. штрафу, 32000,00 грн.
витрат на послуги адвоката, 9234,08 грн.
витрат по сплаті судового збору.

04.06.12 р. на виконання рішення виданий
наказ.

Постановою Київського ВДВС
Полтавського МУЮ від 24.03.2014 р. відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання наказу
господарського суду Полтавської
області від 04.06.2012 р. у справі № 18/513/12.

14.07.2014 р. Постановою Київського ВДВС
Полтавського МУЮ наказ господарського
суду Полтавської області від 04.06.2012 р. у
справі № 18/513/12 повернутий стягувачеві
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження".

Стягувач у скарзі зазначає про те, що
Київським ВДВС Полтавського МУЮ не
вжито всіх передбачених чинним
законодавством України виконавчих дій
щодо виконання наказу господарського
суду Полтавської області від 04.06.2012 р. у
справі № 18/513/12, що підтверджується
відсутністю жодних документів у
матеріалах цього виконавчого
провадження та роздруківка із
офіційного сайту, доступ до якого є у
сторін виконавчого провадження.

Київським ВДВС Полтавського МУЮ
передчасно винесено постанову від
14.07.2014 р. про повернення наказу
господарського суду Полтавської
області від 04.06.2012 р. по справі № 18/513/12.

Зазначені обставини стали підставою
для звернення ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс"
до господарського суду Полтавської
області зі скаргою на бездіяльність
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції у порядку
ст. 121-2 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
господарський суд приймаючи
оскаржувану ухвалу крім іншого виходив
з того, що зазначені заявником скарги
обставини та надані докази не доводять
факт бездіяльності державного
виконавця, підстави для визнання
недійсною та скасування постанови
Київського ВДВС Полтавського МУЮ
Полтавської області від 14 липня 2014 року
відсутні та ін.

Викладені вище висновки
господарського суду, на думку колегії
суддів, повністю відповідають
фактичним обставинам спору та
матеріалам справи, їм надана правильна
та належна правова оцінка, у зв'язку з
чим відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги і скасування
винесеної по справі ухвали з
наступного:

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У статті 124 Конституції України та
статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і виконуються в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 11 "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Крім того, вказаною статтею
передбачено інші права та обов'язки
державного виконавця.

Відповідно до ст. 52 "Про виконавче
провадження", звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються. На кошти та
інші цінності боржника, що знаходяться
на рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Відповідно до ст. 57 "Про виконавче
провадження" арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України
"Про виконавче провадження" визначено,
що рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ.

Стаття 121-2 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Постановою Київського ВДВС
Полтавського МУЮ від 24.03.2014 р. відкрито
виконавче провадження щодо
примусового виконання наказу
господарського суду Полтавської
області від 04.06.2012 р. по справі № 18/513/12.
Зазначеною постановою боржнику надано
добровільний строк для виконання
рішення суду.

З письмових пояснень наданих відділом
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції до суду
першої інстанції вбачається, що
відділом вживались всі можливі заходи
для стягнення з боржника
заборгованості та задоволення вимог
стягувачів, а саме на підставі ст. ст. 11,
51 ЗУ "Про виконавче провадження",
державним виконавцем направлено
запити до реєструючих право власності
установ з метою виявлення
зареєстрованого за боржником майна, а
саме : Державної інспекції сільського
господарства в Полтавській області,
Головного управління держземагенства
у Полтавській області, Головного
управління статистики у Полтавській
області, Центру надання послуг,
пов'язаних і використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Полтави.

На запити державного виконавця з
реєструючих право власності установ
була надана інформація про те, що
рухомого та нерухомого майна за
боржником не зареєстровано

Головне управління Держземагенства у
Полтавській області листом №
11-16-0.51-2524/2-14 від 16.05.2014 р. надало
відповідь про те, що земельні ділянки
за ТОВ «Інтер-агро» не зареєстровано.

Також на запити державного виконавця
надала відповідь Державна інспекція
сільського господарства в Полтавській
області, в якій зазначила, що техніка в
межах Полтавської області не
реєструвалась.

Крім того, на запит державного
виконавця ДПС листом від 26.03.2014 р. була
надана інформація про те, що за
боржником зареєстровані рахунки в
банківських установах, після чого
державний виконавець надіслав до
вказаних банківських установ
постанову від 25.04.2014 р. про арешт
рахунків, копії якої направлені для
виконання на адреси банків. 28.04.2014
державним виконавцем виставлені
платіжні вимоги, з метою списання
коштів з рахунків боржника. Проте, в
подальшому банківські установи
повідомили державного виконавця про
те, що кошти на рахунках боржника
відсутні.

Разом з цим, 29.04.2014 р. державним
виконавцем здійснено вихід за місцем
реєстрації боржника, а саме: м. Полтава,
вул. Жовтнева, 46 за результатами якого
було складено акт про відсутність за
даною адресою боржника та його майна.

В межах попереднього виконання даного
виконавчого документа державним
виконавцем подано заяву до органів
внутрішніх справ про притягнення до
кримінальної відповідальності
керівника ТОВ «Інтер-Агро» ОСОБА_1.
Згідно з повідомленням Київського РВ
ПМУ УМВС УКРАЇНИ в Полтавській області
досудове розслідування, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000189 від 29.01.2014
р. по факту невиконання рішення суду
керівником ТОВ «Інтер-Агро» закінчено,
прийнято рішення про закриття
кримінального провадження за
відсутністю його складу.

14.07.2014 року державним виконавцем
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п. 2
ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про
виконавче провадження" виконавчий
документ, прийнятий державним
виконавцем до виконання, за яким
стягнення не проводилося або було
проведено частково, повертається
стягувачеві, якщо у боржника відсутнє
майно, на яке може бути звернено
стягнення, а здійснені державним
виконавцем відповідно до цього Закону,
заходи щодо розшуку такого майна
виявилися безрезультатними.

Таким чином, необхідними умовами для
повернення виконавчого документу на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження" є
відсутність майна у боржника (на яке
може бути накладено стягнення за
законодавством) та безрезультатність
розшуку такого майна.

При цьому, суд першої інстанції повно
та всебічно оцінивши подані сторонами
докази і дослідивши всі фактичні
обставини справи, встановивши
наявність в матеріалах виконавчого
провадження усіх документів, що
підтверджують перевірку майнового
стану боржника (запити), документи, що
підтверджують відсутність у боржника
майна (довідки, інформації та ін.) та
відповіді з банків, платіжні вимоги,
дійшов до обґрунтованих висновків щодо
правомірності дій державного
виконавця та винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження", у зв'язку з відсутністю у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення, та відсутності в
даному випадку підстав для задоволення
скарги.

Як свідчать матеріали справи, всі дії
державного виконавця по виконанню
наказу господарського суду
відповідають вимогам зазначених
статей закону, в зв'язку з чим, висновки
господарського суду про відмову в
задоволенні скарги боржника на дії
ВДВС є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, невиконання державним
виконавцем рішення суду у встановлений
законом строк жодним чином не звільняє
від його виконання, оскільки ст. 124
Конституції України, ст. 3-4, 11 ЦК
України, ст. 115 ГПК України встановлено
обов'язковість виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, ухвалу
господарського суду Полтавської
області від 21.08.14 р. у справі № 18/513/12
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та чинного
законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в
ухвалі господарського суду
відповідають вимогам законодавства та
фактичним обставинам справи, а мотиви
заявника скарги, з яких вони
оспорюються не можуть бути підставою
для її скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст.
105, 106 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 21.08.14 р. у
справі № 18/513/12 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 29.09.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Барбашова С.В.