ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 918/1098/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Качура А.М,, розглянувши
матеріали справи за позовом Прокурора
м. Рівне в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"

про стягнення заборгованості по
орендній платі, розірвання договору
оренди та повернення майна

Представники:

Від позивача: Кириченко О.В.
(довіреність №1 від 09.01.2014 року)

Від відповідача: не з'явився

Від органу прокуратури: Ковальчук Л.В.

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор міста Рівне звернувся в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Рівненській області до господарського
суду Рівненської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
про стягнення заборгованості по
орендній платі, розірвання договору
оренди та повернення майна, позовні
вимоги аргументувавши тим, що всупереч
умовам укладеного між позивачем та
відповідачем договору відповідач не
сплачує орендну плату за договором
оренди державного майна, в зв'язку з
чим, станом на 18.07.2014 року,
заборгованість по орендній платі
складає 4 613,28 грн.

Враховуючи зазначене позивач просить
суд стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
4 613,28 грн. заборгованості по орендній
платі 118,81 грн. пені, та 10 206,00 грн. штрафу,
розірвати договір оренди державного
майна № 458-2006 від 24.03.2006 року, та
зобов'язати ТзОВ фірму "Рівне-проект"
звільнити за актом прийому передачі
орендоване приміщення площею 32,0 кв.м.,
що знаходиться в м. Рівне, вул.
Кавказька 7, що перебуває на балансі ДП
"Проектно-вишукувальний інститут
"Рівнедіпроводгосп" вартістю 102 060,00 грн.

11.09.2014 року ФДМУ подано до суду заяву
про уточнення позовних вимог,
відповідно до змісту якої позивач
просить суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
на рахунок відділення Державної
казначейської служби м. Рівне на р/р
0002, код одержувача 38012714, банк
одержувача ГУ ДКСУ в Рівненській
області, МФО 833017, код платежу 22080300
заборгованість по орендній платі в
сумі 3500,61 грн., 205,66 грн. пені, 10206,00 грн.
штрафу.

2. Розірвати договір оренди державного
майна №458-2006 від 24.03.2006 року.

3. Товариству з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
(33000, м. Рівне, вул. Кавказька, 5, і.к. 13986037)
звільнити та передати регіональному
відділенню Фонду державного майна
України по Рівненській області (33028, м.
Рівне, вул. 16 липня, 77, і.к. 13989432) за актом
прийому-передачі орендоване
приміщення загальною площею 32,0 кв.м.,
розташоване за адресою: м. Рівне, вул.
Кавказька 7, що перебуває на балансі ДП
"Проектно-вишукувальний інститут
"Рівнедіпроводгосп" вартістю 102 060,00 грн.

Вказана заява відповідає вимогам ГПК
України та приймається судом до
розгляду.

Ухвалою суду від 11 вересня 2014 року
судом в порядку встановленому статтею
69 ГПК України продовжено строк
розгляду спору на 15 днів.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник
органу прокуратури підтримав позовні
вимоги з підстав зазначених в позовній
заяві.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
подав, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п.п. 3.9.1.,
3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 cт. 64 та ст.
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України, на органи прокуратури
покладається представництво інтересів
держави в суді у випадках, визначених
законом.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру", представництво
прокуратурою інтересів громадян або
держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загроза порушень інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 2 ГПК України, прокурор,
який звертається до господарського
суду в інтересах держави, в позовній
заяві самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
фонд державного майна", Фонд державного
майна України є центральним органом
виконавчої влади із спеціальним
статусом, що реалізує державну
політику у сфері приватизації, оренди,
використання та відчуження державного
майна, управління об'єктами державної
власності, у чому числі корпоративними
правами держави щодо об'єктів
державної власності, що належать до
сфери його управління, а також у сфері
державного регулювання оцінки майна,
майнових прав та професійної оціночної
діяльності.

Відповідно до ст. 6 Закону, Фонд
державного майна України здійснює свої
повноваження безпосередньо і через
регіональні відділення в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі та представництва у
районах та містах, створених Фондом
державного майна України, у разі
необхідності. Фонд державного майна
України, регіональні відділення та
представництва становлять єдину
систему державних органів
приватизації. Регіональні відділення
та представництва Фонду державного
майна України є юридичними особами
публічного права, мають самостійний
баланс, рахунки в органах Державної
казначейської служби України, печатку
із зображенням Державного Герба
України зі своїм найменуванням.

В силу ст. 14 Закону, фінансування та
матеріально-технічне забезпечення
Фонду державного майна України
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1 Положення "Про
регіональне відділення Фонду
державного майна України",
затвердженого Наказом Фонду
державного майна України № 678 від 15.05.2012
року та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України за №
935/21247 від 11 червня 2012 року (далі -
Положення), регіональне відділення
Фонду державного майна України (далі -
регіональне відділення) утворюється в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі і є
територіальним органом Фонду, що
реалізує державну політику у сфері
приватизації, оренди, оцінки,
використання та відчуження державного
майна, управління об'єктами державної
власності, у тому числі корпоративними
правами держави щодо об'єктів
державної власності, що належать до
сфери його управління.

Пунктом 3 Положення визначено, що
завданням регіонального відділення є
реалізація повноважень Фонду, зокрема
державної політики у сфері
приватизації, оренди, використання та
відчуження державного майна,
управління об'єктами і державної
власності, у тому числі корпоративними
правами держави щодо об'єктів
державної власності, що належать до
сфери його управління, а також у сфері
державного регулювання оцінки майна,
майнових прав та професійної оціночної
діяльності.

Відтак, невиконання договірних
зобов'язань перед Фондом, несплата
орендної плати за договором є прямим
порушенням інтересів держави у сфері
використання державного майна,
управління об'єктами державної
власності.

З вищевикладеного вбачаються усі
підстави для представництва
прокуратурою м. Рівне інтересів
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Рівненській області у господарському
суді Рівненської області.

24 березня 2006 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Рівненській області
(орендодавець, позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю - фірма
"Рівнепроект" (орендар, відповідач) було
укладено договір оренди державного
майна № 458-2006 (надалі договір),
відповідно до предмету якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
приміщення, площею 40,7 кв.м.,
розташованого на 4-му поверсі
адміністративного будинку по вул.
Кавказька, 7, в м. Рівне, що знаходиться
на балансі Державного підприємства
"Проектно-вишукувальний інститут
"Рівнедіпроводгосп". Вартість
згаданого майна визначена відповідно
до незалежної оцінки і становить 64 010,89
грн.

Додатковим договором від 01 березня 2012
року до договору оренди державного
майна № 458-2006 сторони вирішили викласти
пункт 1.1. договору в наступній редакції:
"орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нежитлові приміщення, площею 32,0 кв.м.,
розташовані на 4-му поверсі
адмінбудівлі по вул. Кавказька, 7, в м.
Рівне, що знаходиться на балансі
Державного підприємства
"Проектно-вишукувальний інститут
"Рівнедіпроводгосп". Вартість якого
визначена згідно зі звітом про оцінку і
станом на 30 листопада 2011 року складає
за незалежною оцінкою 102 060 грн.".

Вказаною додатковою угодою сторони
вирішили викласти пункт 3.1 договору в
наступній редакції: "орендна плата
визначається на підставі "Методики
розрахунку орендної плати"
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України від 04 жовтня 1995 року
№786 зі змінами та доповненнями. Розмір
орендної плати за базовий місяць -
лютий 2012 року складає без ПДВ - 1537,03 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється в порядку визначеному
чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць.".

Пунктом 2 додаткового договору від 01
березня 2012 року сторони погодили
продовження дії договору № 458-2006 на
строк до 24 листопада 2013 року.

Пунктом 3 додаткового договору від 01
березня 2012 року сторони погодили
розділ 10 договору доповнити пунктом
10.8.1 наступного змісту: "орендодавець
має право припинити дію договору
достроково і вимагати повернення
майна, якщо орендар не сплачує орендну
плату протягом 3-х місяців".

Пунктом 10.6. договору передбачено, що у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну
договору після закінчення його строку
протягом одного місяця, він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
договором.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення зобов'язань є
договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК передбачено, що якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 10 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
істотними умовами договору оренди є,
зокрема: об'єкт оренди (склад і вартість
майна з урахуванням індексації),
орендна плата з урахуванням її
індексації, виконання зобов'язань,
страхування орендарем взятого ним в
оренду майна.

Пунктом 1.10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 13 роз'яснено що, загальним
правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність в нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивість. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посиланням на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (ст. 607
ЦК) або на відсутність вини (ст.ст. 614, 617
ІДК України, ст. 218 ГК України).

Пунктом 5.2 Договору оренди передбачено
обов'язок орендаря своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано, що станом на час подачі
позову за відповідачем рахувалась
заборгованість з орендної плати по
договору оренди № 458-2006 від 24.03.2006 року в
сумі 4 613,28 грн., проте станом на даний
час за відповідачем рахується
заборгованість по орендній платі по
договору оренди № 458-2006 від 24.03.2006 року в
сумі 3 500,61 грн., зокрема борг за червень
2014 року складає 1083,22 грн., за липень 2014
року 1203,88 грн., за серпень 2014 року 1213,51
грн., доказів сплати вказаної
заборгованості відповідач суду не
надав, відтак позовні вимоги про
стягнення з відповідача орендної плати
по договору оренди № 458-2006 від 24.03.2006
року в сумі 3 500,61 грн. є законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 3.5 Договору, орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету відповідно до
чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 9.3. договору встановлено, що у
випадку порушення пункту 5.6. договору
оренди, а саме - несвоєчасне подання
орендодавцеві копії платіжного
доручення про сплату орендної плати з
відміткою обслуговуючого банку -
орендар сплачує орендодавцю штраф у
розмірі 10 відсотків від вартості
об'єкту оренди, визначеної у звіті про
незалежну оцінку.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є право відношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Керуючись п. 3.5. та п. 9.3. договору
позивач нарахував відповідачу пеню в
сумі 205,66 грн., та 10 206,00 грн. штрафу,
наданий позивачем розрахунок судом
перевірено, визнано законним та
обґрунтованим.

Частиною 3 ст. 291 ГК України встановлено,
що договір оренди може бути розірваний
за згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін може бути достроково розірваний
з підстав, передбачених Цивільним
кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 782 ЦК України, наймодавець
має право відмовитися від договору
найму і вимагати повернення речі, якщо
наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що на вимогу однієї
зі сторін договір оренди може бути
достроково розірвано за рішенням суду
у разі невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України. Цей Закон є спеціальним щодо
регулювання відносин оренди саме
державного та комунального майна по
відношенню до інших законів (ЦК України
та ГК України).

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 12 від
29.05.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства по оренду
(найм) майна" передбачено, що відповідне
право наймодавця на відмову від
договору найму не є перешкодою для
звернення наймодавця (орендодавця) до
суду з вимогою щодо розірвання
договору в разі несплати наймачем
(орендарем) платежів, якщо має місце
істотне порушення умов договору.

Згідно зі ст. 795 ЦК України повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

У відповідності до пункту 5.7 Договору, у
разі припинення або розірвання
договору орендар зобов'язаний
повернути орендодавцеві
(балансоутримувачу) орендоване майно у
належному стані не гіршому ніж на
момент передачі його в оренду, з
урахуванням нормального фізичного
зносу, та відшкодувати орендодавцеві
збитки в разі погіршення стану або
втрати (повної або часткової)
орендованого майна з вини орендаря.

Правовий наслідок розірвання договору
оренди державного майна закріплений у
положенні ст. 27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", у якій зазначено, що у разі
розірвання договору оренди, закінчення
строку його дії та відмови його
продовжувати або банкрутства орендаря,
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди ну умовах,
зазначених у договорі оренди.

Пунктами 2.3, 2.5 Договору передбачено, що
майно вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акта прийому-передачі.

На даний час відповідач не виконує
належним чином взяті на себе договірні
зобов'язання щодо строків та повноти
розміру сплати орендної плати, що є
порушенням істотних умов договору
оренди і є підставою для розірвання
договору.

Звертаючись до суду з даною позовною
заявою прокурор виходить з того, що
внаслідок несплати орендної плати
відповідачем порушуються фінансові та
економічні інтереси держави в частині
ненадходження коштів до Державного
бюджету України.

З огляду на вищенаведене позовні
вимоги про розірвання договору оренди
державного майна № 458-2006 від 24.03.2006 року,
та звільнення шляхом передачі
регіональному відділенню Фонду
державного майна України по
Рівненській області орендованого
приміщення є законними
обґрунтованими, а відтак такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на
відповідача покладаються витрати по
сплаті судового збору.

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
(33000, м. Рівне, вул. Кавказька, 5, код 13986037)
на рахунок відділення Державної
казначейської служби м. Рівне на р/р
0002, код одержувача 38012714, банк
одержувача ГУ ДКСУ в Рівненській
області, МФО 833017, код платежу 22080300,
заборгованість по орендній платі в
сумі 3500,61 грн., 205,66 грн. пені та 10206,00 грн.
штрафу.

3. Розірвати договір оренди державного
майна № 458-2006 від 24.03.2006 року, укладений
між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Рівненській області та Товариством з
обмеженою відповідальністю - фірма
"Рівне-проект".

4. Товариству з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
(33000, м. Рівне, вул. Кавказька, 5, код 13986037)
звільнити та передати регіональному
відділенню Фонду державного майна
України по Рівненській області (33028, м.
Рівне, вул. 16 липня, 77, код 13989432) за актом
прийому-передачі орендоване
приміщення загальною площею 32,0 кв.м.,
розташоване за адресою: м. Рівне, вул.
Кавказька 7, що перебуває на балансі ДП
"Проектно-вишукувальний інститут
"Рівнедіпроводгосп" вартістю 102060,00 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірма "Рівне-проект"
(33000, м. Рівне, вул. Кавказька, 5, код 13986037)
в дохід Державного бюджету України 4263,00
грн. судового збору.

6. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

повне рішення складено 03.10.2014
року

Суддя

Качур
А.М.