м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт"до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія
"ОРАНТА"про відшкодування шкоди в
порядку регресу 35 000,00 грн.
Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивача Микитенко Д.М. (дов. № 199
від 19.12.2013 року)від відповідача не
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 02 жовтня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт" (надалі по тексту -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" (надалі по тесту -
відповідач) про відшкодування шкоди в
порядку регресу 35 000,00 грн., а також
просить суд покласти на відповідача
судові витрати.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року порушено
справи призначено на 19.08.2014 року.
04.08.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
часткове виконання вимог ухвали суду.
06.08.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшов лист на
виконання вимог ухвали суду
від 21.07.2014 року.
Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
передано для розгляду судді Гулевець
О.В., у зв'язку з перебуванням
судді Стасюка С.В. у відпустці.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 року суддя Гулевець О.В.
провадження, розгляд справи призначено
29.08.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив.
Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 19.08.2014 року.
У судовому засіданні 02.10.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, в яких просить
суд задовольнити позовні вимоги у
Представник відповідача також в судове
засідання 02.10.2014 року не з'явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив.
Місцезнаходження відповідача за
адресою: 020812, м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-Д на яку було
відправлено ухвали суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та вказана в
У відповідності з положеннями пункту
3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
Згідно з частиною 1 статті 64
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
15 січня 2009 року між Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт" (страховик) та ОСОБА_3
(страхувальник) було укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу № 0112-0101-000313,
відповідно до умов якого страховик
зобов'язувався відшкодувати збитки, що
могли настати у зв'язку з пошкодженням
або знищенням автомобіля марки "SSANG YONG",
державний номер НОМЕР_1.
Як вбачається з матеріалів справи,
20.12.2009 року у м. Києві по Набережному
шосе сталася дорожньо - транспортна
пригода (надалі по тексту - ДТП) за
участю автомобіля марки "SSANG YONG",
державний номер НОМЕР_1 та автомобіля
марки "Тойота", державний номер
НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4
ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху
України, останнього визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення згідно з постановою
Печерського районного суду міста Києва
від 24.02.2010 року у справі № 3-262/10.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 за шкоду завдану майну третіх
осіб під час ДТП за участю автомобіля
марки "Тойота", державний номер НОМЕР_2
була застрахована Відкритим
акціонерним товариством Національна
акціонерна страхова компанія "ОРАНТА",
що підтверджується полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/4472926 від 03.10.2009 року.
Внаслідок вищевказаної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль марки "SSANG YONG", державний
номер НОМЕР_1 отримав механічні
Відповідно до Звіту № 3900 від 18.01.2010 року
про вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу "SSANG YONG", державний номер НОМЕР_1,
складеного Національним центром
незалежних експертиз, вартість
матеріального збитку завданого
власнику автомобіля марки "SSANG YONG",
державний номер НОМЕР_1, в результаті
його пошкодження при ДТП складає 108 477,86
22.01.2010 року Національним центром
незалежних експертиз, на замовлення
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт"було складено
висновок експертного
автотоварознавчого дослідження було
складено висновок № 106, згідно якого
вартість залишків автомобіля "SSANG YONG",
державний номер НОМЕР_1 становить
22.03.2010 року позивач, виходячи із Звіту №
3900 від 18.01.2010 року про вартість
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу "SSANG YONG",
державний номер НОМЕР_1, складеного
Національним центром незалежних
експертиз та враховуючи умови
страхування, визначив розмір
страхового відшкодування в сумі 59 680,64
грн., про що склав страховий акт.
Відповідно до умов договору
добровільного страхування
транспортного засобу № 0112-0101-000313 від
15.01.2009 року, позивачем було здійснено
оплату страхового відшкодування на
користь страхувальника в сумі 20 000,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 3339 від 21.06.2010
року та № 191 від 13.07.2014 року (належним
чином засвідчені копії додана до
матеріалів справи).
20.06.2012 року на виконання постанови
відділу державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у місті Києві позивачем було
сплачено на користь страхувальника
борг у розмірі 39 680, 64 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 691 від 20.06.2012 року (належним чином
засвідчена копія додана до матеріалів
справи).
Зважаючи на вищенаведене, 15.01.2014 року
позивач, з посиланням на статтю 27
Закону України "Про страхування" та
статті 993, 1187 Цивільного кодексу
України звернувся до відповідача з
вимогою про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП в порядку
регресу за вих. № 0096 на виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 35 000, 00 грн.
Зважаючи на вищенаведене позивач
просить суд стягнути з відповідача 35 000,
00 грн. страхового відшкодування.
Відповідач надав суду письмові
заперечення на позовну заяву, в яких
просить суд відмовити у позові,
посилаючись на пропущення позивачем
строків позовної давності щодо вимог
про стягнення страхового
відшкодування, що є предметом спору у
даній справі.
Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що
транспортним засобом "Тойота",
державний номер НОМЕР_2,
яким керувала ОСОБА_4, спричинено ДТП,
що потягнуло нанесення шкоди
застрахованому позивачем автомобілю
марки "SSANG YONG", державний номер НОМЕР_1.
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Вина водія який керував автомобілем
"Тойота", державний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку,
останню визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення
згідно з постановою Печерського
районного суду міста Києва від 24.02.2010
року у справі № 3-262/10.
Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля марки "Тойота",
державний номер НОМЕР_2 застрахована
Відкритим акціонерним товариством
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА", що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/4472926 від 03.10.2009 року.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Враховуючи положення вищенаведеної
статті Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та умови,
визначені полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВС/4472926 від
03.10.2009 року розміри лімітів
відповідальності та франшизи, суд
приходить до висновку, що до позивача
як страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договору
добровільного страхування
транспортного засобу № 0112-0101-000313 від
15.01.2009 року, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача як
особи, відповідальної за завдані
збитки в межах вартості матеріального
збитку, встановленої Звітом № 3900 від
18.01.2010 року про вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу "SSANG YONG", державний
номер НОМЕР_1, складеного Національним
центром незалежних експертиз, за
вирахуванням франшизи у розмірі 0,00
грн., тобто у розмірі 35 000,00 грн.
Згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
Таким чином, законодавцем обмежено
коло суб'єктів, яким надано право
застосовувати позовну давність лише
судом, що виключає можливість таких дій
учасниками правовідносин на стадії
досудового врегулювання спору.
Разом з тим, як вже було зазначено судом
відповідач у своїх запереченнях на
позовну заяву просить суд відмовити у
позові, посилаючись на пропущення
позивачем строків позовної давності
щодо вимог про стягнення страхового
відшкодування, що є предметом спору у
даній справі.
Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України, загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного
кодексу України передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Як вбачається з матеріалів справи,
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки "SSANG YONG", державний
номер НОМЕР_1 та автомобіля марки
"Тойота", державний номер НОМЕР_2
сталась 12.12.2009 року.
Як встановлено судом, позивач сплатив
страхове відшкодування у розмірі
20 000,00 грн., згідно платіжними
дорученнями № 3339 від 21.06.2010 року, № 191
від 13.07.2014 року та 39 680, 64 грн. згідно
платіжного доручення № 691 від 20.06.2012
Позовну заяву за вих. № 1699 від 10.07.2014
року, зареєстровано канцелярією суду
тобто у термін більший за три роки.
У спірному зобов'язанні відбулася
заміна кредитора - страхувальник
передав страховикові, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому, строк позовної давності у
страховому зобов'язанні є загальним
(три роки) та його перебіг починається
від дня настання страхового випадку.
Даної правової позиції притримується
Верховний суд України у постанові від
Згідно з частиною 7 пункту 2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" №10 від
29.05.2013 року законом не встановлено
вимог щодо форми заяви сторони про
сплив позовної давності. Відтак її може
бути викладено у відзиві на позов або у
вигляді окремого клопотання,
письмового чи усного. В останньому
випадку воно обов'язково має бути
зазначене в протоколі судового
засідання (пункт 6 частини другої
статті 81 - 1 ГПК; господарський суд може
також запропонувати відповідачеві
викласти таку заяву в письмовій формі
та долучити її до матеріалів справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги
те, що строк позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем у запереченнях на позов,
сплив, обґрунтованих підстав пропуску
строку позовної давності позивач не
навів, клопотання про поновлення
пропущеного строку позовної давності
не заявив, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача 35 000,00 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу.
Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Згідно з частиною 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє
в задоволенні вимог Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
Витрати по оплаті судового збору
покладаються на позивача, відповідно
до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
У позові Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Український страховий стандарт
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.10.2014 року

Суддя С.В. Стасюк