ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2014 р. Справа № 916/3032/14
Господарський суд Одеської області у
складі:

Суддя
Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

За позовом Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ
"ГЛАВСТРОЙ"

про стягнення 105 653,13 грн.

Суддя Зайцев Ю.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Барбін В.В. (довіреність
№3510 від 27.12.2013р.);

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Миколаївської
філії Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту) до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ
"ГЛАВСТРОЙ" про стягнення 105 653,13грн., суд
-

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 31.07.2014 р. Державне
підприємство "Адміністрація морських
портів України" в особі Миколаївської
філії Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту) звернулось до
господарського суду Одеської області
позовом до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "ГРУПА
КОМПАНІЙ "ГЛАВСТРОЙ" про стягнення 105
653,13грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.08.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження з
призначенням справи до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив; про дату, місце та час
проведення вказаного судового
засідання суду був повідомлений
належним, про що свідчить наявне у
матеріалах справи поштове
повідомлення про вручення ухвали суду
з зазначенням вказаних відомостей
відповідачу (вх.№41479/14 від 30.09.2014р.);
правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК
України не скористався.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувались на адресу
відповідача визначену в позовній заяві
та у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 28.08.2014 р., суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі відповідача за наявними в
ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

06.10.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, суд
встановив:

03.01.2013р. між Державним підприємством
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ГРУПА
КОМПАНІЙ "ГЛАВСТРОЙ" укладено договір
поставки товарно-матеріальних
цінностей №35-О (далі - Договір).

Згідно п.1.1. вказаного Договору ТОВ
"ГРУПА КОМПАНІЙ "ГЛАВСТРОЙ" (далі -
продавець) зобов'язується передати у
власність покупця профілі
гарячекатані (Шпунт) (далі - товар) по
ціні і кількості, які передбачені у
Специфікації (додаток № 1, який є
невід'ємною частиною договору), а ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії ДП
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту) (далі - покупець)
зобов'язується оплатити та прийняти
товар на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору після
підписання сторонами цього договору
покупець здійснює передоплату в
розмірі 100% вартості партії товару
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок продавця на підставі
рахунку у термін 10-ти банківських днів
з дати отримання рахунку.

Згідно п. 4.1. Договору постачання товару
здійснюється на склад ВМТЗ покупця
транспортом Продавця за його рахунок, а
згідно п. 4.3. Договору Продавець
здійснює поставку товару протягом 60
робочих днів з моменту надходження 100%
передоплати.

ДП "Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
ДП "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
Миколаївського морського порту)
виконало свої зобов'язання по Договору
про що свідчать наявні в матеріалах
справи копії платіжних доручень № 629
від 07.03.2013р. на суму 1 000 000,00 грн., № 691
від 13.03.2013р. на суму 2 000 000,00 грн. та № 763
від 20.03.2013р. на суму 1 997 198,76 грн.

11.06.2013р. між ДП "Адміністрація морських
портів України" в особі Миколаївської
філії ДП "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
Миколаївського морського порту) та ТОВ
"ГРУПА КОМПАНІЙ "ГЛАВСТРОЙ" укладено
додаткову угоду №1 до договору
поставки товарно-матеріальних
цінностей від 01.03.2013р. №35-О згідно
положень якої, внесено зміни до п.4.3.
Договору, відтак строк поставки
Продавцем товару змінено та складає 160
робочих днів з моменту надходження 100%
передоплати.

18.07.2013р. між Продавцем та Покупцем
укладено додаткову угоду №3 до
договору поставки
товарно-матеріальних цінностей від
01.03.2013р. №35-О згідно положень якої,
внесено зміни до п.4.3. Договору, відтак
строк поставки Продавцем товару
змінено та складає 220 робочих днів з
моменту надходження 100% передоплати.

Відповідно до доданої до позовної
заяви копії видаткової накладної від
26.02.2014р. № 1 Продавець поставив
Покупцю шпунт PU-32 EN 10248-2-2009 (довжиною 24,0
м.) у кількості 309,567 тон на суму 4 990 218,80
грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві,
непоставленим залишився товар на суму
6 979,96 грн.

31.03.2014р. між Продавцем та Покупцем
укладено додаткову угоду №4 до
договору поставки
товарно-матеріальних цінностей від
01.03.2013р. №35-О положення якої змінюють
суму договору з 4 997 198,76 грн. на 4 990
218,80 грн., кількість Товару, який
зобов'язується поставити Продавець, з
310 тон на 309,567 тон.

Як випливає з викладеного після
укладення додаткової угоди №4 до
Договору від 31.03.2014р. №35-О Продавець
виконав усі умови договору.

17.04.2014р. начальником адміністрації ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії ДП
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту) Іванюком В.В.
направлена претензія (вих. № 18/09-1216) ТОВ
"ГРУПА КОМПАНІЙ "ГЛАВСТРОЙ" з вимогою
перерахувати на поточний рахунок
Миколаївської філії ДП "Адміністрація
морських портів України"
(адміністрація Миколаївського
морського порту) суму пені - 105 167,53
грн. та штраф 488,60 грн.

Вказана претензія адміністрації ДП
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії ДП
"Адміністрація морських портів
України" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ
"ГЛАВСТРОЙ" залишилась без
задоволення.

З наведених підстав позивач звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ
"ГЛАВСТРОЙ" 105 653,13 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським
Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Правочин,
різновидом якого є договори - основний
вид правомірних дій - це волевиявлення
осіб, безпосередньо спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. При цьому,
ст.12 ЦК України передбачає, що особа
здійснює свої цивільні права вільно на
власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу
допускається лише у випадках,
встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що правовідносини
сторін по справі склались на підставі
договору поставки від 31.03.2014р. №35-О.

За приписами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Частиною 2 ст.640 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Як вбачається з розрахунку штрафних
санкцій приведеного позивачем в
позовній заяві та не спростованого
відповідачем, останнім в порушення
вищезазначених приписів чинного
законодавства України та Договору -
зобов'язання щодо поставки товару на
суму 4 990 198,76 грн. були виконані з
порушенням строку на 21 день, внаслідок
чого позивачем нараховано пеню у сумі
104 794,59 грн. та за невиконання
зобов'язання поставки товару на суму 6
979,96 грн. та прострочення більш ніж на 30
днів позивачем нараховано пеню у сумі
369,94 грн. та штраф у сумі 488,60 грн.

Згідно п 5.2. Договору за порушення
строку виконання зобов'язання (п.4.3.) з
Продавця стягується пеня у розмірі 0,1%
вартості Товару, з якого допущено
прострочення виконання, за кожний день
прострочення, до повного виконання
зобов'язань, враховуючи день виконання
зобов'язань, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
зазначеної вартості.

Як вбачається зі змісту п. 4.3. Договору
Продавець здійснює поставку Товару
протягом 60 робочих днів з моменту
надходження 100% передоплати.

Додатковою угодою від 18.07.2013р. між
Продавцем та Покупцем строк поставки
Продавцем товару змінено та складає 220
робочих днів з моменту надходження 100%
передоплати.

Оскільки відповідачем строк в 220 днів
був порушений, то позивач здійснив
нарахування штрафних санкцій за
порушення відповідачем взятих на себе
зобов'язань.

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією.

Право на неустойку, як зазначено у ст.
550 Цивільного кодексу України, виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Перевіривши розрахунок штрафу в сумі
488,60 грн. та пені в сумі 105 164,53 грн. ,
наданий позивачем, суд встановив, що
такий розраунок відповідає вимогам
чинного законодавства, здійснений
належним чином, у зв'язку з чим позовні
вимоги підлягають судом задоволенню в
повній мірі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

Відповідно до ст.44,49 ГПК України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Миколаївської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (адміністрація Миколаївського
морського порту) до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ
"ГЛАВСТРОЙ" про стягнення 105 653,13грн. -
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГРУПА КОМПАНІЙ
"ГЛАВСТРОЙ" (65026, м. Одеса, вул. Гоголя, 21;
; розрахунковий рахунок
9401 в АБ «Південний» в м.Одеса, МФО
328209) на користь Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (адміністрація
Миколаївського морського порту) (54020, м.
Миколаїв, вул. Заводська, 23; ; розрахунковий рахунок 260031655 в МФ
ПАТ «ПУМБ») пеню в сумі 105 164,53 /сто п'ять
тисяч сто шістдесят чотири грн. 53 коп./,
штраф у сумі 488,60 /чотириста вісімдесят
вісім грн.60 коп./, судовий збір в
сумі 2 113,06 грн. /дві тисячі сто
тринадцять грн. 06 коп./.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
13.10.2014 р.

Суддя
Ю.О. Зайцев