ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 жовтня 2014 року Справа № 917/2543/13

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Харченко В.М. (доповідач) -
головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій
В.В.,

розглянувши матеріали касаційних
скарг Кременчуцької центральної
районної лікарні, м. Кременчук

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
11.06.2014

зі справи № 917/2543/13

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, м. Кременчук

до відповідача Кременчуцької
центральної районної лікарні, м.
Кременчук

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - управління Державної
казначейської служби України у
Кременчуцькому районі, м. Кременчук

про стягнення 418 689,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 21.07.2014 касаційна скарга від
01.07.2014 № 01-21/1599 на рішення
господарського суду Полтавської
області від 15.04.2014 та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 у справі
№ 917/2543/13 була повернута Кременчуцькій
центральній районній лікарні на
підставі пункту 4 частини першої статті
1113 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки відповідач
не надав доказів сплати судового збору.

08.09.2014 відносно згаданих судових рішень
відповідач вдруге звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою від 31.07.2014 № 01-21/1894,
зареєстрованою за вхідним
реєстраційним номером 13572/2014, разом з
клопотанням про відновлення
пропущеного ним процесуального строку.

Вищий господарський суд України дійшов
висновку про необхідність повернення
цієї касаційної скарги з огляду на
таке.

Згідно з частиною четвертою статті 111
Господарського процесуального кодексу
України до касаційної скарги
додаються, зокрема, докази сплати
судового збору.

Частиною першою статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VІ
(далі - Закон) передбачено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2
частини другої статті 4 Закону ставка
судового збору, що підлягає сплаті при
поданні позовної заяви майнового
характеру, становить 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої
статті 4 Закону визначено ставку
судового збору за подання касаційної
скарги майнового характеру на рішення
суду в розмірі 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №
719-VII установлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі - 1
218,00 грн.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 15.04.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 у справі
№ 917/2543/13 та прийняти нове рішення, яким
у позові відмовити в повному обсязі.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 15.04.2014, яке
залишене без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014, позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 390 524,40
грн. - основного боргу та 28 164,61 грн. -
пені, що в загальному розмірі складає 418
689,01 грн.

Таким чином, виходячи з наведених вимог
статей Законів України "Про судовий
збір" та "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", відповідач на момент подачі
касаційної скарги повинен був сплатити
судовий збір у розмірі - 4186,89 грн. Однак,
згідно з доданого до касаційної скарги
платіжного доручення від 02.07.2014 № 169,
відповідачем було сплачено судовий
збір у сумі 2 321,60 грн. Отже, вказане вище
платіжне доручення не може свідчити
про сплату відповідачем судового збору
у визначеному чинним законодавством
розмірі.

У цьому ж зв'язку посилання відповідача
в матеріалах поданої касаційної скарги
на сплату судового збору за платіжним
дорученням від 02.07.2014 № 173 не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки таке
платіжне доручення відсутнє серед
поданих разом з касаційною скаргою
документів.

Крім того, 15.09.2014 Кременчуцька
центральна районна лікарня до
вирішення долі касаційної скарги,
зареєстрованої за номером 13572/2014,
втретє звернулася до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою від 31.07.2014 № 01-21/1894,
що зареєстрована канцелярією Вищого
господарського суду України за номером
14045/2014, на рішення господарського суду
Полтавської області від 15.04.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 у справі
№917/2543/13 разом з клопотанням про
відновлення пропущеного нею
процесуального строку. Дана скарга за
своїм змістом та викладенням вимог є
аналогічною попередньо поданій скарзі
та містить відмітку про той же самий
вихідний номер та ту ж саме дату її
направлення.

Вищий господарський суд України дійшов
висновку про необхідність повернення
цієї касаційної скарги з огляду на
таке.

Згідно з частиною четвертою статті 111
Господарського процесуального кодексу
України до касаційної скарги
додаються, зокрема, докази сплати
судового збору.

Як вбачається з матеріалів даної
касаційної скарги, в додатках до неї на
підтвердження факта сплати судового
збору відповідачем подано платіжне
доручення від 02.07.2014 № 169 на суму 2 321,01
грн. Проте, зазначений документ не може
бути прийнятим судом до уваги, оскільки
він, будучи аналогічним попередньо
поданому платіжному дорученню,
долученому відповідачем до касаційної
скарги від 31.07.2014 № 01-21/1894, що подавалась
ним вдруге, та була зареєстрованою за
номером 13572/2014, не може свідчити про
сплату судового збору у визначеному
законодавством розмірі. При цьому
посилання відповідача в матеріалах
поданої втретє касаційної скарги на
сплату судового збору за платіжним
дорученням від 02.07.2014 № 173 не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки таке
платіжне доручення, як і в попередньому
випадку, відсутнє серед поданих разом з
касаційною скаргою документів.

Оскільки відповідно до пункту 4 частини
першої статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна скарга не приймається до
розгляду і повертається судом, якщо до
скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі, обидві
подані відповідачем касаційні скарги
підлягають поверненню.

Відповідно до частини першої статті 110
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного
господарського суду законної сили. У
цьому зв'язку заявлене відповідачем
клопотання про відновлення
пропущеного ним строку подання
касаційної скарги може знайти своє
відповідне вирішення після усунення
зазначеного недоліку.

Враховуючи викладене та керуючись
пунктом 4 частини першої статті 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу від 31.07.2014 № 01-21/1894
(вхідний реєстраційний номер ВГСУ
13572/2014) на рішення господарського суду
Полтавської області від 15.04.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 зі
справи № 917/2543/13, а також касаційну
скаргу від 31.07.2014 №01-21/1894 (вхідний
реєстраційний номер ВГСУ 14045/2014)
відносно згаданих судових рішень
повернути Кременчуцькій центральній
районній лікарні, а справу -
господарському суду Полтавської
області.

2.Повернути Кременчуцькій центральній
районній лікарні судовий збір
сплачений за платіжним дорученням від
02.07.2014 № 169 у сумі 2 321,60 грн.

Суддя
В. Харченко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Палій