РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року
Справа № 918/512/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді
Саврій В.А. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Половко В.А. (довіреність №4
від 27.12.2012 року)

відповідача: Горчак Ю.П. (довіреність
№08-2251 від 31.12.2013 року)

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Рівненської міської ради
на рішення господарського суду
Рівненської області від 08.07.2014 року у
справі № 918/512/14 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Приватного підприємства
"Торговий центр-Д"

до Рівненської міської ради

про визнання розірваним договору
оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 08 липня 2014 року
у справі №918/512/14 позов Приватного
підприємства «Торговий центр - Д»
(надалі - позивач) до Рівненської
міської ради (надалі - відповідач) про
визнання розірваним договору оренди
землі задоволено частково /а.с. 70-74/.
Визнано договір оренди земельної
ділянки площею 881 кв.м. по вул.Соборній,
274 від 21.04.2008 року №74 розірваним.
Зобов'язано відповідача вчинити всі
необхідні дії, пов'язані з розірванням
договору оренди землі відповідно до
чинного законодавства та положень
договору, в тому числі, у встановленому
порядку прийняти по акту
приймання-передачі зазначену земельну
ділянку в позивача. Стягнуто з
Рівненської міської ради (33000, м.Рівне,
вул.Соборна, 12А, ) на
користь Приватного підприємства
"Торговий центр - Д" (33028, м. Рівне, вул.
Здолбунівська, 17/1, ) - 1827
грн. судового збору. В решті позовних
вимог - відмовлено.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що
позивач добровільно відмовився від
права користування земельною ділянкою,
оскільки фактичне користування
земельною ділянкою не здійснює, суд
вважає наведене законною підставою для
припинення земельних відносин сторін
за спірним договором оренди шляхом
його розірвання. Однак, беручи до уваги
приписи статті 188 Господарського
кодексу України та статтю 653 Цивільного
кодексу України, суд визнав вказаний
договір розірваним з дати набрання
рішенням законної сили, а не з
визначеної позивачем дати, а також
зобов'язав відповідача вчинити всі
необхідні дії, пов'язані з розірванням
договору оренди землі відповідно до
чинного законодавства та положень
договору, в тому числі, у встановленому
порядку прийняти по акту
приймання-передачі зазначену земельну
ділянку в позивача.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач -
Рівненська міська рада звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Рівненської
області від 08.07.2014 року у справі №918/512/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити /а.с. 98-99/.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт
посилається на неповноту з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, що призвело до неправильного її
вирішення. Зокрема, апелянт зазначає,
що на сесії міської ради проект рішення
про припинення права оренди та
розірвання договору оренди земельної
ділянки по вул.Соборній, 274 не набрав
достатньої кількості голосів
депутатів для ухвалення. Згідно пункту
26.15 Регламенту Рівненської міської
ради, пропозиція або проект рішення,
які не отримали необхідної кількості
голосів на підтримку, вважаються
відхиленими. Запис про відхилення
проекту рішення або пропозиції
заноситься до протоколу пленарного
засідання міської ради.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2014 року
у справі №918/512/14 (головуючий суддя
Мамченко Ю.А., суддя Крейбух О.Г., суддя
Савченко Г.І.) апеляційну скаргу
відповідача було повернуто на підставі
пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України
/а.с. 77-78/.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 05 вересня 2014
року у справі №918/512/14 повторну
апеляційну скаргу відповідача було
прийнято до провадження, поновлено
строк на апеляційне оскарження та
призначено дату судового засідання на
24 вересня 2014 року /а.с. 97, 108/.

Позивач - Приватне підприємство
"Торговий центр - Д" своїм правом,
передбаченим статтею 96 ГПК України, не
скористався, відзиву на апеляційну
скаргу не надав. В судовому засіданні
представник позивача проти
апеляційної скарги заперечив, вважає
рішення місцевого господарського суду
законним та обґрунтованим, а тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні 24 вересня 2014 року
представником позивача було заявлено
усне клопотання про залишення
апеляційної скарги без розгляду,
оскільки клопотання Рівненської
міської ради про поновлення строку
подання апеляційної скарги у справі
№918/512/14 є необгрунтованим.

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
відмовлено у задоволенні даного
клопотання з огляду на наступне.

Апеляційна скарга на рішення
господарського суду Рівненської
області від 08.07.2014 року у справі №918/512/14
була подана у строки, передбачені
статтею 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року у
справі №918/512/14 апеляційну скаргу
Рівненської міської ради від 14.07.2014
року №08-2391 на рішення господарського
суду Рівненської області від 08.07.2014
року у справі №918/512/14 було повернуто у
зв'язку з тим, що до скарги не додано
документів, що підвтерджують сплату
судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті
97 Господарського прцоесуального
кодексу України, після усунення
обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3
частини першої цієї статті, сторона має
право повторно подати апеляційну
скаргу з клопотанням про відновлення
строку розгляду справи.

Статтею 129 Конституції України
передбачено, що до основних засад
судочинства відноситься, зокрема
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
розглянувши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
рішення місцевого господарського суду
- залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
19.12.2007 року між Приватним підприємством
"Торговий центр - Д" (надалі - орендар) та
Рівненською міською радою (надалі -
орендодавець) укладено Договір оренди
землі (надалі - Договір) /а.с. 6-9/.

У відповідності до пункту 1 Договору,
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку загальною площею 881 кв.м., яка
знаходиться в м.Рівне по вул.Соборній,
274 для благоустрою зони відпочинку
відвідувачів торгово-побутового
бізнес-центру з кафе, без права її
забудови.

Згідно пункту 8 та пункту 9 Договору, він
укладається на 50 років. За оренду
земельної ділянки орендар сплачує
орендодавцеві орендну плату виключно у
грошовій формі. Розмір орендної плати в
рік складає 9485грн.39коп., згідно
розрахунку №03-19/94-1 розміру орендної
плати за земельну ділянку по вул.
Соборній, 274 державної або комунальної
власності наданої в оренду ПП "Торговий
центр - Д", виданої Рівненським міським
управлінням земельним ресурсів 21.08.2007
року.

Пунктом 36 Договору передбачено, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за: - взаємною згодою сторін;
- рішенням суду на вимогу однієї із
сторін унаслідок невиконання другою
стороною обов'язків, передбачених
договором, та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендної
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

Приписами пункту 37 Договору визначено,
що розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку допускається.
Умовами розірвання договору в
односторонньому порядку є підстави,
передбачені чинним законодавствам
України.

30.01.2014 року директор приватного
підприємства "Торговий центр - Д"
звернувся до міського голови м.Рівне із
листом, в якому повідомив, що Договір
оренди земельної ділянки від 19.12.2007
року, зареєстрований 30.04.2009 року за
№74 розривається в
односторонньому порядку відповідно до
статті 37 зазначеного Договору та
пункту а) статті 141 Земельного Кодексу
України з 01.02.2014 року /а.с. 11/.

28.02.2014 року на ім'я директора приватного
підприємства "Торговий центр - Д"
надійшов лист-відповідь, у якому
вказано, що вирішення питань щодо
надання в оренду земельних ділянок
комунальної власності, а також
припинення права на оренду є виключною
компетенцією органів місцевого
самоврядування. Також вказано, що
рішення Рівненської міської ради про
припинення права на оренду та
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 21.04.2008 року №74 не
приймалось, а тому розглянути питання
про розірвання вказаного договору в
односторонньому порядку неможливо /а.с.
10/.

У зв'язку з вищевикладеним, а також
враховуючи ту обставину, що на момент
звернення до місцевого господарського
суду фактично припинені орендні
відносини, позивач звернувся до
господарському суду Рівненської
області із позовом про різірвання
договору оренди землі.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Судами встановлено, що між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 58
Цивільного кодексу України та Глави 30
Господарського кодексу України, Закону
України "Про оренду землі".

Предметом спору у даній справі є вимоги
Приватного підприємства "Торговий
центр - Д" визнати розірваним договір
оренди землі від 19.12.2007 року, а також
зобов'язати відповідача вчинити всі
необхідні дії, пов'язані з розірванням
договору оренди землі відповідно до
чинного законодавства та положень
договору, в тому числі, у встановленому
порядку прийняти по акту
приймання-передачі зазначену земельну
ділянку в позивача

За приписами статті 13 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до статті 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. У
користування за договором оренди
передається індивідуально визначене
майно виробничо-технічного
призначення (або цілісний майновий
комплекс), що не втрачає у процесі
використання своєї споживчої якості
(неспоживна річ).

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про оренду землі", оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 283
Господарського кодексу України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Статтями 81-83, 92, 93 Земельного кодексу
України встановлено, що
землекористувачі користуються
земельними ділянками на праві
власності, оренди, постійного чи
тимчасового користування.

Статтею 124 Земельного кодексу України
передбачено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди та його
державної реєстрації. Приступати до
використання земельної ділянки до
встановлення її меж у натурі (на
місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї та державної
реєстрації забороняється.

Частини 1, 2 статті 193 Господарського
кодексу України, встановлюють, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У позовній заяві приватне підприємство
"Торговий центр - Д" просило визнати
Договір оренди земельної ділянки
площею 881 кв.м. на вул.Соборній, 274 від
21.04.2008 року №74 розірваним з 01.02.2014
року.

За приписами частини 3 статті 291
Господарського кодексу України,
договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом
України для розірвання договору найму,
в порядку, встановленому статтею 188
цього Кодексу.

У відповідності до статті 188
Господарського кодексу України, зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

30.01.2014 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 19.12.2007 року №74 в
односторонньому порядку.

Як вбачається з пояснень відповідача
по справі, при розгляді зазначеної
заяви приватного підприємства
"Торговий центр - Д" на сесії міської
ради проект рішення про припинення
права оренди та розірвання договору
оренди земельної ділянки на
вул.Соборній, 274 не набрав достатньої
кількості голосів депутатів для
ухвалення.

Згідно частини 4 статті 188
Господарського кодексу України, у разі
якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Як передбачено частиною 3 статті 31
Закону України "Про оренду землі",
договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Статтею 32 Закону України "Про оренду
землі" передбачено такий спосіб
припинення договору оренди землі,
як його розірвання за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін договору.

Так, стаття 32 Закону України "Про оренду
землі", встановлює, що на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Договором оренди землі від 19.12.2007 року,
встановлено, що розірвання договору
оренди землі в односторонньому порядку
допускається. Умовами розірвання
договору в односторонньому порядку є
підстави, передбачені чинним
законодавствам України (пункт 37
Договору).

Відповідно до пункту «а» статті 141
Земельного кодексу України підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є добровільна
відмова від права користування
земельною ділянкою.

В місцевому господарському суді
представником позивача було надано
пояснення, що на час розгляду справи
відпала необхідність у використанні
орендованої земельної ділянки та з
01.02.2014 року вона за призначенням
позивачем не використовувалася.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Правові наслідки розірвання договору
передбачено у статті 653 Цивільного
кодексу України, згідно з частиною 3
якої у разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили. Вказаною
нормою чітко визначено момент
припинення зобов'язань в разі
розірвання договору в судовому
порядку.

За приписами пункту 5 статті 188
Господарського кодексу України, якщо
судовим рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається зміненим
або розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням, якщо іншого строку
набрання чинності не встановлено за
рішенням суду. Тобто вказаною нормою
передбачено можливість встановлення
за рішенням суду іншого строку
набрання чинності, а не надання
зворотної сили розірванню договору.
Відтак, при вирішенні спору про
розірвання договору у господарського
суду немає підстав визнавати його
припиненим з певного моменту до дня
набрання чинності судовим рішенням у
справі, оскільки це суперечить вимогам
закону, які визначають наслідки
розірвання договору.

Аналогічної правової позиції
дотримується також Вищий
господарський суд України, зокрема у
постановах від 16 листопада 2011 року у
справі №51/106-30/381, від 14 травня 2008 року у
справі №56/248-07 та інших.

Враховуючи вказані норми
матеріального права місцевий
господарський суд прийшов до
правильного висновку про те, що
наведене є законною підставою для
припинення земельних відносин сторін
за спірним договором оренди шляхом
його розірвання.

Крім того, взявши до уваги приписи
статті 188 Господарського кодексу
України та статтю 653 Цивільного кодексу
України, суд першої інстанції
правомірно визнав вказаний договір
розірваним з дати набрання рішенням
законної сили, а не з визначеної
позивачем дати, а також зобов'язав
відповідача вчинити всі необхідні дії,
пов'язані з розірванням договору
оренди землі відповідно до чинного
законодавства та положень договору, в
тому числі, у встановленому порядку
прийняти по акту приймання-передачі
зазначену земельну ділянку в позивача.

Інші доводи скаржника не заслуговують
на увагу, оскільки їм була надана
вичерпна правова оцінка судом першої
інстанції на підставі наданих
сторонами доказів, які відповідно до
статей 33, 34 ГПК України засвідчують
певні обставини і на яких ґрунтується
висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 08.07.14 р. у
справі №918/512/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Рівненської міської
ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 918/512/14 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Саврій В.А.

Суддя
Дужич С.П.