м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
до Підприємства по утриманню
житлового фонду Національної Спілки
про стягнення 77 991,14 грн.
Суддя Домнічева І.О.
Представники сторін:
від позивача: Кучкова Ю.В. - за
від відповідача: Калита Л.М. - керівник.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Підприємства по утриманню
житлового господарства Національної
Спілки художників України про
стягнення 80 578,89 грн.
Ухвалою від 06.08.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 02.09.2014 р.
В судовому засіданні 02.09.2014 р. було
оголошено перерву до 23.09.2014 р.
В судовому засіданні представник
позивача подала заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
просить припинити провадження в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 2 587,75 грн. та стягнути з
відповідача 68 010,13 грн. основного боргу,
1 122,47 грн. пені, 6 024,78 грн. інфляційних
втрат та 2 833,76 грн. 3% річних. Тобто,
вказаною заявою, позивач фактично
зменшує позовні вимоги користуючись
своїм правом передбаченим у статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, а тому має місце нова ціна
позову, яка становить 77 991,14 грн.
Представник відповідача позов визнає
та подала клопотання про розстрочку
В судовому засіданні 23.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2003 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (надалі - позивач,
енергопостачальна організація) та
Підприємством по утриманню житлового
фонду Національної Спілки художників
України (надалі - відповідач, абонент)
було укладено договір № 1532668 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді.

Відповідно до п. 2.2.1. Договору,
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількостях та в обсягах згідно з
Додатком № 1 до цього Договору.

У свою чергу відповідач, відповідно до
п. п. 2.3.1., 2.3.2. Договору, зобов'язується
додержуватися кількості споживання
теплової енергії по кожному параметру
в обсягах, які визначені у Додатку № 1
до Договору, не допускаючи їх
перевищення, та своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії;
виконувати умови та порядок оплати, в
обсягах і в терміни, які передбачені в
Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 2 Додатку № 4 до
Договору, відповідач щомісяця з 12 по 15
число самостійно отримує у Районному
відділі тепло збуту № 1 табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період, акт
звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки «Абонент» повертає в РВТ),
та платіжну вимогу-доручення, куди
включені вартість теплової енергії на
поточний місяць, з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.

Відповідач оплачує вартість
використаної теплової енергії не
пізніше 25 числа поточного місяця (п. 3
Додатку № 4 до Договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
взяті на себе зобов'язання позивач
виконав, а відповідач порушив
договірні зобов'язання, внаслідок чого
в період з 01.02.2011 р. по 01.06.2014 р. у нього
виникла заборгованість за використану
теплову енергію у розмірі 70 597,88 грн., що
підтверджується обліковими картками
та визнається самим відповідачем.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України, за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. ч. 1, 6, 7 ст. 276 Господарського
кодексу України, загальна кількість
енергії, що відпускається,
визначається за погодженням сторін. У
разі якщо енергія виділяється в
рахунок замовлення на пріоритетні
державні потреби (ліміту),
енергопостачальник не має права
зменшувати абоненту цей ліміт без його
згоди. Розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 3.5. Додатку № 4 до
Договору, у випадку несплати теплової
енергії до кінця розрахункового
періоду, енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу в розмір 0,5% за
кожний день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача, який не
заперечується відповідачем, останній
за порушення зобов'язань за Договором
має сплатити 1 122,47 грн. пені, 6 024,78 грн.
інфляційної складової боргу та 2 833,76
грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

У заяві про уточнення позовних вимог,
позивач просить суд припинити
провадження у частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 2 587,75 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в частині
стягнення 2 587,75 грн. в
позові належить відмовити, оскільки,
зазначена сума була сплачена
відповідачем ще до порушення
провадження у справі, що
підтверджується довідкою про
надходження коштів за спожиту теплову
енергію подану позивачем разом із
заявою про уточнення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню
частково.

Крім того, відповідач звернувся до суду
із заявою про розстрочку виконання
рішення, відповідно до якої просить
розстрочити виконання рішення суду.

Відповідно до статті 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити виконання рішення.

Вищезазначені норми визначають
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду.

Проте, зазначена стаття не обмежує
право господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може відстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
визначальним фактором при наданні
відстрочки чи розстрочки є
винятковість цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення. Тому, суд оцінює
докази, які підтверджують зазначені
обставини, за правилами ст. 43 ГПК
України і лише за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право розстрочити виконання
рішення чи постанови.

Враховуючи те, що відповідач є
неприбутковою організацією, створеною
з метою утримання в належному стані та
ефективній експлуатації житлових та
нежитлових будинків, господарських
споруд та іншого майна, що передане
йому в оперативне управління, розмір
сум, що підлягають стягненню, суд
вважає за можливе відповідно до
частини 1 статті 121 Господарського
процесуального кодексу України
розстрочити виконання рішення
господарського суду на три місяці,
шляхом сплати щомісячними рівними
платежами.

За правилами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір при частковому
задоволенні позову покладається на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85, 121
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства по утриманню
житлового фонду Національної Спілки
художників України (04053, м. Київ, вул.
Смірнова-Ласточкіна, 21; )
на користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл. І. Франка, 5; ; р/р
1 у ГУ по м. Києву та Київський
області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669,
одержувач - ПАТ «Київенерго») 68 010
(шістдесят вісім тисяч десять) грн. 13
коп. основного боргу, 1 122 (одну тисячу
сто двадцять дві) грн. 47 коп. пені, 6 024
(шість тисяч двадцять чотири) грн. 78 коп.
інфляційних втрат, 2 833 (дві тисячі
вісімсот тридцять три) грн. 76 коп. 3%
річних та 1 768 (одну тисячу сімсот
шістдесят вісім) грн. 33 коп. судового
збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

4. Розстрочити виконання рішення суду
відповідно до графіка:

Дата погашення заборгованостіСумадо
05.10.2014 р. 26 586,49 грн.до 05.11.2014 р.26 586,49 грн.до
05.12.2014 р.26 586,49 грн.Загальна сума79 759,47
грн.Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.09.2014 р.

Суддя
І.О.
Домнічева