КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 910/6079/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
рішення Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014р. у справі № 910/6079/14
(суддя Цюкало Ю.В.)

За позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛР Глобус»

про стягнення коштів

Представники сторін:

від позивача (скаржник): ОСОБА_3
(адвокат, свідоцтво НОМЕР_1 25.07.2011р.);

від відповідача: Євстігнєєв А.С.
(довіреність від 04.04.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014р. відмовлено у
задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, в якому
заявлялися вимоги про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛР Глобус» грошових
коштів 77 864, 61 грн. (гарантійний платіж)
за неукладеним договором оренди, 66 143, 1
грн. збитків за ненадання послуг з
оренди приміщення, 25 954, 87 грн. отриманих
без достатньої правової підстави, 1 223, 38
грн. збитків за ненадання послуг з
організації та проведення промоушена,
а всього 171 185, 96 грн..

Ухвалою суду від 01.08.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2,
у якій, скаржник просить скасувати
частково рішення Господарського суду
міста Києва від 04.06.2014р. у справі №
910/6079/14 і прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві ФОП ОСОБА_2 до ТОВ «ЛР Глобус» про
стягнення з ТОВ «ЛР Глобус» на користь
позивача - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 грошових коштів, а саме: 66 143, 1
грн. збитків за ненадання послуг з
оренди приміщення, 25 954, 87 грн. отриманих
без достатньої правової підстави, а
всього на загальну суму - 92 097, 97 грн.
задовольнити в повному обсязі, в іншій
частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач з посиланням на
відсутність актів виконання послуг за
договором № 19/13-П від 06.03.2013р. у періоді
березень, червень, липень 2013р. та
надлишкову сплату за надання послуг з
оренди за березень 2013р. на суму 25 954, 87
грн. зазначав про неправильне
застосування судом норм матеріального
права щодо відмови в позові в цій
частині.

Невірним вважає позивач посилання суду
на те, що факт надання послуг з оренди
підтверджується сплаченими платіжними
дорученнями, оскільки факт надання
послуг може підтверджуватись тільки
актами виконаних робіт, тому що послуги
сплачувались наперед, до їх надання, як
встановлено п. 5.4 договору суборенди
(орендні платежі вносяться на
банківський рахунок орендаря авансом).

Від відповідача судом отримані
заперечення на апеляційну скаргу
(зареєстровані за вхідним суду № 09-11/14373
від 30.09.2014р.).

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування оскаржуваного рішення,
виходячи з наступного.

Договором суборенди № 19/13-П від 06.03.2013р.
який укладений між ТОВ «ЛР Глобус» та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
передбачено передачу в суборенду
позивача площі 8, 2 кв.м., яка знаходиться
в будівлі розташованій за адресою:
АДРЕСА_1.

У складеному до договору акті
прийому-передачі площі від 15.03.2013р.,
який підписаний сторонами, скріплений
їх печатками зазначено, що площа, яка
передається відповідає умовам,
зазначеним у договорі суборенди та
може використовуватися згідно
договору суборенди; площа що
передається знаходиться в належному
стані, дефектів не виявлено і
суборендар ніяких претензій до площі
не має.

У п. 2.1 договору сторони погодили, що
строк суборенди площі за даним
договором встановлюється з 15 березня
2013 року по 30 листопада 2013 року включно;
при бажанні продовжити дію договору
суборендар письмово повідомляє
орендаря не пізніше ніж за 3 місяці до
закінчення строку суборенди за даним
договором; строк суборенди не може бути
більшим ніж вказаний в первинному
договорі.

Наданою до матеріалів справи
додатковою угодою № 1 від 29.11.2013р. (аркуш
справи 61) підтверджено продовження
строку суборенди по 30 листопада 2014 року
включно, що відповідає наведеним
умовам договору.

Виконання договору в частині
здійснення орендного користування
документально підтверджено актами
виконаних послуг, які від 31.05.2013р., від
30.04.2013р., від 31.08.2013р. від 30.09.2013р. від
31.10.2013р., від 30.11.2013р., від 31.12.2013р. надані
до матеріалів справи позивачем, та
проведеними оплатами по договору,
зокрема і згідно платежів щодо яких
виник спір у справі.

Частиною 1 статті 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Положення п. 5.1 договору підтверджують
досягнення між сторонами згоди на
визначення вартості площі саме на
таких умовах, у зв'язку з чим відсутні
підстави вважати, що по одній з
істотних умов сторонами не досягнуто
згоди, чи що така відсутня в договорі
сторін.

У п.2.6. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013р. №11 зазначено, що визначення
договору як неукладеного може мати
місце на стадії укладення договору, а
не за наслідками виконання його
сторонами.

Врахувавши наявність документального
підтвердження виконання сторонами
зобов'язань, що обумовлені договором,
виходячи з положень договору по умовах
визначення вартості об'єкта суборенди
у відповідності до визначеної
власником балансової вартості, яка
підлягає індексації у відповідності до
чинного законодавства (п. 5.1 договору),
судом першої інстанції правомірно
відхилені твердження позивача про
неукладеність договору через
відсутність погодження по істотних
умовах договору (невнесення істотної
умови договору про вартість
орендованого майна) та відмовлено у
задоволенні позову в частині
повернення гарантійного платежу в сумі
77 864, 61 грн., як такого що сплачений на
користь відповідача без достатньої
правової підстави.

В силу укладення між сторонами
договору, відповідно до п.1 ст. 174
Господарського кодексу України
виникли господарські зобов'язання
визначені договором суборенди,
регулювання якого на законодавчому
рівні визначено положеннями
Цивільного кодексу України щодо
відносин найму (оренди) - глава 58 (ст. 774,
759, 762 ЦК України).

Посилаючись на відсутність підписаних
сторонами актів виконання послуг за
період березень 2013р. (з 15.03.2013р. по
31.03.2013р.) на суму 14 233, 36 грн., за червень
2013р. на суму 25 954, 87 грн., за липень 2013р. на
суму 25 954, 87 грн. позивач вважає наявними
підстави вимагати повернення на свою
користь сплачених коштів в сумі 66 143, 10
грн. стверджуючи, що у вказані періоди
послуги оренди не надавались.

Підставою виникнення обов'язку
позивача здійснити оплату за
користування приміщенням переданим в
суборенду, є договір укладений з
відповідачем 06.03.2013р. (ст. 626 ЦК України),
а зобов'язання провести оплату має
виконуватись відповідно до погоджених
таким договором умов та встановлених
вимог чинного законодавства (ст. 526 ЦК
України).

Відповідно до погоджених сторонами
умов договору (п. 5.4, 5.5):

- орендні платежі (крім додаткових
витрат і податків або якщо інше
спеціально не визначено додатково)
вносяться на банківський рахунок
орендаря щомісячно авансом не пізніше
третього календарного дня кожного
місяця…;

- всі платежі, що належать до сплати за
даним договором, вносяться в гривнях
банківським переказом на поточний
рахунок, вказаний орендарем в розділі
ІХ даного договору, в сумі, що належить
перерахуванню на дату переказу; не
дивлячись на те, що для зручності
суборендаря орендар може до першого
числа кожного місяця виставляти
суборендарю рахунки, суборендар
зобов'язаний здійснювати орендні
платежі не пізніше дати, вказаної в
цьому договорі, незалежно від факту
отримання суборендарем таких
рахунків…

Таким чином, зобов'язання здійснити
оплату за орендне користування у
відповідному періоді, виникає для
орендаря з договору, а його умовами не
передбачено такого наслідку не
підписання сторонами акту виконаних
послуг як звільнення від оплати за
оренду у зазначеному періоді.

Згідно умов договору (п. 2.2.2, 3.2.14)
передача площі підтверджується
підписанням умовноваженими
представниками сторін акту
прийому-передачі площі, який є
невід'ємною частиною цього договору; …
у випадку дострокового розірвання
даного договору суборендар
зобов'язаний повернути орендарю площу
та підписати акт прийому-передачі
площі протягом 3 (трьох) днів з моменту
повідомлення орендарем суборендаря
про дострокове розірвання договору.

На вимоги суду (ухвала від 01.08.2014р.)
позивачем не представлено належних
доказів повернення орендарю ТОВ «ЛР
Глобус» орендованого приміщення у
періоді березень, червень, липень 2013р.
та нездійснення орендного
користування підприємцем (п. 3.2.14, п. 2.2.2
договору). У вказаному періоді договір
був чинним, приміщення з оренди не
поверталось, а підписання акту
виконаних послуг між сторонами
договору є лише свідченням
документального оформлення здійснення
відповідної господарської операції,
порушення зобов'язання по складанню
акту не підтверджує ненадання послуг
згідно чинного договору за умов
неповернення приміщення з оренди.

Відхиляються також і доводи апелянта з
приводу безпідставного отримання
відповідачем коштів сплачених в сумі 25
954, 87 грн. за березень 2013р. (платіжне
доручення № 23 від 18.04.2013р.), оскільки між
сторонами у даній справі, було укладено
договір № 19/13-П від 06.03.2013р., а кошти, які
позивач просить стягнути з
відповідача, отримано останнім в
рахунок оплати за таким договором, у
зв'язку з чим кошти набуто відповідачем
за наявності правової підстави, а тому
не може бути витребувано відповідно до
положень ст. 1212 ЦК України.

Зазначене відповідає висновкам щодо
застосування положень ст. 1212 ЦК
України, які викладені Верховним Судом
України у постанові від 22.01.2013р. у
справі № 5006/18/13/2012 (3-69г12), постанові від
02.10.2013р. у справі № 6-88цс13, що обов'язкові
до врахування при прийнятті рішення, в
силу положень ч. 3 ст. 82 ГПК України.

Грошові кошти в сумі 25 954, 87 грн.
сплачено позивачем у періоді чинності
договору, який не визнаний недійсним,
був правовою підставою виникнення
відповідного права на отримання коштів
та обов'язку здійснити таку оплату.

Згідно з правовою позицією викладеною
в зазначених постановах Верховного
Суду України від 22.01.2013р., від 02.10.2013р., у
разі виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер спірних правовідносин
виключає можливість застосування до
них судом положень частини першої ст.
1212 ЦК України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно позивачу.

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимог
позивача про стягнення 1 223,38 грн.
збитків за ненадання послуг з
організації та проведення промоушена є
правильним, з огляду на відсутність
належних доказів не проведення
відповідачем промоушен-компаній,
участь у яких є обов'язковою для
позивача, а також при умові, що строк
для проведення промоушен-компаній ще
не закінчився.

За встановлених обставин, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та
скасування рішення Господарського
суду м. Києва від 04.06.2014 року.

Згідно положень ст. 49 ГПК України
судові витрати у справі покладаються
на позивача.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 04.06.2014р. у справі №
910/6079/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6079/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала