ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 916/1416/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Гладишевої Т.Я., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням в.о. голови суду № 656 від
06.10.2014р.)

При секретарі судового засідання
Молодові В.С.

За участю представників сторін:

Від прокуратури - Криворучка Д.Є., за
посвідченням № 023497 від 11.12.2013 р.;

Від позивача - Науменко О.В., за
довіреністю № 3255 від 13.12.2013 р.;

Від позивача - Орєшкова Н.В., за
довіреністю № 8728/15/10-14 від 07.08.2014 р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про час, дату та
місце його проведення повідомлений
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Українська
Національна Стивідорна Компанія"

на рішення господарського суду
Одеської області від 11.06.2014р.

по справі № 916/1416/14

за позовом Чорноморського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України в особі
Державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України" в особі відокремленого
підрозділу Одеська філія Державного
підприємства „Адміністрація морських
портів України"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Українська
Національна Стивідорна Компанія"

про стягнення 253 786,19 грн.

Встановила:

У квітні 2014 року Чорноморський
прокурор з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері Одеської
області звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою в інтересах держави, в особі
Міністерства інфраструктури України, в
особі Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі Одеської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в якій просив суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія"
заборгованість за договором № КД-4468 у
сумі 249 323,41 грн., пені у сумі 3 626,01 грн. та
3% річних у сумі 836,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням з боку
відповідача умов договору про надання
послуг, укладеного між сторонами, щодо
оплати грошових коштів за отримані
послуги.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 11 червня 2014р. (суддя
Літвінов С.В.) позов задоволено;
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
Національна Стивідорна Компанія" на
користь Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України", в особі відокремленого
підрозділу Одеської філії Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" основний борг в розмірі
249 323,41,41 грн., пені в сумі 3 626,01 грн. та 3%
річних в сумі 836,77 грн. Крім того,
стягнуто з відповідача на користь
Державного бюджету України - судовий
збір в сумі 5 075,72 грн.

Мотивуючи рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку,
що вимоги про стягнення основної
заборгованості є правомірними та
підтверджені матеріалами справи,
позивачем вірно зроблено розрахунки
пені та 3 % річних.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю „Українська
Національна Стивідорна Компанія"
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області
посилаючись на порушенням судом першої
інстанції норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
сторона посилається на те, що він не
повідомлявся належним чином про час та
місце проведення судових засідань, у
зв'язку з чим не скористався наданим
йому ст. 22 ГПК України правом.

Крім того, апелянт зазначає, що про
існування даного рішення дізнався лише
31 липня 2014 року, після того, як отримав у
Другому Приморському відділі
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

26.08.2014 р. через канцелярію суду від
представника ДП "Адміністрація
морських портів України" надійшло
заперечення на апеляційну скаргу, в
якій позивач просить суд, апеляційну
скаргу ТОВ „Українська Національна
Стивідорна Компанія" залишити без
задоволення, а рішення місцевого
господарського суду без змін, так як
воно прийняте відповідно до вимог
чинного законодавства, враховуючи всі
обставини справи.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився, хоча
про час, дату та місце його проведення
повідомлений належним чином.

Судова колегія вважає можливим
розглянути справу за відсутністю цієї
сторони, тому що її неявка не
перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представників
позивача та прокуратури, дослідивши
матеріали та обставини справи на
предмет надання їм попередньою судовою
інстанцією належної юридичної оцінки
та повноти встановлення обставин,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, згідно з
вимогами ст. 101 ГПК України, колегія
суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
жовтня 2003р. між Державним
підприємством "Адміністрація морських
портів України" та ТОВ "Українська
національна стивідорна компанія" було
укладено договір №КД-4468 про надання
послуг, згідно з яким ДП „ОМТП" силами
ділянки тепло- водопостачання та
вентиляції (ТВП та В) забезпечує роботу
вентиляції ,обслуговування
сатураторів, прийом
господарсько-побутових стоків, надання
опалення, питної холодної та гарячої
води підприємству Відповідача (п.1 п.2.1
Договору).

У свою чергу, відповідно до п.3.1.
Договору Заказник оплачує Підряднику
вартість послуг, що є предметом
договору на підставі рахунків
Підрядника та у відповідності з
тарифами, затвердженими начальником
порту.

Згідно з п. 3.5 Договору, оплата за надані
послуги здійснюється Товариством на
підставі рахунків Адміністрації
протягом 10 банківських днів з моменту
їх виставлення.

Так, у грудні 2013р. та січні 2014р. були
надані послуги з видачі питної води від
водопровідної мережі, з прийому
господарсько-побутових та зливових
стоків до системи каналізації, з
теплопостачання тепло енергії та
обслуговування вентиляційної системи.

На підтвердження виконаних у грудні 2013
року та січні 2014року робіт (послуг) між
Адміністрацією і Товариством було
підписано відповідні акти
здачі-прийняття робіт(надання послуг):

- за грудень 2013р. - № 0595 від31.12.2013р. на
суму 110 334,11 грн.

- за січень 2014р. - № 0771 від 31.01.2014р. на
суму 138 989,30 грн.

Так, керуючись умовами Договору,
Адміністрацією були виставлені
Товариству до сплати рахунки:

- за грудень 2013р. №531246 від 08.01.2014р. на
суму 110334,11 грн.

- за січень 2014р. № 531068 від 05.02.2014р. на
суму 138989,30 грн.

Однак, у порушення умов Договору,
вищевказані рахунки за грудень 2013р. та
січень 2014р. до цього часу залишаються
не оплаченими Товариством, про строчка
за ними станом на 21.03.2014р. становить:

- за рахунком № 531246 - 57 днів( за період 3
24.01.14 по 21.03.14)

- за рахунком № 531068 - 28 днів ( за період з
22.02.14 по 21.03.14)

Таким чином, сума основного боргу є
тотожною платі за надані Товариству
послуги відповідно до умов Договору,
актів здачі-прийняття робіт, та
рахунків №531246 від 08.01.2014р., №531068 від
05.02.2014р.і становить, станом на
21.03.2014р.(включно),249323,41 грн. згідно з
рахунком:

110334,11 грн.+138989,30грн.= 249323,41 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських
санкцій, передбачених цим Кодексом,
іншими законами або договором.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами ст. 901 та ст. 903 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором; якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Як вже було зазначено вище, відповідач
свої зобов'язання належним чином не
виконав, а тому позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
основного боргу у розмірі 249 323,41 грн. є
правомірними та обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Нараховані позивачем 3% річних в сумі
836,77 грн., підтверджені розрахунками
позивача, тому підлягають задоволенню
повністю на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 5.3 Договору в разі
несвоєчасної оплати платежів
Підприємство зобов'язане сплатити
Адміністрації пеню із розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ, діючої
у період, за який сплачується пеня, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, судова
колегія дійшла висновку щодо
правильності нарахування зазначеної
суми.

Отже, судова колегія доходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції цілком вірно встановлені
обставини справи, ним дана правильна
юридична оцінка із застосуванням
належних норм матеріального права з
дотриманням норм процесуального права.

Судова колегія відхиляє доводи
апелянта стосовно того, що суд першої
інстанції неправомірно розглянув
справу без участі представника
відповідача з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання
призначене на 02 червня 2014р. не прибув.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.06.2014р. відкладено
розгляду справи на 11 червня 2014 року та
зобов'язано відповідача надати: відзив
по суті позовних вимог, докази на
обґрунтування заперечень та належним
чином засвідчені копії установчих
документів на підставі яких діє
відповідач (статут, свідоцтво про
державну реєстрацію тощо).

11 червня 2014р. представник відповідача
вдруге не скористався своїм правом на
судовий захист, вимоги ухвали від
02.06.2014р. не виконав та у судове
засідання не прибув.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 року, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

У пункті 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011 року зазначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Також, відповідно до приписів пункту 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвала про порушення провадження у
справі надіслана за належною адресою
відповідача. Ухвала отримана
відповідачем, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке наявне в матеріалах
справи (арк. справи 40).

Відтак, скаржник про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

За таких обставин, судова колегія
вважає що доводи, які викладені в
апеляційній скарзі, є хибними та не
заслуговують уваги.

За таких обставин, оскаржуване рішення
господарського суду Одеської області
відповідає вимогам закону та
обставинам справи, а тому підстав для
її скасування не вбачається. У зв'язку з
чим, апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105
господарського процесуального кодексу
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Українська Національна Стивідорна
Компанія" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської
області від 11.06.2014р. по справі № 916/1416/14-
залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 08.10.2014
р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
Т.Я. Гладишева

Суддя
Н.В. Ліпчанська