ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

07 жовтня 2014 р.

Справа № 902/1213/14

за позовом:Публічного акціонерного
товариства "Акцент-Банк" ( вул.
Батумська, буд.11, м. Дніпропетровськ, 49074
а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49094)

до:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (
АДРЕСА_1, 21027)

про стягнення заборгованості 20 675,71 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання
Головаченко Т.В.

Представники

позивача : Сауляк Є.В.,

відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов публічним акціонерним
товариством "Акцент Банк" до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
20675,71 грн. заборгованості, з яких: 12000,00
грн. заборгованості по кредиту; 5229,33
грн. заборгованості по відсотках за
користування кредитом; 1934,38 грн. пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 1512,00 грн. заборгованості
по комісії за користування кредитом.

Ухвалою суду від 18.08.2014 року було
порушено провадження у справі з
призначенням судового засідання на
07.10.2014 року.

В судове засідання 07.10.2014 року з'явився
представник позивача, який позов
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача не з'явився,
направлена кореспонденція суду
повернута, з поштовою відміткою «За
закінченням строку зберігання».

При цьому, що про час та місце судового
засідання відповідач був повідомлений
належним чином ухвалою суду від 18.08.2014
року, яка надсилалась останньому
рекомендованою кореспонденцією.

В силу вимог ч.1 ст.64 Господарського
процесуального кодексу України (ГПК
України) ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
сторонам або прокурору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Окрім того, при неявці відповідача в
судове засідання суд звертає увагу на
п.4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
року № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році", п.11 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2007 року № 01-8/123 "Про
деякі питання практики застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" в яких наголошується,
що до повноважень господарських судів
не віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Також суд зазначає, що відповідно до
пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
року № 75 (з подальшими змінами), перший,
належним чином підписаний, примірник
процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у
справі; на звороті у лівому нижньому
куті цього примірника проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить:
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена.

Як наголошується в п.19 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 13.08.2008 року № 01-8/482 "Про
деякі питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року" дана
відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

На першому примірнику ухвали, яка
наявна в справі, є штамп суду з
відміткою про відправку документів.
Дана відмітка оформлена відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України наведених
вище, а тому суд дійшов висновку, що
вона є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

При цьому, суд констатує, що
відповідачем не подано жодного
клопотання, заяви, телеграми, в тому
рахунку і щодо перенесення розгляду
справи, її відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК
України щодо строків вирішення спору
та той факт, що неявка в засідання суду
відповідача або його представника,
належним чином та відповідно до
законодавства повідомлених про дату,
час та місце судового засідання, не
перешкоджає розгляду справи, суд
дійшов висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75
ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Між позивачем та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 була
підписана заява про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів і відбитка печатки
від 21.12.2011 року, згідно якої відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг" (далі умов), тарифів
банку, що розміщені в мережі Інтернет
на сайті httр://a-bank.com.ua., які разом з
заявою складають договір банківського
обслуговування № б/н від 21.12.2011 року (
далі договір).

Відповідно до договору № б/н від 21.12.2011
року відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
НОМЕР_2, в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта ( системи клієнт
банк, Інтернет клієнт банк, sms
повідомлення або інших), що визначено
та врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.11.1.16. умов - при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" ( або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт -
банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
сертифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис"-
електронно-цифровий підпис за правовим
статусом прирівнюється до
власноручного підпису(печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Відповідно до "Заяви про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів та відтисків
печатки", банк при наявності вільних
грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
рамках ліміту, в розмірах якого банк
оповіщає клієнта на свій розсуд або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення,
змінення ліміту, погашення
заборгованості та розмір відсоткової
ставки, користування кредитним лімітом
регламентується умовами та правилами
надання банківських послуг та тарифів
банка, розміщених в мережі Інтернет на
сайті сайті httр://a-bank.com.ua., які разом з
цією анкетою (заявою) складають договір
банківського обслуговування.

Згідно розділу 1 правил, розміщених на
web-сайті банку сайті httр://a-bank.com.ua., ці
правила є публічною офертою, що містять
умови та правила надання послуг банком
його клієнтам. Таким чином, клієнт
отримує доступ до всіх без виключення
послуг Банку.

Згідно п. 3.11.1.1. умов - кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів і
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Згідно п. 3.11.1.8. умов - проведення
платежів клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком на протязі одного
року с моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" або в формі
"Заяви про відкриття поточного рахунку
і картки зі зразками підписів та
відтисків печатки", або в формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
в формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в будь -
якій інші формі.

Відповідно до п. 3.11.1.6. Умов зазначає, що
Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, SMS -
повідомлення або інших).

Свої зобов'язання за договором № б/н
від 21.12.2011 року позивач виконав в
повному обсязі, надавши відповідачу
кредитний ліміт в розмірі 12000,00 грн., що
підтверджується випискою по рахунку
відповідача.

Відповідно до розділу Умов 3.11.4. яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі- "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг; Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.11.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого "Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Відповідач свої зобов'язання за
договором банківського обслуговування
№ б/н від 21.12.2011 року не виконує
належним чином, внаслідок чого
утворилась заборгованість по тілу
кредиту, по відсотках, з комісії за
користування кредитом, пені, що
підтверджується випискою по рахунку
останнього.

21.07.2014 року позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
№ 11221АBVIS01G з вимогою сплатити
заборгованість за договором
банківського обслуговування № б/н від
21.12.2011 року, яка останнім залишена без
задоволення.

Відповідно до п. 3.11.5.1 Умов - При
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п., п. 3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених п., п. 3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4,
винагороди, передбаченого п., п. 3.11.2.2.5,
3.11.4.4, 3.11.4.5, 3.11.4.6 Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту. Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.11.4.1.3. від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, відповідно до 3.11.5.4 Умов -
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.11.0.5.1., 3.11.5.2., 3.11.5.3,
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано Клієнтом.

Пунктом 3.11.6.1. Умов зазначено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі) та і або з
моменту надання Клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках кредитної
Ліміту в межах зазначених у них сум, і
діє в обсязі перерахованих засобів до
повного виконання зобов'язань
сторонами.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за Договором
обслуговування кредитних лімітів на
поточному рахунку Відповідач станом на
день розгляду справи в суді існує
заборгованість - 12000,00 грн.
заборгованості по кредиту; 5229,33 грн.
заборгованості по відсотках за
користування кредитом; 1934,38 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором; 1512,00 грн. заборгованості по
комісії за користування кредитом.

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності через неможливість
виконання ним грошевого зобов'язання,
та повинен у встановлений термін та на
вимогу кредитора сплатити суму боргу.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК
України, якщо договором встановлено
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишалася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, передбачених законом, а
також відмова від виконання або
відстрочка виконання з мотиву, що
зобов'язання другої сторони за іншим
договором не було виконано належним
чином, не допускаються.

На підставі викладеного, враховуючи, що
відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості або
обґрунтованих заперечень проти позову,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача обґрунтовані,
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами та підлягають
задоволенню в частині стягнення: - 12000,00
грн. заборгованості по кредиту; 5229,33
грн. заборгованості по відсотках за
користування кредитом; 1512,00 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Крім суми основного боргу позивачем
було заявлено до стягнення 1934,38 грн.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до 3.11.5.1 Умов - При порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п., п.
3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п., п.
3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.11.2.2.5, 3.11.4.4, 3.11.4.5,
3.11.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту. Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.11.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Відповідно до п.6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, відповідно до 3.11.5.4 Умов -
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.11.0.5.1., 3.11.5.2., 3.11.5.3,
здійснюється протягом 3 (Трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано Клієнтом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України - неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст.3 Закону України „ Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного
банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Перевіривши нарахування пені суд
приходить до висновку, що дане
нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства, інтересам
сторін та підлягає задоволенню.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Враховуючи викладені обставини, а
також те, що станом на час розгляду
справи в суді відповідач не надав
докази в спростування позовних вимог,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю як обґрунтований
та правомірний.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625, 629, 1050,
1054 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21027; код ЄДРПОУ НОМЕР_1)
на користь публічного акціонерного
товариства "Акцент - Банк" (вул.
Батумська, буд.11, м. Дніпропетровськ,
49074; а/с 1800, м. Дніпропетровськ, 49094, ) 12000,00 грн. заборгованості
по кредиту; 5229,33 грн. заборгованості по
відсотках за користування кредитом;
1934,38 грн. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором; 1512,00 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом; 1827,00 грн. витрат
зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Копію рішення надіслати відповідачу.

Повне рішення складено 10 жовтня 2014 р.

Суддя Яремчук
Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу ( АДРЕСА_1, 21027)