ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Справа № 915/1339/14

м.
Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Громової Л.А. дов. № 6867/юр від 22.10.2012р.

представник відповідача в судове
засідання не з'явився,

розглянувши у судовому засіданні
матеріали справи,

За позовом: Обласного комунального
підприємства "Миколаївоблтеплоенерго",
54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 5а

До відповідача: Комунального
підприємства "Спеціалізоване
комунальне підприємство "Гуртожиток",
54006, м. Миколаїв, вул. Маршала
Василевського, буд. 55-а

про: стягнення безпідставно спожитої
теплової енергії у розмірі 13 228,53 грн.

встановив:

Обласне комунальне підприємство
"Миколаївоблтеплоенерго" звернулось
до господарського суду з позовними
вимогами про стягнення з Комунального
підприємства "Спеціалізоване
комунальне підприємство "Гуртожиток"
11843,04 грн. - вартості безпідставно
спожитої теплової енергії, 174,14 грн. - 3%
річних та 1211,35 грн. - збитків від
інфляції.

Відповідач в судове засідання 13.10.2014
року не з'явився, відзив по суті
заявлених позовних вимог до суду не
надав, причини неявки не повідомив, про
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином про що
свідчить повідомлення про вручення.

Згідно ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне:

Обласним комунальним
підприємством
"Миколаївоблтеплоенерго" 25.10.2012 року
було здійснено обстеження приміщень КП
"Спеціалізоване комунальне
підприємство "Гуртожиток" за адресами
м.Миколаїв, вул.Бутоми, 9, 11, 13, 15. За
результатами вказаної перевірки було
складено акт (а.с.18,19) у відповідності до
якого ОКП "Миколаївоблтеплоенерго"
запропонувало КП "Спеціалізоване
комунальне підприємство "Гуртожиток"
укласти Договір на постачання теплової
енергії за вказаними адресами.

Позивач направив на адресу
відповідача 26.10.2012 року два примірники
Договору № 4061.10 на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії за адресами: м.
Миколаїв, вул. Бутоми 9, 11, 13, 15, вказаний
Договір відповідач не підписав.

В подальшому, обласне комунальне
підприємство "Миколаївоблтеплоенерго"
неодноразово зверталось до КП
"Спеціалізоване комунальне
підприємство "Гуртожиток" з
пропозицією укласти Договір № 4061.10 на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії за
адресами: м. Миколаїв, вул. Бутоми 9, 11, 13,
15, але відповідач ухилявся від
укладання Договору та продовжував
споживати теплову енергію
безпідставно.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.10.2013 року позивач підключив до
системи теплопостачання об'єкти за
адресами: м. Миколаїв, вул. Бутоми 11, 13, 15,
що підтверджується нарядами на
підключення № 6645 від 30.09.2013 (а.с.28) , № 6646
від 30.09.2013 (а.с. 30), № 6643 від 30.09.2013 (а.с. 32),
№ 6640 від 30.09.2013 (а.с.34), нарядами на
відключення № 10328 від 24.03.2014 року (а.с. 29),
№ 10329 від 24.03.2013 року (а.с.31), № 10326 від
24.03.2014 року (а.с.33), № 10323 від 24.03.2014 року
(а.с.35).

Відповідач в опалювальний період з
07.10.2013р. по 31.03.2014р. споживав теплову
енергію в підтвердження чого
складались відомості споживання
теплової енергії за підписом
уповноваженої особи відповідача на
вказаних відомостях та надавались
позивачу (а.с. 37 - 50).

Згідно ч. 2. ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Пунктом 1.7 Постанови Пленуму
Вищого Господарського суду України № 14
від 17.12.2013 року «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» передбачено, що
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

Днем пред'явлення вимоги
кредитором слід вважати день, у який
боржник одержав надіслану йому вимогу,
а в разі якщо вимогу надіслано засобами
поштового зв'язку і підприємством
зв'язку здійснено повідомлення про
неможливість вручення поштового
відправлення, то днем пред'явлення
вимоги є дата оформлення названим
підприємством цього повідомлення.

У відповідності до ст. 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

Позивачем для оплати вартості
отриманої в опалювальний період з
07.10.2013р. по 31.03.2014р. теплової енергії
було направлено на адресу відповідача
рахунки - фактури № 4061.11 від 29.11.2013 року,
№ 4061.11 від 30.12.2013 року, № 4061.11 від 31.01.2014
року, № 4061.11 від 31.01.2014 року, № 4061.11 від
28.02.2014 року, № 4061.11 від 31.03.2014 року, № 4061.11
від 31.03.2014 року, № 4061.11 від 30.06.2014 року
(а.с. 51 - 58), що підтверджується реєстрами
згрупованих рекомендованих листів
(а.с.59, 65) та підписами представника
відповідача в журналі реєстру (а.с. 60 -
64).

Відповідач вказану
заборгованість перед позивачем не
погасив, що і зумовило позивача
звернутись до суду з позовом про
стягнення безпідставно спожитої
теплової енергії за період з 07.10.2013 року
по 31.03.2014 року в сумі 11843,04 грн.

Так, вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
безпідставно спожиту теплову енергію
за період з 07.10.2013 року по 31.03.2014 року в
сумі 11843,04 грн. є обґрунтованими
відповідно до вимог Закону та
підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України визначено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання за вимогою
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Позивач згідно наданого розрахунку
(а.с. 67,68) нарахував та просить суд
стягнути з відповідача 3% річних за
період з 12.12.2013 року по 07.08.2014 року в
розмірі 174,14 грн. та збитки від
інфляції за період грудень 2013 року -
червень 2014 року в розмірі 1211,35 грн.
розмір яких є обґрунтованим відповідно
до вимог Закону та підлягає
задоволенню.

Будь - яких доказів того, що відповідач
належним чином і в повному обсязі
провів оплату за поставлену теплову
енергію, відповідач, у порушення
приписів ст. 33 ГПК України, суду не
надав, тобто не довів безпідставність
позовних вимог, тоді як надані
позивачем докази, як зазначалось вище,
навпаки, підтверджують наявність
вказаної у позові заборгованості, а
відтак і обґрунтованість позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального
підприємства «Спеціалізоване
комунальне підприємство «Гуртожиток»
(54006, м. Миколаїв, вул. Маршала
Василевського, буд. 55-а, р/р 4784 МРУ
ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 326610, ) на користь Обласного
комунального підприємства
"Миколаївоблтеплоенерго" (54034,
м.Миколаїв, вул. Миколаївська, 5а, р/р
10 у МОУ ВАТ «Державний ощадний
банк України», МФО 326461, )
11843,04 грн. заборгованості за
безпідставно спожиту теплову енергію,
174,14 грн. - 3% річних, 1211,35 грн. - збитки від
інфляції та 1827,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення
складено 14.10.2014 року.

Суддя
Н.О. Семенчук