ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.14р. Справа № 904/5891/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЕРЧЕНСЬКИЙ
СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД", м.Керч

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Публічне акціонерне
товариство "Металургійний комбінат
"Азовсталь", м. Маріуполь

про стягнення 66 631,94 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Шляєв І.В., представник
за довіреністю №84 від 01.01.14р.

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЕРЧЕНСЬКИЙ
СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (далі -
відповідач), третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Публічне акціонерне
товариство "Металургійний комбінат
"Азовсталь" (далі - третя особа) про
стягнення 66 631,94 грн.

Ухвалою господарського суду від 08.08.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 09.09.14р.

Ухвалою господарського суду від 09.09.14р.
продовжено строк розгляду спору по
суті до 22.10.14р. включно та відкладено
розгляд справи на 09.10.14р.

09.10.14р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 13.10.14р.

13.10.14р. у судове засідання повноважний
представник позивача не з'явився.
Жодних пояснень щодо причини неявки
або інших клопотань до господарського
суду не надходило. Про день, час та
місце розгляду справи повноважний
представник позивача повідомлений
належним чином, що підтверджує
протокол судового засідання від 09.10.14р.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає, що повноважний представник
позивача у судове засідання не з'явився
без поважних причин, у зв'язку з чим суд
вважає за можливе розглянути справу в
даному судовому засіданні без участі
повноважного представника позивача за
наявними в ній матеріалами.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача заявлені позовні вимоги
визнав частково, а саме у розмірі 65 527,37
грн., про що також зазначено у відзиві,
який долучено до матеріалів справи.

Повноважний представник третьої особи
у судове засідання не з'явився, але
09.10.14р. до господарського суду надійшли
пояснення (через електронну пошту та
факс), відповідно до яких представник
третьої особи просить розглянути
справу з урахуванням наданих пояснень.

У судовому засіданні 13.10.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, дослідивши
подані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з договором № ЗАК/2-1 від 01.02.13р.
по залізничній накладній № 49405830 у
вагоні №68620046 ТОВ "Трансінвест Холдинг"
позивачу була поставлена продукція -
накладки та підкладки рельсові 1Р65 та
2Р65 у кількості 66 430 кг.
Вантажовідправником по цьому
постачанню була третя особа, засобами
якого і було здійснено відвантаження,
що відображено в накладній № 49405830.

24.02.14р. станцією Синельникове
Придніпровської залізниці складений
акт загальної форми №284, яким
зафіксовано порушення захисного
укриття вагону та наявність поглиблень
у вантажі.

27.02.14р. при прийманні прибулого вантажу
по кількості на станції одержувача
була виявлена вагова недостача
вантажу, про що свідчить весовка
станції Сортувальна. Позивач зазначає
про те, що відповідно до ст. 52 Статуту
залізниць України, вантажоодержувач
звернувся до станції призначення про
перевірку маси вантажу і видачу
комерційного акту.

27.02.14р. станцією призначення
Керченський завод був виданий
комерційний акт АА №018067/2/1, згідно з
яким вагова недостача у вагоні № 68620046,
який прибув 27.02.14р. по залізничній
накладній № 49405830 склала 4 450 кг.

Позивач звертає увагу на те, що
відповідно до ст. 53 Статуту залізниць
України, вантажоодержувачем був
викликаний представник
Торгово-промислової палати Криму для
здійснення приймання прибулого
вантажу по кількості. Одночасно,
приймання проводилося відповідно до
Інструкції № П-6 комісією
вантажоодержувача за участю
представника громадськості.

В ході приймання за участю експерта
було виявлено: недостача підкладок 1Р65
рельсових в кількості - 4 139 кг, про що
складений акт експертизи № ВК-19Э від
01.03.14р. і акт приймання по кількості №1
від 01.03.14р.

Відповідно до акту експертизи № ВК-19Э
від 01.03.14р. встановлено, що: «При внешнем
осмотре установлено:

- полувагон цельнометаллический,
имеется трафаретная маркировка с
указанием номера полувагона, массы
тары, грузоподъемности, объема, даты
постройки и ремонта;

- на момент осмотра груз расположен
ниже бортов на 1.50 м. покрыт защитной
сеткой-рабица, закрепленной за
внутренние увязочные устройства
полувагона металлической проволокой
диаметром 6 мм в две нити;

- защитная маркировка груза
отсутствует;

-прокладки по типу разделены фанерной
перегородкой по всей ширине
полувагона;

- на изделиях маркировка, наименование
изготовителя, тип накладки, месяц и год
изготовления.

В одной стороне полувагона у торцевой
стенки в секторе погрузки накладок
типа 1Р65 увязка проволокой нарушена,
сетка-рабица отвернута от груза на 0,7м,
в месте отсутствия защитного покрытия
имеется углубление в грузе на всю
ширину полувагона длиной 0.70 м, глубиной
0,30-0,5 м...

В результате взвешивания установлено:

Номер полува-гонаСогласно
железнодорожной (кг) накладной
Фактически (кг)Расхождение в массе
нетто груза, (кг) ТараВес
сетки-рабицаВес Груза с
сеткой-рабицаВес груза без
сетки-рабицаБруттоТараМасса
сетки-рабица с увязочной
проволокойНетто грузаМенее
1.968620046 Вес
фанерной перегородки 9.00
Аналогічні порушення цілісності
вантажу описані в комерційному акті АА
018067/2/1 від 27.02.14р.

Як зазначає позивач, розбіжності в
висновках комерційного акту та акту
експертизи пов'язані з тим, що
приймання прибулого вантажу (накладки
та підкладки рельсові 1Р65 та 2Р65). на
станції призначення проводилося без
переважування кожного вантажу окремо,
захисної сітки, фанерної перегородки
та вагону, що призвело до помилкових
висновків комерційного акту в бік
збільшення розмірів недостачі. При
прийманні за участю експерта
Торгово-промислової палати Криму всі
ці недоліки були враховані і об'єктивно
встановлений розмір недостачі - 4 139 кг.
При таких обставинах, позивач вважає,
що при розгляді цієї справи слід
вважати належним доказам розміру
недостачі саме акт експертизи № ВК-19Э
від 01.03.14р.

Позивач зауважує, що вартість
виявленої недостачі склала 65 863,94 грн.,
розрахунок якої додається до позовної
заяви. Крім того, позивачем сплачена
експертиза (платіжне доручення № 735 від
24.03.14р.), вартість якої склала 768,00 грн.
(рахунок № 7021 від 04.03.14р.), а всього 66 631,94
грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем було направлено на адресу
відповідача претензію з вих. № 01/395 від
22.05.14р., відповідно до якої позивач
вимагав від відповідача оплати
завданих збитків у розмірі 66 631,94 грн. Як
зазначає позивач, вищезазначені вимоги
були залишені відповідачем без
відповіді та задоволення. у зв'язку з
чим позивач був змушений звернутися з
позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача суму
збитків від недостачі у розмірі 66 631,94
грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги
визнав частково, а саме у розмір 65 527,37
грн., виходячи з наступного.

Посилаючись на ст. 114 Статуту залізниць
України відповідач зазначає про те, що
недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Пункт 27 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000р. №644, встановлює
розмір граничного розходження
визначення маси вантажу і природної
втрати вантажу під час перевезення для
вантажів.

Як зазначає відповідач, позивачем при
розрахунку суми позову не застосована
норма недостачі. При видачі вантажів
такого виду (сума норми природної
втрати та граничного розходження
визначення маси нетто) становить 0,5 %
маси нетто, зазначеної в перевізних
документах.

Так, маса нетто у вагоні № 68620046
становить 66 430 кг, тому норма природної
втрати і граничного розходження
становить 332,15 кг, а маса недостачі,
згідно з даними комерційного акту АА №
018067/2/1 становить 4 450 кг. Отже
відповідальна недостача складає
відповідно 4 117,85 кг.

Таким чином, як вважає відповідач,
стягненню підлягає 65 527,37 грн. з ПДВ
(13260,84 грн. х 4,11785 т х 20%).

Відповідач зазначає про те, що ч. 2 ст. 9
ЦК України визначено, що законом можуть
бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері
господарювання, а стаття 23 Закону
України "Про залізничний транспорт" та
стаття 314 ГК України саме і
встановлюють обмежену матеріальну
відповідальність перевізника.
Частиною 5 ст. 114 Статуту обумовлено, що
витрати і збитки, не передбачені
договором перевезення і Статутом, не
підлягають відшкодуванню. До того ж,
згідно зі статтею 53 Статуту, пунктом 30
Правил видачі вантажів у разі потреби
встановлення розміру або причини
недостачі, псування або пошкодження
вантажу і суми, на яку знижено його
вартість, залізниця за власною
ініціативою чи на вимогу одержувача
запрошує експертів. Експертиза
провадиться в присутності начальника
станції, його заступника або іншого
уповноваженого начальником станції
працівника. Одночасно з викликом
експерта станція повідомляє про це
одержувача, який має право взяти участь
в експертизі вантажу. Залізниця
встановила розмір нестачі вантажу під
час комісійної видачі, зафіксувавши
його в комерційному акті. Таким чином
проведення експертизи, за ініціативою
залізниці не було необхідним, оскільки
згідно зі ст. 129 Статуту залізниць
України, обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці під час
залізничного перевезення
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми. Одержувач з
вимогою про проведення експертизи до
залізниці не звертався. Таким чином,
одержувач, тобто позивач, порушив
встановлений залізничним
законодавством спеціальний порядок
проведення експертизи. Тобто, внесення
суми вартості проведення експертизи
ТПП до загальної суми позову є
неправомірним. Виходячи з
вищенаведеного, відповідач просить суд
у решті позовних вимогах до
відповідача відмовити.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Спірні відносини сторін виникли при
перевезенні вантажів залізницею, тому,
відповідно до ч. 5 ст. 306 Господарського
кодексу України, мають регулюватися
Статутом залізниць України, який
визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниці, а також
підприємств, організацій, установ, які
користуються залізничним транспортом.

Позови про відшкодування вартості
вантажу втраченого, пошкодженого або
такого, який прибув з нестачею, при
перевезенні вантажів у прямому
залізничному сполученні в межах
залізниць України заявляються як
вантажоодержувачем, так і
вантажовідправником, а також від їх
імені уповноваженою особою у всіх
випадках до залізниці призначення (а не
відправлення або транзитної), що
передбачено ст. 131 Статуту залізниць
України.

Статтею 130 Статуту залізниць України
встановлює право вантажовідправника
або вантажоодержувача заявляти
претензію або позов до залізниці у разі
втрати, недостачі, псування або
пошкодження вантажу лише за умови
подання оригіналів накладної,
квитанції про приймання вантажу,
багажної і вантажобагажної квитанції
та комерційного акту.

Із комерційного акту АА № 018067/2/1 від
27.02.14р. вбачається, що вантаж прибув на
станцію призначення у технічно
справному вагоні, вантажопідйомністю 69
т. При переважуванні встановлено:
брутто 82 000 кг, тара 20 020 кг, нетто 61 980 кг,
що менше ніж зазначено у документі на 4
450 кг. У технічному відношенні вагон
справний, але виявлено порушення
марковочної захисної сітки, яка була
відірвана, внаслідок чого поверхня
вантажу на відстані 70 см від торцевої
стінки не вкрита. Таким чином,
господарський суд вважає, що вказані в
комерційному акті обставини, свідчить
про не схоронність вантажу при
перевезенні.

У відповідності до статей 110, 129 Статуту
залізниць України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу від часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі
одержувачу або передачі згідно з
Правилами іншому підприємству;
обставини, які можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності
залізниці, посвідчуються комерційним
актом.

Згідно зі статей 113, 114 Статуту
залізниць України за незбереження
(втрату, нестачу, псування і
пошкодження) прийнятого до перевезення
вантажу, багажу, вантажобагажу
залізниці несуть відповідальність у
розмірі фактично заподіяної шкоди,
якщо не доведуть, що втрата, нестача,
псування, пошкодження виникли з
незалежних від них причин.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном "власність" розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті за
незбереження схоронності вантажу.
Невиконанням обов'язку щодо
схоронності вантажу відповідач
порушує права позивача щодо отримання
вантажу у повному об'ємі, безпідставно
не відшкодовуючи понесену втрату.

Принцип належності та допустимості
доказів, встановлений у статті 34
Господарського процесуального кодексу
України, полягає у тому, що обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

На цій підставі господарський суд при
вирішенні спору по суті має право і
повинен надавати оцінку будь-яким
доказам, в тому числі комерційному
акту, актам загальної та інших форм,
іншим складеним залізницею та
вантажоодержувачем,
вантажовідправником, документам з
огляду на їх відповідність вимогам
Статуту залізниць України, Правилам
перевезення вантажів, інших
нормативно-правових актів.

На підставі викладеного, з урахуванням
встановлених обставин, суд вважає, що
відповідачем, як перевізником, не було
виконано належним чином свого
обов'язку із забезпечення схоронності
переданого йому до перевезення
вантажу, внаслідок чого позивачу, як
вантажоодержувачу, була спричинена
реальна шкода у розмірі 65 527,37 грн.
вартості нестачі спірного вантажу, з
урахуванням норми природної втрати та
граничного розходження визначення
маси нетто.

Вимоги позивача в частині стягнення
вартості сплаченої експертизи у
розмірі 768,00 грн. задоволенню не
підлягають, оскільки згідно зі ст. 129
Статуту залізниць України, обставини,
що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці під час залізничного
перевезення засвідчуються
комерційними актами або актами
загальної форми. Позивач з вимогою про
проведення експертизи до відповідача
не звертався. Таким чином, позивач
порушив встановлений залізничним
законодавством спеціальний порядок
проведення експертизи.

Викладене є підставою для задоволення
позову частково.

Судові витрати у справі відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст. 306 Господарського кодексу
України, ст.ст. 110, 113, 114, 129, 130, 131 Статуту
залізниць України, ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49,
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49602,м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд.
108, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЕРЧЕНСЬКИЙ
СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД"(98306, м. Керч, вул. Вери
Бєлік, буд. 12, ) суму
збитків від нестачі вантажу у розмірі 65
527,37 грн. (шістдесят п'ять тисяч п'ятсот
двадцять сім грн. 37 коп.), витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1 796,71
грн. (одна тисяча сімсот дев'яносто
шість грн. 71 коп.).

В решті позовних вимог -відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 14.10.14р.

Суддя Н.Е. Петренко