ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року
Справа № 925/1276/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Спаських
Н.М. з секретарем судового засідання
Волна С.В., за участю представників
сторін:

від позивача: Федоров О.А. - за
довіреністю;

від першого відповідача: не з'явився;

від другого відповідача:Левченко Н.П. -
арбітражний керуючий ТОВ "Черкаська
продовольча компанія"

третя особа: Небилиця Р.В. - за
довіреністю від ПАТ "Укрексімбанк"

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за

позовом Публічного акціонерного
товариства "Старокиївський банк" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Агроінвест"
та до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаська
продовольча компанія" про
стягнення 600 132,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про солідарне
стягнення з відповідачів, як із
позичальника та поручителя, 600 132,65 грн.
заборгованості, з яких 500 000,00 грн. -
основний борг по кредиту, 27 452,05 грн.
простроченої заборгованості по
процентам, 3 665,75 грн. штрафу за
несвоєчасну сплату відсотків, 25000,00 грн.
штрафу за несвоєчасну сплату кредиту, 43
068,49 грн. пені за несвоєчасну сплату
кредиту, 946,35 грн. пені за несвоєчасну
сплату відсотків на підставі
кредитного договору № 16-2013 від 01.10.2013
року.

В ході розгляду справи
представник позивача свої вимоги
підтримав повністю та просить їх
задовольнити.

Перший відповідач - ТОВ
"Промінь-Агроінвест" (позичальник)
заперечив проти правильності
розрахунків позивача та просить у
задоволенні позову відмовити повністю.

Другий відповідач - ТОВ "Черкаська
продовольча компанія" (поручитель) -
просить у задоволенні позову стосовно
себе у позові відмовити повністю,
оскільки згідно судового рішення у
справі № 925/1469/14 договір поруки із
позивачем від 01.10.2013 року визнано
недійсним.

Представник першого відповідача у
судове засідання 03.10.2014 року не
з'явився, клопотання про відкладення
засідання не подавав, відзив на позов
не змінив, а тому суд вважає за можливе
завершити розгляд справи за
відсутності представника першого
відповідача за наявними у справі
документами.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, що надані в ході
розгляду справи, дослідивши наявні в
справі документи, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення
лише стосовно першого відповідача у
справі, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК
України сторони по справі повинні
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень.

З матеріалів справи вбачається
наступне:

01.10.2013 року між публічним акціонерним
товариством "Старокиївський банк"
(позивач) та ТОВ "Промінь-Агроінвест"
(позичальник) було укладено кредитний
договір № 16-2013 (далі - Кредитний
договір, а.с. 6), у відповідності до умов
якого позивач зобов'язався надати
відповідачу кредит в сумі 500 000,00 грн. з
кінцевим строком погашення 31.12.2013 року.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що за
користування кредитними коштами
позичальник сплачує позивачу 12% річних.

Доказів зміни вказаних умов
кредитування сторонами у справу не
надано.

Наданою у справу позивачем копією
меморіального ордеру № 68 від 09.10.2013
року ( а.с. 11) підтверджується, що ТОВ
"Промінь- Агроінвест" отримав від
позивача кредитні кошти в сумі 500 000,00
грн. на виконання умов кредитного
договору № 16-2003 від 01.10.2013 року.

Заперечень проти неотримання
кредитних коштів відповідач суду не
надав.

Кредитний договір від 01.10.2013 року
укладено його сторонами у
відповідності до вимог чинного
законодавства, зокрема до ст. 1054 ЦК
України, якою передбачено, що за
кредитним договором банк видає
позичальнику кредит на умовах
договору, а позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити за нього
проценти. Кредитний договір сторонами
виконувався.

У відповідності до ст. 193 ГК України, 526
ЦК України, зобов'язання підлягають до
виконання належним чином та у
встановлений договором строк.

Доказів повернення кредиту в сумі 500
000,00 грн. позивач суду не надав, строк
виконання даного зобов'язання сплив
31.12.2013 року, а тому ці кошти підлягають
до примусового стягнення.

За розрахунками позивача, позичальник
також має борг по процентах за
користування кредитними коштами у
загальній сумі 27 452,05 грн., які
нараховані за період з 01.02.2014 року по
17.07.2014 року (а.с. 14).

Розрахунок боргу по процентах по
ставці 12% річних і за фактичну
кількість днів у році та місяці
позивачем зроблено вірно та у
відповідності до умов кредитного
договору між сторонами.

У відповідності до умов розділу 3
кредитного договору, нарахування
процентів за цим Договором
здійснюється на суму фактичної
заборгованості по кредиту від дня
зарахування кредитних коштів на
поточний рахунок позичальника до
повного погашення заборгованості по
кредиту. Проценти сплачуються
позичальником щомісяця в останній
робочий день поточного місяця.

Доказів про проведення повного
розрахунку за процентами Позичальник
суду не надав, наявність цього боргу не
заперечив, строки сплати нарахованих
процентів за період з лютого по липень
2014 року є такими, що настали, а тому до
примусового стягнення на користь
позивача належить 27 452,05 грн. процентів
за користування кредитом.

У відповідності до п. 5.2-5.4. Кредитного
договору, за порушення Позичальником
термінів повернення (сплати) кредиту
та/або процентів, позичальник повинен
сплати на користь позивача пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діє на момент прострочки по
кредиту чи відсотках, а також
одноразовий штраф за кожний
несвоєчасний платіж по кредиту та
відсотках.

Дані умови договору відповідають
положенням чинного законодавства,
зокрема ст. 549 ЦК України про те, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання і
положенням Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", за
яким розмір пені що сплачується,
обмежується подвійною обліковою
ставкою НБУ. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахування пені припиняється
через шість місяців з часу виникнення
права на нарахування пені, якщо інше не
передбачено умовами договору.

Виходячи з відсутності у
кредитному договорі інших умов,
нарахування пені по кредиту та
процентах в будь-якому разі повинно
проводитися лише за шість місяців з
моменту настання права на нарахування
пені по кожному платежу.

З цих підстав суд погоджується із
запереченнями першого відповідача у
справі про те, що нарахування пені по
кредиту позивачем неправомірно
проведено за період більше ніж шість
місяців на одну і ту саму суму боргу.

За належним розрахунком пеня по
кредиту складає лише 38 561,64 грн. за
період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року.

Нарахування пені по відсотках у
сумі 946,35 грн. за період з 01.03.2014 року по
17.07.2014 року позивачем проведено
правильно ( а.с. 14).

Також суду погоджується із
правильністю розрахунку штрафу по
кредиту в розмірі 25 000,0, грн. ( 5% від суми
боргу 500 000,00 грн.).

Однак розрахунок штрафу по
процентах позивач всупереч умовам
кредитного договору проводив не за
кожне щомісячне нарахування процентів
окремо, а щоразу сумуючи проценти
попереднього та поточного місяця.
Натомість п. 5.4. кредитного договору
визначає, що за кожний несвоєчасний
платіж по відсотках позичальник
сплачує одноразовий штраф в сумі 5% від
несплаченої суми відсотків, що
говорить про те, що нарахування штрафу
проводиться за кожний місяць
виникнення прострочення по відсотках
окремо.

Таким чином, за правильним
розрахунком штрафу по кожному окремому
місяцю виникнення заборгованості по
процентах за період з 01.03.2014 року по
01.07.2014 року, загальна сума штрафу по
процентах складає лише 1 232,86 грн. і
заперечення першого відповідача проти
неправильності нарахування штрафу по
процентах є обґрунтованими.

Таким чином, за прострочення
виконання зобов'язань по кредитному
договору позивач має право на
стягнення в загальній сумі лише 568 192,90
грн.

Однак позов підлягає до
задоволення лише щодо першого
відповідача-позичальника у справі,
виходячи з такого:

У відповідності до ст. 541, 554 ЦК
України, солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання. У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Позивач заявленим позовом
просить стягнути з обох відповідачів
борг позичальника за кредитними
зобов'язаннями солідарно, оскільки
01.10.2013 року між позивачем та другим
відповідачем у справі (ТОВ "Черкаська
продовольча компанія" - поручитель)
було укладено договір поруки (а.с. 12).

За умовами договору поруки
поручитель зобов'язався забезпечувати
виконання позичальником зобов'язань
перед позивачем по справі за кредитним
договором № 16-2013 від 01.10.2013 року.

Однак рішенням господарського
суду Черкаської області від 19.09.2014 року
у справі № 925/1469/14 договір поруки між
позивачем та ТОВ "Черкаська
продовольча компанія" від 01.10.2013 року
було визнано недійсним з моменту
укладення, що виключає між сторонами
по справі існування відносин поруки.

Таким чином, на другого
відповідача по справі не може бути
покладена майнова відповідальність за
зобов'язаннями першого відповідача по
справі, як за позичальника по
кредитному договору № 16-2013 від 01.10.2013
року.

На підставі викладеного, позов
підлягає до часткового задоволення
лише стосовно першого відповідача по
справі, як позичальника по кредиту, з
якого на користь позивача слід
стягнути 500 000,00 грн. заборгованості по
кредиту, 27 452,05 грн. заборгованості по
процентах, 1232,86 грн. штрафу за
несвоєчасну сплату відсотків, 25 000,00
грн. штрафу за несвоєчасну сплату
кредиту, 38 561,64 грн. пені по кредиту, 946,35
грн. пені по процентах, а всього - 568 192,90
грн. на підставі кредитного договору №
16-2003 від 01.10.2013 року.

У задоволенні позову до ТОВ
"Черкаська продовольча компанія" у
позові слід відмовити повністю через
недійсність поруки.

На підставі ст. 49 ГПК України, з
першого відповідача на користь
Державного бюджету України слід
стягнути 11 363,86 грн. судового збору,
оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору на підставі пп. 22 ч. 1 ст. 5
ЗУ "Про судовий збір", бо позов подано
уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб у
справах, пов'язаних із здійсненням
тимчасової адміністрації та
ліквідації банку.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково
лише стосовно ТОВ "Промінь-Агроінвест".

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Агроінвест"
(ідентифікаційний код 33585572, м. Черкаси,
вул. Леніна, 33 оф. 2) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Старокиївський банк"
(ідентифікаційний код 19024948, м. Київ, вул.
Микільсько-Ботанічна, 6/8) -- 500 000,00 грн.
заборгованості по кредиту, 27 452,05 грн.
заборгованості по процентах, 1232,86 грн.
штрафу за несвоєчасну сплату
відсотків, 25 000,00 грн. штрафу за
несвоєчасну сплату кредиту, 38 561,64 грн.
пені по кредиту, 946,35 грн. пені по
процентах, на підставі кредитного
договору № 16-2003 від 01.10.2013 року.

В решті вимог у позові відмовити
повністю.

2. У задоволенні позову до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Черкаська
продовольча компанія" у позові
відмовити повністю.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промінь-Агроінвест" (ідентифікаційний
код 33585572, м. Черкаси, вул. Леніна, 33 оф. 2)
на користь державного бюджету України
через місцеві органи ДПІ -- 11 363,86 грн.
судового збору із зарахуванням на
рахунок № 3002 ГУ ДКСУ у Черкаській
області, МФО 854018, ідентифікаційний код
суду 03500051.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 08 жовтня
2014 року

Суддя
Н.М. Спаських