ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.09.14 № 910/20616/14. за позовом: ОСОБА_1,
м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Експертно-навчальний центр», м.Київ

про визнання недійсними рішень
загальних зборів, відновлення у складі
учасників

Суддя Любченко М.О.

Позивач, ОСОБА_1, м.Київ звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Експертно-навчальний центр», м.Київ
про визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Експертно-навчальний центр»;
відновлення ОСОБА_1 у складі учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Експертно-навчальний центр».

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї документи, господарським судом
встановлено наступне:

Згідно із п.2 ч.1 ст.57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів. Відповідно
до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Тобто, належним доказом направлення на
адресу відповідача позову та доданих
до нього документів є опис вкладення.

Як встановлено судом, на підставі копії
опису вкладення до цінного листа
№260 від 26.09.2014р., позивачем на
адресу відповідача скеровано позовну
заяву; копію витягу від 04.05.2014р. з
Єдиного державного реєстру; копію
витягу від 17.09.2014р. з Єдиного державного
реєстру; копію довіреності на
представництво.

Наразі, до господарського суду міста
Києва позивачем подано позовну заяву
б/н від 26.09.2014р.; копію витягу від 04.05.2014р.
з Єдиного державного реєстру; копію
витягу від 17.09.2014р. з Єдиного державного
реєстру; копію статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експертно-навчальний центр»; копію
довіреності на представництво, а також
докази перерахування судового збору та
відправлення позову з додатками
відповідачу.

Тобто, враховуючи перелік документів,
які долучені до позову, а також
відомості стосовно відправлення
документів відповідачу, що вказані в
копії опису вкладення №260 від
26.09.2014р., судом встановлено, що
позивачем на адресу відповідача не
було направлено всі додані до позову
документи.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що копія опису вкладення №260 від
26.09.2014р. не є належним доказом виконання
позивачем вимог ст.56, 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
направлення на адресу відповідача всіх
доданих до позовної заяви документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача, прокурора
направити відповідачу копії всіх
доданих до позовної заяви документів
не залежить від того чи є у наявності у
відповідача дані документи.

Будь-яких інших доказів направлення на
адресу відповідача позову та всіх
доданих до нього документів ОСОБА_1 не
представлено.

При цьому, п.4 ч.1 ст.65 Господарського
процесуального кодексу України надає
можливість судді витребувати від
сторін лише ті документи, які можуть
бути необхідні саме для вирішення
спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського
процесуального кодексу України, суд
обмежений у праві самостійного
витребування доказів. Тому суд у разі
порушення позивачем ст.57
Господарського процесуального кодексу
України не має права скористатися
приписами ст.ст.38, 65 Господарського
процесуального кодексу України, а
навпаки є зобов'язаним виконати вимоги
ст.63 зазначеного Кодексу України.

За приписами п.6 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду у випадку
неподання доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
мінімальна заробітна плата з 01.01.2014р.
становить 1218 грн.

За приписами ст.4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
встановлюється у розмірі 2% ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (1827 грн.) та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат
(73080 грн.). З позовних заяв немайнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
(1218 грн.).

При цьому, згідно із п.2.11 Постанови №7
від 21.02.2013р. Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу», якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимоги
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
заявлено декілька вимог немайнового
характеру, при зверненні до
господарського суду із розглядуваною
позовною заявою, ОСОБА_1 повинні бути
надані докази сплати судового збору за
вимогами немайнового характеру в сумі
2436 грн. (2 вимоги * 1 мінімальну заробітну
плату у розмірі 1218 грн.).

Як встановлено судом, позивачем до
матеріалів позову надано копію
квитанції від 29.09.2014р., з якої
вбачається сплата ОСОБА_1 судового
збору за розглядуваним позовом у
розмірі 1218 грн. (тобто лише за одну
вимогу немайнового характеру). Проте,
вказаний документ в якості належного
доказу сплати судового збору судом до
уваги не приймаються з огляду на
наступне:

За змістом ст.36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
При цьому, пунктом 2 інформаційного
листа №01-06/1260/2012 від 17.09.2012р. Вищого
господарського суду України «Про
оформлення платіжних документів на
перерахування судового збору»
встановлено, що платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою, подаються
до господарського суду тільки в
оригіналі. Копії, у тому числі,
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Будь-яких інших доказів на
підтвердження сплати судового збору у
встановленому законом розмірі
позивачем не надано.

Наразі, господарський суд зазначає, що
ОСОБА_1, не входить до переліку осіб,
звільнених від сплати судового збору
відповідно ст.5 Закону України «Про
судовий збір».

За приписами п.4 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду у випадку
неподання доказів сплати судового
збору у передбаченому порядку та
розмірі.

За таких обставин, у зв'язку з
ненаданням позивачем належних доказів
направлення відповідачу копії позову
та всіх доданих до нього документів
(опису вкладення), приймаючи до уваги
відсутність належних доказів сплати
судового збору у встановленому законом
розмірі, враховуючи приписи ст.57, п.4, 6
ч.1 ст.63 Господарського процесуального
кодексу України, позовна заява та
додані до неї документи підлягають
поверненню заявнику без розгляду.

За приписами ч.3 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з
нею до господарського суду в
загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.57,
п.п.4, 6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву ОСОБА_1, м.Київ
до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Експертно-навчальний центр», м.Київ
про визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Експертно-навчальний центр»;
відновлення ОСОБА_1 у складі учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Експертно-навчальний центр» та додані
до неї документи заявнику без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення
позовної заяви без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Суддя
М.О. Любченко