КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2014 р. Справа№ 910/4112/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Сухового В.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Коваль В.В., від
відповідача - Сахар А.В.,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю

«Інвестиційна компанія «Спорт-Тур»

на рішення господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 року

у справі №910/4112/14 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом державного підприємства

«Науково-технічний комплекс «Імпульс»,
м. Київ,

до товариства з обмеженою
відповідальністю

«Інвестиційна компанія «Спорт-Тур», м.
Київ,

про стягнення 532298,58 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ДП «НТК «Імпульс»
(далі - позивач) подало до
господарського суду міста Києва позов
до ТОВ «Інвестиційна компанія
«Спорт-Тур» (далі - відповідач) про 515133,51
грн., а саме 374000,00 грн. боргу, 108972,33 грн.
пені, 9352,31 грн. інфляційних збитків,
22808,87 грн. 3% річних та 51513,35 грн. витрат на
правову допомогу. В обґрунтування
своїх вимог позивач посилався на
наявність у відповідача простроченої
заборгованості за договором підряду
№15/11 від 11.01.2012 року.

17.04.2014 року відповідачем подано суду
заяву про застосування наслідків
спливу строку позовної давності до
вимог про стягнення 108972,33 грн. пені (а.с.
84-85).

14.05.2014 року позивачем подано суду заяву
про уточнення позовних вимог, згідно
якої просив стягнути з відповідача
532298,58 грн., а саме 374000,00 грн. боргу, 108972,33
грн. пені, 24611,51 грн. інфляційних збитків
та 24714,74 грн. 3% річних (а.с. 104-107).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 року у справі №910/4112/14
позов задоволено частково. Присуджено
до стягнення з ТОВ «Інвестиційна
компанія «Спорт-Тур» на користь ДП «НТК
«Імпульс» 374000,00 грн. основного боргу,
23577,94 грн. інфляційних збитків, 24714,74 грн.
3% річних, 40865,54 грн. витрат за правову
допомогу та 8445,85 грн. судового збору. В
іншій частині позову відмовлено. При
прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд дійшов до
висновку про наявність у відповідача
простроченої заборгованості перед
позивачем у вказаній останнім сумі на
підставі договору підряду №15/11 від
11.01.2012 року, а також про правомірність
нарахування позивачем на суму боргу
відповідача пені, інфляційних збитків
та 3% річних. При цьому, судом першої
інстанції здійснено перерахунок
заявленого до стягнення розміру
інфляційних збитків у бік зменшення, а
також відмовлено в задоволенні вимог
про стягнення пені у зв'язку зі спливом
строку позовної давності щодо вказаних
вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Інвестиційна компанія «Спорт-Тур»
подало до Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
27.05.2014 року у справі №910/4112/14 в частині
стягнення з ТОВ «Інвестиційна компанія
«Спорт-Тур» 23577,94 грн. інфляційних
збитків, 24714,74 грн. 3% річних, 40865,54 грн.
витрат на правову допомогу, 8445,54 грн.
судового збору та прийняти нове
рішення. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, а також на
невідповідність висновків, викладених
в оскаржуваному рішенні, обставинам
справи.

18.07.2014 року від позивача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
позивач заперечує проти задоволення
вимог апеляційної скарги, просить
оскаржуване рішення суду залишити без
змін. Вказаний відзив судом розглянуто
та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року у
справі №910/4112/14 апеляційну скаргу ТОВ
«Інвестиційна компанія «Спорт-Тур» на
рішення господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 року у справі №910/4112/14
прийнято до провадження, розгляд
призначений справи на 22.07.2014 року.

Згідно розпорядження Заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 року
склад колегії суддів у справі №910/4112/14
змінено на наступний: головуючий суддя
Рудченко С.Г., судді Агрикова О.В., Жук
Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 року
справу №910/4112/14 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Рудченко С.Г., судді Агрикова О.В.,
Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року
розгляд справи №910/4112/14 відкладено на
10.09.2014 року. Також, вказаною ухвалою
було зобов'язано сторін надати суду
додаткові докази.

09.09.2014 року відповідачем подано
пояснення на виконання вимог суду,
викладених в ухвалі Київського
апеляційного господарського суду від
22.07.2014 року у справі №910/4112/14.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
10.09.2014 року склад колегії суддів у
справі №910/4112/14 змінено на наступний:
головуюча суддя Агрикова О.В., судді
Суховий В.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 року
справу №910/4112/14 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуюча
суддя Агрикова О.В., судді Суховий В.Г.,
Чорногуз М.Г.

В судовому засіданні 10.09.2014 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив їх
задовольнити. Представник позивача в
судовому засіданні 10.09.2014 року
заперечила проти задоволення вимог
апеляційної скарги з підстав,
викладених у своєму відзиві, просила
спірне судове рішення залишити без
змін.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 11.01.2012 року між
відокремленим структурним підрозділом
казенного підприємства НТК «Імпульс»
(правонаступником якого згідно наказу
ДК «Укроборонпром» №82 від 03.08.2012 року є
ДП «НТК «Імпульс») - НТЦ «Сфера» ДП «НТК
«Імпульс» (підрядник) та ТОВ
«Інвестиційна компанія «Спорт-Тур»
(замовник) було укладено договір
підряду №15/11 (далі - договір, а.с. 12-15).,
згідно розділ 2 якого позивач
зобов'язався здійснити роботи по
встановленню інфрачервоної підсвітки
периметру об'єкта, встановленню
системи безперебійного живлення
мережі Internet, WiFi, встановленню
додаткового обладнання системи відео
спостереження, встановленню
додаткового пульта керування системою
відео спостереження на об'єкті
відповідача - «Профілакторій ЗАТ «ФК
«Динамо - Київ», що розташований за
адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Сімеїз, в
районі санаторія ім. Баранова.

Відповідно розділу 3 договору строки
виконання робіт встановлюються
договором підряду і визначаються датою
їх початку та тривалістю виконання.

Датою закінчення робіт вважається дата
їх прийняття замовником.

Строки виконання робіт можуть бути
змінені з внесенням відповідних змін у
договір підряду в разі: виникнення
обставин непереборної сили;
невиконання або неналежного виконання
замовником своїх зобов'язань
(порушення умов фінансування п. 4.6; п. 4.8,
несвоєчасне надання будівельного
майданчика (фронту робіт), проектної
документації, ресурсів тощо); дій
третіх осіб, що унеможливлюють належне
виконання робіт; виникнення інших
обставин, що можуть вплинути на строки
виконання робіт.

Загальна вартість робіт була визначена
п. 4.1. договору і склала 374000,00 грн., в тому
числі ПДВ 62333,33 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону та договору.
Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

За приписами ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Замовник,
який прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки). Якщо після
прийняття роботи замовник виявив
відступи від умов договору підряду або
інші недоліки, які не могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (приховані недоліки), у тому
числі такі, що були умисно приховані
підрядником, він зобов'язаний негайно
повідомити про це підрядника.

Згідно п.п. 7.3., 7.4. договору передача
закінчених робіт позивачем і приймання
їх відповідачем оформлюється актом
приймання-передачі; підписання акта
приймання-передачі є підставою для
проведення остаточних розрахунків між
сторонами.

Як свідчать матеріали справи та вірно
встановив суд першої інстанції, 17.02.2012
року відповідно до п. 2.1. договору
позивач виконав роботи по встановленню
інфрачервоної підсвітки периметру
об'єкта, встановленню системи
безперебійного живлення мережі Internet,
WiFi, встановленню додаткового
обладнання системи відео
спостереження, встановленню
додаткового пульта керування системою
відео спостереження на об'єкті
відповідача, що підтверджується актом
виконаних робіт б/н від 17.02.2012 року (а.с.
16), вартість робіт склала 374000,00 грн.

Вказаний акт підписано відповідачем
без зауважень або застережень, містить
відтиск печатки відповідача. Також,
відповідачем не заперечується факт
виконання робіт.

Згідно ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт
провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Відповідно до п. 4.5. договору замовник
здійснює оплату роботи згідно цього
договору в розмірі 100% на протязі 10
банківських днів з моменту підписання
акту виконаних робіт.

Отже, з урахування п. 4.5 договору,
кінцевий строк розрахунку за виконані
позивачем роботи за актом виконаних
робіт настав 01.03.2012 року.

Відповідачем не надано суду доказів в
порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України на
підтвердження здійснення розрахунку з
позивачем за виконані ним роботи, а
тому висновок суду першої інстанції
щодо задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача 374000,00 грн. боргу колегія
суддів вважає законним та
обґрунтованим.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено факт прострочення
відповідачем оплати виконаних
позивачем робіт.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.4. договору сторони погодили,
що за несвоєчасне перерахування коштів
за виконані роботи замовник за кожний
день прострочення сплачує підряднику
пеню в розмірі 0,1% від суми прострочено
платежу.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача 108972,33 грн. пені за період
прострочення з 02.03.2012 року по 13.03.2014
року.

Як вже зазначалось, 17.04.2014 року
відповідачем подано суду заяву про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності до вимог про
стягнення 108972,33 грн. пені.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1
ч. 2 ст. 268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, право позивача на
нарахування пені виникло з 02.03.2012 року
(з наступного дня після спливу строку
оплати робіт), а отже з цієї дати
починається перебіг строку позовної
давності, який сплив 02.03.2013 року.

Позивач звернувся до суду 13.03.2014 року,
про що свідчить відмітка
господарського суду міста Києва на
першому аркуші позовної заяви (а.с. 5).

Відтак, оскільки позивач звернувся до
суду у даній справі після спливу строку
позовної давності щодо вимог про
стягнення пені, про що заявлено
відповідачем, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
вимог про стягнення 108972,33 грн. пені за
період прострочення з 02.03.2012 року по
13.03.2014 року.

Крім цього, позивач просив суд стягнути
з відповідача 3% річних в сумі 24714,74 грн.
та інфляційні збитки в сумі 24611,51 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи встановлений судом факт
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов'язання перед
позивачем, а також положення наведених
норм законодавства України та умови
укладеного між сторонами спору
договору, колегія суддів дійшла до
висновку про правомірність стягнення
судом першої інстанції з відповідача
на користь позивача 3577,94 грн.
інфляційних збитків та 24714,74 грн. 3%
річних. При цьому, судом апеляційної
інстанції перевірено розрахунки
інфляційних збитків та 3% річних,
зазначені місцевим господарським
судом в оскаржуваному рішенні, та
встановлено їх арифметичну
правильність.

Окрім того, позивач просив суд стягнути
з відповідача витрати на послуги
адвоката в сумі 51513,35 грн.

На підтвердження вказаних витрат
позивач подано копію договору №23 про
надання правової допомоги у
господарському спорі від 24.01.2014 року;
оригінал банківської виписки про
сплату послуг за договором №23 про
надання правової допомоги в
господарському спорі від 24.01.2014 року;
оригінал платіжного доручення №503 від
19.03.2014 року про сплату 51513,35 грн. за
надання правової допомоги в
господарському спорі згідно договору
№23 від 24.01.2014 року; копію виписки про
державну реєстрацію юридичної особи
Адвокатського об'єднання «Лігал
Едвайзер» від 24.10.2012 року; копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю №5271 від 28.09.2012
року, видане на підставі рішення
Київської міської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 28.09.2012 року за №29-20-29
адвокату Григоревському В.В., копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю №5291 від 28.09.2012
року, видане на підставі рішення
Київської міської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 28.09.2012 року за №29-40-29
адвокату Коваль В.В.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з державного мита,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інших витрат
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про відшкодування
позивачеві за рахунок відповідача
витрат на послуги адвоката в сумі 40865,54
грн. пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Окрім цього, позивачем 18.07.2014 року
подано апеляційному господарському
суду клопотання про відшкодування
витрат на послуги адвоката в
апеляційній інстанції в сумі 20430,00 грн.

На підтвердження вимог, викладених в
клопотанні, позивачем подано суду
копію договору №27 про надання правової
допомоги у господарському спорі від
18.06.2014 року; оригінал банківської
виписки про сплату послуг за договором
№27 про надання правової допомоги в
господарському спорі від 18.06.2014 року;
оригінал платіжного доручення №517 від
11.07.2014 року про сплату 20430,00 грн. за
надання правової допомоги згідно
договору №27 від 18.06.2014 року; копію
виписки про державну реєстрацію
юридичної особи Адвокатського
об'єднання «Лігал Едвайзер» від 24.10.2012
року; копію свідоцтва про право на
заняття адвокатською діяльністю №5271
від 28.09.2012 року, видане на підставі
рішення Київської міської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 28.09.2012 року за №29-20-29
адвокату Григоревському В.В., копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю №5291 від 28.09.2012
року, видане на підставі рішення
Київської міської
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 28.09.2012 року за №29-40-29
адвокату Коваль В.В.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає обґрунтованими вимоги позивача
про відшкодування за рахунок
відповідача витрат на послуги адвоката
в апеляційній інстанції в сумі 20430,00
грн.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а при їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
оскаржуване рішення суду прийнято у
відповідності з вимогами чинного
матеріального та процесуального права,
підстав його скасовувати або змінювати
не вбачається. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду міста Києва від
27.05.2014 року у справі №910/4112/14.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «Спорт-Тур» на
рішення господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 року у справі №910/4112/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 27.05.2014 року у справі
№910/4112/14 залишити без змін.

3. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «Спорт-Тур»
(04107, м. Київ, вул. Печенізька, буд. 1-7, кв.
178, ) на користь
державного підприємства
«Науково-технічний комплекс «Імпульс»
(02121, м. Київ, вул. Горлівська, 222/228, ) 20430,00 грн. витрат на послуги
адвоката в апеляційній інстанції.

4. Господарському суду міста Києва
видати наказ.

5. Справу №910/4112/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
В.Г. Суховий

М.Г. Чорногуз