ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014 р.
Справа № 917/1840/14

За позовом Виконавчого комітету
Полтавської міської ради (вул.
Жовтнева, буд. 36, м. Полтава, 36000)

до Приватного підприємства "Крона"
(проспект Першотравневий, буд. 19, м.
Полтава, 36011)

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Інспекція
державного архітектурного -
будівельного контролю у Полтавській
області (36011, м. Полтава, вул. Гоголя, буд.
25)

про визнання договору укладеним

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Кривохижа Ю. А.

від відповідача: не з"явились

від третьої особи: не з"явились

Розглядається позовна заява про
визнання укладеним договору № 36 від
07.08.2014р. про пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Полтави.

Відповідач відзив на позов не надав.

Третя особа надала клопотання про
проведення розгляду справи без їх
участі та повідомила про відсутність
доказів, що були витребувані за ухвалою
суду (декларації про готовність об'єкта
до експлуатації ПТ 42 від 25.09.2013р.),
примірник вказаної декларації
знаходиться у замовника - ПП "Крона"
(а.с.52-53).

Відповідач надав клопотання про
відкладення розгляду справи в зв'язку з
відпусткою його представника (а.с.66).

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Зважаючи на те, що про час і місце
слухання справи відповідач був
повідомлений належним чином, надання
повноважень на представництво
інтересів сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб,
розгляд справи вже відкладався за
ухвалою від 23.09.2014р. на клопотання
відповідача, відповідач не був
позбавлений права надіслати свої
пояснення по суті спору до суду поштою
разом з клопотаннями про відкладення,
наявні в справі документи дають
можливість вирішити спір без
присутності сторін, тому підстави для
відкладення розгляду справи відсутні.

Отже, клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи судом
відхиляється.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 09.10.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області 25.09.2013р. за № ПТ
42 зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
подану Приватним підприємством
"Крона" стосовно реконструкції
адміністративної будівлі з добудовою
по проспекту Першотравневому, 19 у м.
Полтаві (а.с.68-73).

Позивач у позові посилається на те, що
про дану обставину йому стало відомо з
довідки головного державного
фінансового інспектора
Держфінінспекції в Полтавській
області від 14.02.2014 р. (а.с.22-31).

Листом від 07.08.2014 р. № 04.2-76/2/1645 позивач
звернувся до відповідача з пропозицією
щодо укладання договору № 36 про пайову
участь у розвитку інфраструктури м.
Полтави від 07.08.2014 p., додавши до листа
два примірники вказаного договору, що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа від 07.08.2014 р. та
рекомендованим повідомленням про
вручення (а.с.40-45).

Відповідач відповіді на вказаний лист
не надав, договір не підписав.

Зазначене стало підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом про визнання укладеним з
відповідачем договору № 36 від 07.08.2014р.
про пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Полтави. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем в
порушення вимог ч.8 ст. 36 та ч.11 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" не укладено
з ним договору про пайову участь
замовників будівництва у формуванні
цільового фонду та розвитку соціальної
інфраструктури м. Полтава, такі дії
призвели до недоотримання відповідних
коштів до місцевого бюджету.

Укладення господарського договору, за
приписами частини 3 статті 179
Господарського кодексу України, є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 187 Господарського
кодексу України спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі якщо це передбачено угодою сторін
або якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Згідно п. 10 декларації про готовність
об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області 25.09.2013р. за № ПТ
42, дозвіл на виконання
будівельних робіт був виданий
відповідачу 11.10.2010р. (а.с.70).

За ч. 2, ч. 3 статті 27-1 Закону України "Про
планування і забудову територій" від 20
квітня 2000 року N 1699-III (в редакції на
11.10.2010р. - момент видачі дозволу на
виконання будівельних робіт) замовник,
який має намір здійснити будівництво
об'єкта містобудування у населеному
пункті, зобов'язаний взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті. Пайова участь
(внесок) замовника у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту полягає у відрахуванні
замовником після прийняття об'єкта в
експлуатацію до відповідного
місцевого бюджету коштів для
забезпечення створення і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту.

Згідно з приписами статті 27-1 Закону
України "Про планування і забудову
територій" (в редакції на 11.10.2010р. -
момент видачі дозволу на виконання
будівельних робіт) договір про пайову
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту
укладається не пізніше п'ятнадцяти
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до одержання дозволу на
виконання будівельних робіт.

На час видачі вказаного дозволу
договір про пайову участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту між позивачем та відповідачем
не було укладено.

Частиною дев'ятою статті 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17 лютого 2011 року N 3038-VI
(редакції станом на 25.09.2013р. - на дату
здачі об'єкту в експлуатацію)
передбачено, що договір про пайову
участь у розвитку інфраструктури
населеного пункту укладається не
пізніше ніж через 15 робочих днів з дня
реєстрації звернення замовника про
його укладення, але до прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію.

За ч.1 ст. 40 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
порядок залучення, розрахунку розміру
і використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту встановлюють органи місцевого
самоврядування відповідно до цього
Закону.

Порядок залучення, розрахунку розміру
і використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури м. Полтава був
затверджений рішенням двадцять другої
сесії Полтавської міської ради шостого
скликання від 18.05.2012 р. (далі - Порядок);
(а.с.32-35).

В абзаці другому п. 1 розділу 4 цього
Порядку зазначено, що договір про
пайову участь (внесок) у розвиток
інфраструктури м. Полтави укладається
до прийняття об'єкта в експлуатацію не
пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня
реєстрації звернення замовника про
його укладання.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р.
№ 461, прийняття в експлуатацію об'єктів,
що належать до І - ІІІ категорії
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Як було встановлено вище судом,
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації була зареєстрована
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області 25.09.2013р. Дана дата
є датою прийняття побудованого об'єкту
до експлуатації.

Позивач звернувся до відповідача з
пропозицією щодо укладання договору
про пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Полтави лише 07.08.2014 р.
листом № 04.2-76/2/1645 (а.с.40-42). Тобто після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію.

Отже, до прийняття об'єкта будівництва
в експлуатацію договір про пайову
участь між сторонами укладений не був;
на момент звернення позивача до
відповідача з пропозицією укласти
такий договір та на дату подачі даного
позову об'єкт будівництва вже був
прийнятий в експлуатацію.

Тобто, позивачем пропущено строк,
визначений наведеним законодавством
України для укладення такого договору.

З огляду на приписи частини 9 статті 40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" укладання
спірного договору про пайову участь
замовників будівництва у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію не ґрунтується на вимогах
закону.

Така ж правова позиція викладена і в
постановах Вищого господарського суду
України від 31.07.2014р. у справі № 909/17/14,
від 02.07.2014р. у справі № 909/1434/13, від
14.08.2014р. у справі № 909/1227/13.

Посилання позивача на те, що відповідач
не звернувся до нього з заявою про
укладення даного договору та не
повідомив про початок будівельних
робіт, а також, що позивач не знав про
виконання будівельних робіт
відповідачем, не є підставою для
укладення спірного договору по
закінченню встановленого терміну,
оскільки даний строк визначений
Законом як присічний і не ставиться в
залежність від визначених позивачем
обставин.

Оскільки передбачений законодавством
граничний термін (не пізніше
п'ятнадцяти робочих днів з дня
реєстрації звернення замовника про
його укладення, але до прийняття
об'єкта в експлуатацію) для укладення
такого виду договору сплив, то вимоги
позивача є такими, що задоволенню не
підлягають, так як після цього строку
укладення договору про пайову участь у
розвитку інфраструктури населеного
пункту є порушенням ч. 9 ст. 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Вирішив:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано:
14.10.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.