Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "30" вересня 2014 р.
Справа № 906/1103/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Сікорської Н.А. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Баленко І.В., дов.№69 від
16.01.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергозберігаючі
технології 2010" (м.Маріуполь, Донецька
область)

до Комунального підприємства
"Шляхрембуд" Новоград-Волинської
міської ради

про стягнення 36265,48 грн.

Позивач подав позов про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 36256,48
грн., з яких 34299,60 грн. - основного боргу,
1709,34 грн. - пені, 256,54 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду від
13.08.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 27.08.2014р.

Ухвалою господарського суду від
27.08.2014р. відкладено розгляд справи на
30.09.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві. В судовому засіданні
подав довідку, згідно якої станом на
25.09.2014р. сума боргу відповідача не
змінилась (а.с.39).

Відповідач не скористався своїм правом
надання письмового відзиву на позовну
заяву та правом на участь в судовому
засіданні: повноважного представника в
судове засідання не направив, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
належним чином повідомлявся про час та
місце судового засідання (а.с.38).

Оскільки явка представника
відповідача в судове засідання не
визнана обов'язковою, а надання
письмового відзиву відповідно до вимог
ст.59 ГПК України є правом відповідача, а
не його обов'язком, суд вважає, що
неявка представника відповідача та
неподання відзиву не перешкоджатиме
розгляду справи за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75 ГПК
України.

Заслухавши пояснення учасника
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2013р. між ТОВ "Енергозберігаючі
технології 2010" (субпідрядник/позивач)
та Комунальним підприємством
"Шляхрембуд" Новоград-Волинської
міської ради (підрядник/відповідач)
укладено договір субпідряду №864 (а.с.
8-10), відповідно до п. 1.1. якого,
субпідрядник зобов'язався на свій
ризик, власними виробничими
потужностями виконати роботи по
капітальному ремонту поверхневих
водовідних мереж та дощеприймальної
каналізації в м.Новограді-Волинському
Житомирської області, а підрядник зі
своєї сторони прийняти та оплатити
виконані роботи.

Вартість робіт по договору складає
34299,60грн, у тому числі ПДВ: 5716,60грн. (п. 2.1.
договору).

Згідно п. 3.2. договору підставою оплати
за виконані роботи є акти та довідки
виконаних робіт встановленої форми
КБ-2в та КБ-3, надані субпідрядником та
підписані сторонами.

На виконання умов договору позивачем
виконано роботи по капітальному
ремонту поверхневих водовідних мереж
та дощеприймальної каналізації в
м.Ногограді-Волинському Житомирської
області на загальну суму 34299,60грн., про
що сторонами 25.12.2013р. підписано акт
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад 2013р. (а.с. 11-14) та довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
за листопад 2013 року (а.с. 15-16).

Умовами п.п.4.2.1 договору визначено, що
підрядник зобов'язується проводити
оплату за фактично виконані роботи,
згідно актів виконаних робіт ф.КБ-2в.

Однак відповідач взяті на себе
зобов'язання щодо оплати виконаних
робіт не виконав.

17.04.2014р. позивачем на адресу
відповідача направлялась вимога №436
від 17.04.2014р. про сплату заборгованості
(а.с. 17-18). Факт направлення
підтверджується фіскальним чеком та
описом вкладення (а.с. 19).

Станом на час розгляду справи має місце
заборгованість у розмірі 34299,60грн., що
зокрема, підтверджується довідкою
позивача №867 від 25.09.2014р. (а.с. 39).

У відповідності до приписів ст. 625 ЦК
України, за неналежне виконання
грошового зобов'язання відповідачу за
період з 02.05.2014р. по 31.07.2014р. нараховано 3
% річних в розмірі 256,54грн.

Також позивач, посилаючись на п. 6.4.
договору, за неналежне виконання
договірних зобов'язань нарахував
відповідачу за період з 02.05.2014р.р. по
31.07.2014р. пеню в розмірі 1709,34грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи
та пояснення учасника судового
процесу, господарський суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору підряду.

Відповідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а за відсутності
таких вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Так, матеріалами справи
підтверджується факт виконання робіт,
передбачених договором, що вказує на
належне виконання зобов'язання з боку
позивача.

Згідно ч.2 ст.530 ГПК України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Оскільки умовами договору субпідряду
№864 не встановлений граничний строк
оплати за виконані підрядні роботи,
керуючись вищенаведеними нормами
позивач направив вимогу №436 від
17.04.2014р., в якій просив сплатити
заборгованість у розмірі 34299,60грн.

В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що відповідач
провів оплату за виконані роботи,
обумовлені договором субпідряду №864
від 04.11.2013р.

За вказаних обставин, вимога позивача в
частині стягнення основного боргу в
сумі 34299,60грн. є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
1709,34грн. пені, розрахунок якої
проведено за період з 02.05.2014р. по 31.07.2014р.
на підставі п.6.4 договору, судом
встановлено, що договір субпідряду №864
від 04.11.2013р. не містить пункту 6.4, на який
посилається позивач, та яким визначено
відповідальність відповідача у
вигляді сплати пені за невчасну оплату
виконаних робіт.

До того ж, договором субпідряду №864 від
04.11.2013р. взагалі не встановлена
відповідальність відповідача за
невчасне виконання грошових
зобов'язань у вигляді сплати пені.

Відповідно до ст.547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Оскільки чинним законодавством, що
регулює правовідносини між сторонами
не передбачено відповідальності
підрядника за невиконання договірних
зобов'язань у вигляді пені та
враховуючи відсутність між сторонами
правочину щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчиненого у письмовій
формі, вимога позивача про стягнення з
відповідача 1709,34грн. пені є
безпідставною та задоволенню не
підлягає.

Щодо вимог про стягнення з відповідача
256,34грн. 3 % річних нарахованих з 02.05.2014р.
по 31.07.2014р. р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити,
зокрема, три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як встановлено судом, у зв'язку із
відсутністю в договорі субпідряду
строків проведення оплати за виконані
роботи, позивач відповідно до ч. 2 ст. 530
ЦК України направив на адресу
відповідача претензію. Дану вимогу
отримано відповідачем 24.04.2014р. (а.с.20).

З урахуванням строку виконання
зобов'язання, визначеного ч.2 ст. 530 ЦК
України - відповідач повинен був
розрахуватись за виконані роботи до
02.05.2014р.

При цьому суд враховує, що відповідно
до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній
день строку припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день, що
визначений відповідно до закону у
місці вчинення певної дії, днем
закінчення строку є перший за ним
робочий день.

Враховуючи зазначене, 3% річних
підлягають стягненню з дня, наступного
за днем закінчення строку виконання
зобов'язання (із врахуванням вихідних
та святкових днів 2-4 травня) до
заявленої позивачем дати кінця періоду
нарахування, тобто з 05.05.2014р. по 31.07.2014р.

Згідно розрахунку, здійсненого
господарським судом, розмір 3% річних
за період з 05.05.2014р. по 31.07.2014р. становить
грн. (34299,60грн. (сума боргу) х 88 (кількість
прострочених днів) х 3% /365 (кількість
днів у році))=248,08грн.

Отже, розмір 3% річних, який є
правомірним та підлягає задоволенню
складає 248,08грн.; вимоги в частині
стягнення 8,46грн. 3% річних
необґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати
заборгованості не надав, доводів
позивача не спростував.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені відповідно до
вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню на суму
34547,68грн., з яких: 34299,60грн. основного
боргу, 248,08грн. 3% річних.

В частині стягнення 1709,34грн. пені та
8,46грн. 3% річних господарський суд
відмовляє.

В порядку ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Шляхрембуд" Новоград-Волинської
міської ради (11700, Житомирська область,
м.Новоград-Волинський,
вул.Червоноармійська, 43, код 38613389)

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергозберігаючі
технології 2010" (87515, Донецька область,
м.Маріуполь, вул.Енгельса, 56, офіс 31, код
37100186)

34299,60 грн. основного боргу;

248,08 грн. 3% річних

1740,46 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.10.14

Суддя
Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- до справи

2- відповідачу (рек. із зв. повід.)