КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Справа№ 910/2631/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Опрю Н.Л., дов. б/н від
06.02.2014 р.;

від відповідача - Новиков О.Є., дов. №
08.42-186/84-3254 від 17.12.2013 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Територія

Інвест»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 25.04.2014 року

у справі № 910/2631/14 (суддя Шкурдова
Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Територія Інвест»

до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк»

про визнання недійсним
договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 року по справі № 910/2631/14
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Територія Інвест»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
25.04.2014 року по справі № 910/2631/14 скасувати
та прийняти нове рішення, яким визнати
недійсним договір іпотеки, укладений
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Територія Інвест»
та Публічним акціонерним товариством
«Укрсоцбанк» 11.07.2011 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі № 3576.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.05.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступному складі
колегії суддів: головуючий суддя
Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця
О.Ф. та призначено до розгляду на 25.06.2014
року.

25.06.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому відповідач просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Крім того, 25.06.2014 року Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
подало заяву про накладення арешту на
іпотечне майно у випадку скасування
оскаржуваного судового рішення першої
інстанції.

У судовому засіданні 25.06.2014 року було
оголошено перерву в розгляді справи до
23.07.2014 року.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року
змінено склад судової колегії на
наступний: головуючий суддя Ткаченко
Б.О., судді: Сітайло Л.Г., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року
розгляд справи відкладено на 02.09.2014
року.

14.08.2014 року, 20.08.2014 року та 12.09.2014 року
через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Територія
Інвест» надійшло клопотання та
додаткові пояснення до клопотання
відповідно, в яких позивач просить
зупинити провадження по даній справі
до розгляду пов'язаної справи № 910/12631/14
про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Територія Інвест», оформленого
протоколом № 12 від 24.06.2011 року, яким
надано генеральному директору
повноваження на підписання спірного
іпотечного договору.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014 року
змінено склад судової колегії на
наступний: головуючий суддя Ткаченко
Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

02.09.2014 року у судовому засіданні
представник Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» надав
заперечення на клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до розгляду пов'язаної справи № 910/12631/14.

У судовому засіданні 02.09.2014 року було
оголошено перерву в розгляді справи до
22.09.2014 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Територія Інвест» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просив суд
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 року по справі № 910/2631/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким визнати недійсним договір
іпотеки, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Територія
Інвест» та Публічним акціонерним
товариством «Укрсоцбанк» 11.07.2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрований в
реєстрі № 3576.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
заперечував проти доводів апелянта,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд відмовити в задоволенні
скарги та залишити без змін
оскаржуване судове рішення місцевого
господарського суду як таке, що
прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Крім того, представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Територія
Інвест» підтримав клопотання про
зупинення провадження по справі.
Представник Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» заперечив
проти задоволення вказаного
клопотання.

Колегія суддів дослідивши клопотання,
дійшла висновку про відмову в його
задоволенні, оскільки визнання
недійсним рішення загальних зборів, на
підставі яких керівником цього
товариства було укладено договір
іпотеки, не може бути підставою для
визнання недійсним відповідного
договору, оскільки не усуває факту
законності дій керівника щодо
виконання рішення загальних зборів
(аналогічна правова позиція зазначена
у постанові пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 10.07.2014 року № 6).

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

11.07.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Територія Інвест»
(далі - іпотекодавець, позивач, ТОВ
«Територія Інвест») та Публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
(далі - іпотекодержатель, відповідач,
ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено
іпотечний договір, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований в реєстрі за № 3576
(далі - Договір).

За умовами Договору іпотекодавець
передав в іпотеку іпотекодержателю у
якості забезпечення виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Монарх Рітейл
Україна» зобов'язань за генеральним
договором № 06.3-ГД-1 від 11.07.2011 року
(основне зобов'язання) наступне
нерухоме майно: нежилі приміщення з № 1
по № 7 (групи приміщень № 41 в літ. А),
загальною площею 84,70 кв.м, що
знаходиться за адресою: Україна, місто
Київ, вулиця Панківська, будинок 18, що
належать іпотекодавцю на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу нежилих приміщень,
укладеного між іпотекодавцем та ТОВ
«Спільне Українсько-Російське
підприємство «Пальміра Рута»,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 24.12.2008 року (далі - предмет
іпотеки).

Згідно з п. 1.2 Договору іпотечна
вартість предмета іпотеки за згодою
сторін склала 1 746 000,00 грн.

Звертаючись з позовною заявою, позивач
просить визнати недійсним Іпотечний
договір від 11.07.2011 року. В обґрунтування
позову він посилається на те, що
Іпотечний договір, з боку позивача,
укладено на підставі протоколу № 12
загальних зборів учасників від 24.06.2011
року, який підписано ОСОБА_7 Позивач
стверджує, що ОСОБА_7 не мав необхідного
обсягу повноважень на підписання
Договору іпотеки від імені довірителів
- учасників Компанії «Содано
Ентерпрайзис Лімітед» та Компанії «Ріо
Лімітед», тобто було відсутнє
погодження засновників на укладення
Договору іпотеки у відповідності з п.
22.15 Статуту ТОВ «Територія Інвест».

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Вирішуючи спір про визнання угоди
(правочину) недійсною, господарський
суд встановлює наявність тих обставин,
з якими закон пов'язує визнання угод
недійсними та настання відповідних
наслідків, а саме: відповідність змісту
угоди вимогам закону, додержання
встановленої форми угоди,
правоздатність сторін за угодою, у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору. При цьому обставини, що мають
істотне значення для вирішення спору
повинні підтверджуватись сторонами
належними та допустимими доказами
відповідно до вимог статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України .

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 Цивільного
кодексу України, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Як встановлено ст. 204 Цивільного
кодексу України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Колегією встановлено, що оскаржуваний
Договір іпотеки від 11.07.2011 року за
реєстровим номером 3576 з боку позивача
було підписано ОСОБА_8, який на момент
підписання договору обіймав посаду
Генерального директора ТОВ «Територія
Інвест», що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців (а.с. 31).

Пунктом 30.5 Статуту позивача
передбачено, зокрема, що правочини
(договори, контракти), які потребують
попереднього затвердження Загальними
зборами можуть бути укладені
Генеральним директором тільки після
прийняття Загальними зборами рішення
про їх затвердження, що зазначається в
протоколі Загальних зборів.

Згідно з п. 22.15 Статуту позивача до
компетенції загальних зборів
учасників ТОВ «Територія Інвест»
віднесено питання попереднього
затвердження правочинів (договорів,
контрактів), що укладаються ним на суму,
що перевищує еквівалент 50 000,00 дол. США
або еквівалент цієї суми в іншій
валюті, на дату складення проекту
правочину (договору, контракту).

Відповідно до п. 22.16 Статуту позивача,
до його компетенції також віднесено
попереднє затвердження правочинів,
зокрема, договорів застави майна ТОВ
«Територія Інвест», незалежно від його
вартості.

Отже, у будь-якому випадку Генеральний
директор ТОВ «Територія Інвест» -
ОСОБА_8 мав право підписувати
оскаржуваний Договір іпотеки після
погодження даного питання Загальними
зборами.

У матеріалах справи міститься копія
протоколу Загальних зборів учасників
ТОВ «Територія Інвест» № 12 від 24.06.2011
року, яким надано ОСОБА_8 право на
підписання оскаржуваного Договору
іпотеки в забезпечення зобов'язання
ТОВ «Монарх Рітейл Україна» за
генеральним договором про
кредитування.

Таким чином, ОСОБА_8 на момент
підписання Договору іпотеки отримав
погодження Загальних зборів на
укладення оскаржуваного Договору
іпотеки, відповідно до п. 30.5 Статуту
позивача. А отже мав повноваження на
підписання Договору іпотеки.

Стосовно посилання позивача на
відсутність у ОСОБА_7 як представника
учасників ТОВ «Територія Інвест»
повноважень на прийняття рішення про
надання погодження на укладення
оскаржуваного договору, колегія суддів
зазначає наступне.

Пунктом 3 Статуту ТОВ «Територія
Інвест» встановлено, що його
засновниками та учасниками є: Компанія
«Ріо Лімітед» - юридична особа за
законодавством Республіки Кіпр та
Компанія «Содано Ентерпрайзес
Лімітед» - юридична особа за
законодавством Республіки Кіпр.

24.06.2011 року на Загальних зборах
інтереси Компанії «Ріо Лімітед» та
Компанії «Содано Ентерпрайзес
Лімітед» представляв ОСОБА_7 на
підставі довіреностей від 08.12.2009 року
та від 17.01.2011 року відповідно (а.с. 47-52).

Згідно довіреностей, які є
аналогічними за змістом, ОСОБА_7 надано
повноваження представляти інтереси
довірителів як
нерезидентів-інвесторів в Україні.

Зокрема п. 9 довіреностей передбачено,
що довірена особа - ОСОБА_7, може брати
участь в управлінні Компанією(ями):
представляти довірителя та голосувати
на зборах учасників/акціонерів
Компанії(й), включаючи перші установчі
збори Компанії(й), з правом голосу і/або
ухвалювання рішення з будь-якого
питання, підписувати від імені
довірителя протоколи зборів
учасників/акціонерів Компанії(й) та
будь-які інші документи, пов'язані з
представництвом довірителя як
учасника/власника або акціонера
Компанії(-й); входити до складу органів
управління Компанії(й).

Зі змісту довіреностей вбачається, що
під терміном «Компанія» розуміються
будь-які юридичні особи, де довіритель
є власником, учасником або акціонером,
без прив'язки до дати їх виникнення і
без жодних обмежень у повноваженнях
щодо управління Компаніями, які були
створені раніше.

З огляду на вказане вище, ОСОБА_7 був
уповноважений на представництво
інтересів Компанії «Содано
Ентерпрайзис Лімітед» та Компанії «Ріо
Лімітед» на управління юридичними
особами, в яких довірителі є
власниками, учасниками або
акціонерами, у тому числі брати участь
у загальних зборах учасників та
приймати рішення з будь-якого питання,
у тому числі й щодо передачі позивачем
власного нерухомого майна в іпотеку
відповідача.

Таким чином, ОСОБА_7 був уповноважений
на підписання протоколу № 12, на
підставі якого ОСОБА_8 було укладено
Договір іпотеки від 11.07.2011 року.

Враховуючи зазначене вище, ОСОБА_7 був
уповноважений на представництво
інтересів Компанії «Содано
Ентерпрайзис Лімітед» та Компанії «Ріо
Лімітед» на участь у Загальних зборах
учасників ТОВ «Територія Інвест» та
прийняття рішень з будь-якого питання,
у тому числі й щодо передачі позивачем
власного нерухомого майна в іпотеку та
підписання відповідного протоколу
Загальних зборів. ОСОБА_8, в свою чергу,
був повноважним на підписання
оспорюваного Договору іпотеки від
11.07.2011 року.

Доводи позивача щодо відсутності
необхідного обсягу повноважень у
ОСОБА_7 на підписання від імені
довірителів протоколу №12 від 24.06.2011
року є необґрунтованими та суперечать
дійсним обставинам справи.

Стосовно посилання скаржника на те, що
визнання недійсним у судовому порядку
рішення Загальних зборів ТОВ
«Територія Інвест», оформленого
протоколом № 12 від 24.06.2011 року може
призвести до встановлення факту
відсутності у ОСОБА_8 повноважень на
підписання Договору іпотеки, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 92
Цивільного кодексу України,
встановлено що орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від
її імені зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 року «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» роз'яснено, що вирішуючи
спори, пов'язані з представництвом
юридичної особи у вчиненні правочинів,
господарські суди повинні враховувати
таке.

Припис абз. 1 ч. 3 ст. 92 ЦК України
зобов'язує орган або особу, яка
виступає від імені юридичної особи не
перевищувати своїх повноважень.
Водночас саме лише порушення даного
обов'язку не є підставою для визнання
недійсними правочинів, вчинених цими
органами (особами) від імені юридичної
особи з третіми особами, оскільки у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження (абзац
другий частини третьої статті 92 ЦК
України). Отже, позов про визнання
недійсним відповідного правочину може
бути задоволений у разі доведеності
юридичною особою (позивачем) у
господарському суді тієї обставини, що
її контрагент знав або повинен був
знати про наявні обмеження повноважень
представника цієї юридичної особи, але,
незважаючи на це, вчинив з ним
оспорюваний правочин.

Такі положення ст. 92 ЦК України,
являються гарантією стабільності
майнового обороту і загальноприйнятим
стандартом у світовій практиці
відповідно до Першої директиви
Європейського Союзу від 09.03.1968 року
(68/1581 ЕЕС).

Таким чином, можливість визнання у
судовому порядку недійсним рішення
Загальних зборів чи визнання його
недійсним у майбутньому не доводить, що
відповідач був обізнаний про укладення
договору представником позивача з
перевищенням повноважень.

Визнання недійсними у судовому порядку
рішень загальних зборів
господарського товариства не може бути
підставою для визнання недійсними
договорів, укладених виконавчим
органом товариства на виконання рішень
загальних зборів, оскільки у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі
обмеження (ч. 3 ст. 92 ЦК України).
Аналогічна правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від
06.06.2011 року у справі № 3-50гс11 та у п. 3.5
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 року «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними».

Враховуючи вказане та досліджене вище,
Договір іпотеки від 11.07.2011 року з боку
позивача було укладено діючим
Генеральним директором ОСОБА_8 на
підставі Статуту ТОВ «Територія
Інвест» та чинного протоколу Загальних
зборів № 12, підписаного, уповноваженою
на те довіреностями особою - ОСОБА_7

Належних доказів на спростування
вказаного суду надано не було.

З огляду на вказане, вимоги позивача
про визнання недійсним Договору
іпотеки від 11.07.2011 року, укладеного між
ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Територія
Інвест» - необґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Крім того, клопотання відповідача від
23.06.2014 року про накладення арешту на
нежитлові приміщення, у випадку
задоволення апеляційної скарги та
визнання Договору іпотеки недійсним,
залишене колегією без розгляду,
оскільки позовні та апеляційні вимоги
задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли підтвердження під
час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 року по справі № 910/2631/14
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Територія
Інвест» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Територія Інвест»
(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 79, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Територія
Інвест» залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.04.2014 року по справі № 910/2631/14
залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/2631/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 26.09.2014
року.