ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 р.
Справа № 914/2443/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" в особі
Філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба", м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрсвіт 2008", м. Львів,

про: зобов'язання до виконання умов
мирової угоди та стягнення судових
витрат.

Суддя М.Синчук

при секретарі О. Гринчишин

За участю представників:

від позивача: Шолок В. М.- представник
(довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені статтею 22 ГПК
України, зокрема, підстави відводу
судді відповідно до статті 20 ГПК
України. Заяв та клопотань про відвід
судді не подано. Представник позивача
не наполягає на фіксації судового
процесу технічними засобами.

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов
Публічного акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрсвіт-2008" про
зобов'язання до виконання умов мирової
угоди та стягнення судових витрат.

Ухвалою господарського суду
Львівської області (судя Козак І. Б.) від
11.07.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
26.08.2014 року, про що сторони були
належним чином повідомлені під
розписку: позивач - 18.07.2014 року
рекомендованою поштою №79 6 та
21.07.2014 року рекомендованою поштою №010 9, відповідач 18.07.2014 року
рекомендованою поштою №79 5
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених в
відповідних ухвалах суду у справі.

У зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю судді Козак І. Б.
розпорядженням керівника апарату
господарського суду Львівської
області № 701 від 29.09.2014р. було
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 914/2443/14. За наслідками
повторного автоматичного розподілу,
суддею по справі призначено Синчука М.
М.

В судове засідання 30.09.2014 року
представник позивача з'явився, позовні
вимоги підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві надав усні
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві та заяві про зменшення
розміру позовних вимог.

В судове засідання 30.09.2014р. представник
відповідача не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, хоча був належно
повідомлений про час та місце розгляду
справи в порядку, передбаченому
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою Наказом ДСАУ від 20.02.2013
року №28.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
з них справа може бути розглянута без
їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника
відповідача, оскільки про місце, час та
дату розгляду справи останній
повідомлений належно, проте не
скористався правами передбаченими
діючим господарським процесуальним
законодавством, а також в матеріалах
справи достатньо необхідних
господарському суду документів для
прийняття обґрунтованого та
правомірного рішення.

Згідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Вислухавши представника позивача,
проаналізувавши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Філія "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" звернулась
до господарського суду Львівської
області із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укрсвіт
2008", у якому просить суд спонукати
відповідача до виконання мирової
угоди, затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року у справі
№5015/5149/12 шляхом стягнення з
відповідача на користь позивача 51 549
грн. 87 коп. та стягнути з відповідача на
користь позивача судові витрати по
справі.

Філія "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" Публічного акціонерного
товариства "Укртранснафта" є
структурним підрозділом ПАТ
"Укртранснафта" без права юридичної
особи, йому присвоєно ідентифікаційний
код 26112972, знаходиться за адресою: 79000,
Львівська область, м. Львів, вул.
Липинського, буд. 12, що підтверджується
долученою до матеріалів справи
Довідкою Головного управління
регіональної статистики у м. Києві з
ЄДРЮО та ФОП серії АА №632124 (докази в
матеріалах справи).

При цьому стороною у справі є юридична
особа, від імені якої діє структурний
підрозділ, а відтак, стягнення
здійснюється господарським судом з
юридичної особи або на її користь.

Публічне акціонерне товариство
"Укртранснафта" є юридичною особою,
йому присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 31570412,
знаходиться за адресою: 01133, м. Київ, вул.
Кутузова, буд. 18/7, що підтверджується
долученими до матеріалів справи
Випискою з ЄДРЮО та ФОП серії АВ №649498
та Витягом з ЄДРЮО та ФОП від 12.08.2014 року
№19135597 (докази в матеріалах справи).

Позовні вимоги філії "Магістральні
нафтопроводи "Дружба" Публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" обґрунтовуються тим, що
ухвалою господарського суду
Львівської області від 04.02.2013 року у
справі №5015/5149/12 за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрсвіт 2008" про
стягнення 49 882 грн. 87 коп.
заборгованості, 3 875 грн. 90 коп. пені, 2 255
грн. 79 коп. індексу інфляції та 2 873
грн. 66 коп. 3% річних затверджено
укладену між Філією "Магістральні
нафтопроводи "Дружба" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Укрсвіт
2008" мирову угоду, за умовами якої:

1.Відповідач визнає, що його
заборгованість перед позивачем на
момент укладення цієї Мирової угоди
становить 51 549 грн. 87 коп. (основний
борг у розмірі 49 882 грн. 87 коп. та 1 667
грн. 00 коп. судових витрат), яка виникла
в результаті несплати відповідачем по
договору від 13.01.2010 року №5-ц за
поставку цегли, укладеного між ПАТ
"Укртранснафта" в особі Філії "МН
"Дружба" та ТзОВ "Укрсвіт 2008".

2.Відповідач гарантує, що протягом 3-х
місяців з моменту затвердження цієї
Мирової угоди судом, заборгованість
перед позивачем, яка становить 51 549
грн. 87 коп., буде погашена рівними
частками у розмірі 17 183 грн. 29 коп.
протягом трьох місяців з моменту
затвердження господарським судом цієї
Мирової угоди шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок позивача.

3.Сторони погодили, що штрафні санкції у
розмірі 9 005 грн. 35 коп. (пеня - 3 875
грн. 90 коп., індекс інфляції - 2 255 грн. 79
коп., три проценти річних - 2 873 грн. 66
коп.) відповідачем не сплачуються.

4.Позивач заявляє, що у випадку
належного виконання цієї Мирової угоди
не матиме жодних майнових претензій до
відповідача з приводу заборгованості,
погашення якої є предметом цієї
Мирової угоди.

5.У разі несвоєчасного виконання або
невиконання пункту 2 даної Мирової
угоди відповідач повинен сплачувати
позивачу штраф у розмірі 10 % від
несплаченої суми за кожні десять днів
протермінування оплати.

6.Дана мирова угода між позивачем та
відповідачем є чинною з моменту її
затвердження господарським судом.

7.Дана Мирова угода укладена в трьох
оригінальних примірниках, які мають
однакову юридичну силу.

Ухвала господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року у справі
№5015/5149/12 не оскаржувалась, набрала
законної сили в порядку, передбаченому
статтею 85 ГПК України, і, у
відповідності до приписів частини
п'ятої статті 124 Конституції України, є
обов'язковою до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" підлягають виконанню
державною виконавчою службою
відповідно до вказаного Закону ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Приписами частини першої статті 18
Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що У
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Згідно пункту 7.9. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
17.10.2012 року №9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
ухвала про затвердження мирової угоди
є виконавчим документом згідно з
пунктом 2 частини другої статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" і як виконавчий документ
повинна містити у своїй резолютивній
частині не лише вказівку про
затвердження мирової угоди, а й інші
передбачені законодавством (статтею 86
ГПК та статтею 18 названого Закону)
ознаки та відомості, зокрема, щодо умов,
розміру і строків виконання
зобов'язань сторін тощо. За
недодержання відповідних вимог ухвала
про затвердження мирової угоди не може
вважатися виконавчим документом, що
підлягає виконанню державною
виконавчою службою.

Судом оглянуто ухвалу господарського
суду Львівської області від 04.02.2013 року
про затвердження мирової угоди і
припинення провадження у справі
№5015/5149/12 та встановлено, що у вказаній
ухвалі суду не зазначено повного
найменування стягувача і боржника, їх
місцезнаходження, ідентифікаційного
коду суб'єктів господарської
діяльності - стягувача та боржника,
дати набрання законної (юридичної) сили
ухвалою, а також строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Відтак, суд дійшов до висновку про те,
що ухвала господарського суду
Львівської області від 04.02.2013 року про
затвердження мирової угоди і
припинення провадження у справі
№5015/5149/12 не відповідає встановленим
Законом України "Про виконавче
провадження" вимогам до виконавчого
документа.

Відповідач умови укладеної між
сторонами та затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року у справі
№5015/5149/12 мирової угоди не виконав.

З метою досудового врегулювання спору
позивач Листом-претензією від 06.06.2013
року вих. №01-12/2710 звертався до
відповідача з вимогою про погашення
заборгованості в розмірі 51 549 грн. 87 коп.
Відповідачем вказаний лист-претензію
залишено без відповіді та реагування
(належним чином завірена копія
листа-претензії долучена до матеріалів
справи).

Постановою державного виконавця
Франківського відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від 20.11.2013
року №ВП40841980 відмовлено у прийнятті до
виконання та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
ухвали господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року у справі
№5015/5149/12.

Таким чином судом встановлено, що
заборгованість ТзОВ "Укрсвіт 2008" перед
Публічним акціонерним товариством
"Укртранснафта" в особі Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба",
яка виникла внаслідок неналежного
виконання ТзОВ "Укрсвіт 2008" ухвали
господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року про
затвердження мирової угоди і
припинення провадження у справі
№5015/5149/12, становить 51 549 грн. 87 коп.
Доказів погашення вказаної
заборгованості станом на час розгляду
справи в суді сторонами суду не
заявлено та не подано.

Позивач просить суд зобов'язати
відповідача до виконання умов
укладеної між сторонами та
затвердженої ухвалою господарського
суду Львівської області від 04.02.2013 року
у справі №5015/5149/12 мирової угоди шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача 51 549 грн. 87 коп.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Право сторін на укладення мирової
угоди передбачено положеннями статті 78
ГПК України.

Мирова угода - це договір, який
укладається між сторонами з метою
припинення спору та вирішення всіх
спірних питань, задля яких і було
подано позов, на умовах, погоджених
сторонами. Мирова угода не приводить до
вирішення спору по суті. Сторони не
вирішують спору, не здійснюють
правосуддя, що є прерогативою судової
влади, а досягнувши угоди між собою,
припиняють спір. Така угода призводить
до врегулювання спору шляхом
визначення її сторонами певних дій, які
та чи інша сторона угоди має вчинити.

У зв'язку з цим, укладення мирової
угоди, як способу реалізації
процесуальних прав, закріплених у
вказаних вище процесуальних нормах, є
правом сторони, яке згідно
процесуального Закону, неможливо
реалізувати тільки за наявності умов:
якщо такі дії суперечать
законодавству, або це призводить до
порушення чиїх-небудь прав і
охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 3.19. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (із змінами та
доповненнями), в ухвалі про
затвердження мирової угоди у
резолютивній частині докладно й чітко
викладаються її умови і зазначається
про припинення провадження у справі
(пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а
також вирішується питання про розподіл
між сторонами судових витрат.
Затвердження судом мирової угоди з
одночасним припиненням провадження у
справі є одноактною (нерозривною)
процесуальною дією і не може
розглядатися як два самостійних акти -
окремо щодо затвердження мирової угоди
і щодо припинення провадження

Наказ господарського суду про
примусове виконання мирової угоди не
може бути видано, оскільки провадження
зі справи припинено. У разі ж ухилення
однієї зі сторін від виконання мирової
угоди:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про зобов'язання виконати
мирову угоду, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Відповідно до приписів частини першої
та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно приписів статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

З огляду на вищевикладене, мирова
угода, відповідно до статті 629 ЦК
Кодексу, підлягає обов'язковому
виконанню. Заінтересована сторона
(стягувач) не позбавлена права
звернутись до господарського суду з
позовною заявою про спонукання
виконання мирової угоди, оскільки,
згідно з вимогами статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Аналогічна правова
позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 04.07.2011 року
у справі №13/210/10.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 173 ГК України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акта, що
регулює господарську діяльність; з
акту управління господарською
діяльністю; з господарського договору
та інших угод, передба чених законом, а
також з угод, не передбачених зако ном,
але таких, які йому не суперечать;
внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок ін шої особи без достатніх
на те підстав; у результаті створення
об'єктів інтелектуальної вла сності
та інших дій суб'єктів, а також
внаслідок подій, з якими закон пов'язує
настання правових наслідків у сфері
господарювання.

Статтею 175 ГК України визначено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

В даному випадку господарське
зобов'язання виникло між Публічним
акціонерним товариством
"Укртранснафта" в особі Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрсвіт 2008" із
укладеної між сторонами та
затвердженої ухвалою господарського
суду Львівської області від 04.02.2013 року
у справі №5015/5149/12 мирової угоди.

Частиною 2 статті 175 ГК України
передбачено, що суб'єктами
майново-господарських зобов'язань
можуть бути суб'єкти господарювання,
зазначені у стат ті 55 цього Кодексу,
негосподарюючі суб'єкти - юри дичні
особи, а також органи державної влади,
органи місцевого самоврядування,
наділені господарською компетенцією.
Якщо майново-господарське зобов'язання
виникає між суб'єктами господарювання
або між суб'єк тами господарювання і
негосподарюючими суб'єкта ми -
юридичними особами, зобов'язаною та
управленою сторонами зобов'язання є
відповідно боржник і кредитор, а
частиною 4 цієї статті визначено, що
суб'єкти господарювання у випадках,
передбаче них цим Кодексом та іншими
законами, можуть добро вільно брати
на себе зобов'язання майнового
характеру на користь інших учасників
господарських відносин
(благодійництво тощо). Такі
зобов'язання не є підставою для вимог
щодо їх обов'язкового виконання.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Із вказаною нормою кореспондується
норма статті 193 ГК України, у якій також
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

За змістом статті 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини першої статті 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 7.9. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" якщо ухвала про
затвердження мирової угоди не
відповідає вимогам, встановленим для
виконавчих документів (стаття 18 Закону
України "Про виконавче провадження"), і
державним виконавцем з цих підстав
буде відмовлено у відкритті
виконавчого провадження,
заінтересована сторона вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, в разі задоволення якого
господарським судом видається
відповідний наказ.

Враховуючи той факт, що ухвала
господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року у справі
№5015/5149/12 у зв'язку з невідповідністю ст.
18 Закону України "Про виконавче
провадження" не є виконавчим
документом, та керуючись Постановою
Пленуму Вищого господарського суду
України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України", позивач звернувся до суду за
захистом порушеного права з позовом
про спонукання до виконання мирової
угоди затвердженої господарським
судом Львівської області від 04.02.2013 р.
по справі №5015/5149/12.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку, якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши та дослідивши
матеріали справи і подані докази,
оцінивши їх в сукупності, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги є
документально та нормативно
обґрунтованими, відповідачем не
спростовані, підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати покласти на сторони
відповідно до статті 49 ГПК України та
стягнути їх з відповідача на користь
позивача, оскільки спір виник
внаслідок неналежного виконання
відповідачем умов укладеної між
сторонами та затвердженої ухвалою
господарського суду Львівської
області від 04.02.2013 року у справі
№5015/5149/12 мирової угоди.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 20, 22, 32 - 34, 43, 44, 49, 75, 77, 78,
82 - 85, 116, 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрсвіт 2008" (79044,
Львівська область, м. Львів, вул.
Княгині Ольги, буд. 5В; код ЄДРЮО та ФОП
36078587) до виконання мирової угоди,
затвердженої ухвалою господарського
суду Львівської області від 04.02.2013 року
у справі №5015/5149/12 шляхом стягнення з
боржника: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрсвіт 2008" (79044,
Львівська область, м. Львів, вул.
Княгині Ольги, буд. 5В; код ЄДРЮО та ФОП
36078587) на користь стягувача: Публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" (01133, м. Київ, вул.
Кутузова, буд. 18/7; код ЄДРЮО та ФОП 31570412)
в особі філії "Магістральні
нафтопроводи "Дружба" ПАТ
"Укртранснафта" (79000, Львівська область,
м. Львів, вул. Липинського, буд. 12;
ідентифікаційний код 26112972) 51 549 грн. 87
коп. заборгованості та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Суддя
Синчук М.М.