ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р.Справа № 922/4005/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково виробниче
підприємство "Кітва", м. Львів, до
державного підприємства "Завод ім.
В.О.Малишева", м. Харків, про визнання
недійсною додаткової угоди за участю
представників:

позивача - Гродзенська В.П. (дов.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "НВП "Кітва", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача, ДП "Завод ім. В.О.Малишева",
в якій просить суд визнати недійсним
додаток № 2 до додаткової угоди № 1 від
29.06.2010р. до Договору № 2009/02-498 дп від
29.05.20109р., укладений між ДП "Завод ім.
В.О.Малишева" та ТОВ "НВП "Кітва".

В слуханні справи оголошувалась
перерва до 09.10.2014р. о 12:30 год.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
вказав, що між сторонами було укладено
додаткову угоду № 1 в двох редакціях,
сторони керуються редакцією, в якій
відсутній додаток № 2, а саме графік
поставки виробів. Оскільки відповідач
просить в іншій справі стягнути з нього
штраф за недотримання вказаного
графіку, позивач просить визнати такий
додаток недійсним.

Представник відповідача, який був
присутній у судовому засіданні 02.10.2014р.,
проти позову заперечував. Представник
відповідача підтвердив, що сторони
дійсно при виконанні Договору № 2009/02-498
дп від 29.05.20109р. керуються додатковою
угодою № 1 від 29.06.2010р., в якій відсутній
додаток № 2, однак правових підстав для
визнання такого додатку недійсним
немає.

У судове засідання 09.10.2014р. представник
відповідача не з'явився, про оголошену
перерву був повідомлений під розпис у
судовому засіданні 09.10.2014р., про причини
неявки суду не повідомив.

Суд вважає, що нез'явлення відповідача
в судове засідання 09.10.2014р. не
перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши представників сторін, які
були присутні в судових засіданнях по
даній справі, дослідивши матеріали
справи, суд встановив наступне.

29.05.2009р. між Державним підприємством
"Завод ім. В.О. Малишева" (покупець,
відповідач) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково виробниче
підприємство "Кітва" (постачальник,
позивач) було укладено договір № 2009/02 -
498 дп (далі - Договір), за умовами якого
постачальник зобов'язався виготовити і
поставити 10 виробів ПРХР-М.

29.06.2010р. між сторонами укладено
додаткову угоду № 1 до Договору та
затверджено Специфікацію до
додаткової угоди № 1.

При цьому, сторонами було підписано дві
редакції вказаної додаткової угоди.

Одна редакція містить наступні умови,
що змінюють пункт 1.1 та доповнюють п. 1.2
Договору :

"Постачальник зобов'язується
виготовити і поставити 10 виробів
ПРХР-М1 з прийомкою ГПЗ № 4762 згідно
додатку № 2 до Договору №2009/02-498 дп від
29.05.2009 р. та 49 виробів ПРХР-М1 з прийомкою
ВТК "Постачальника" згідно додатку №1
додаткової угоди №1 від 29.06.2010 р. до
Договору № 2009/02-498 дп від 29.05.2009 р. Вироби
поставляються узгодженими обома
сторонами партіями. Перша партія
відвантажується через 150 днів після
отримання авансового платежу.

Вартість виробу ПРХР-М1 згідно
додаткової угоди № 1 від 29.06.2010 р. до
Договору № 2009/02-498 дп від 29.05.2009 р.
становить 84699,00 грн. (ціна без ПДВ
-70582,50грн., ПДВ-14116,50 грн. )."

До даної редакції додаткової угоди
підписана специфікація, яка є додатком
№ 1 до додаткової угоди, в якій
узгоджено, що загальна сума поставки 49
одиниць виробів ПРХР-М1 становить 4150251,00
грн.

Інша редакція додаткової угоди № 1 від
29.06.2010р. містить наступні умови, що
змінюють пункт 1.1 та доповнюють п. 1.2
Договору :

"Постачальник зобов'язується
виготовити і поставити 10 виробів
ПРХР-М1 з прийомкою ГПЗ № 4762 згідно
додатку № 2 до Договору № 2009/02-498 дп від
29.05.2009 р. та 49 виробів ПРХР-М1 з прийомкою
ВТК "Постачальника" згідно додатку № 1
додаткової угоди № 1 від 29.06.2010 р. до
Договору № 2009/02-498 дп від 29.05.2009 р. Вироби
поставляються партіями згідно додатку
№ 2 до додаткової угоди № 1 від 29.06.2010р.
Кожна партія відвантажується через 180
днів після отримання авансового
платежу. Друга через 30 днів після
першої партії і т. д.

Вартість виробу ПРХР-М1 згідно
додаткової угоди №1 від 29.06.2010 р. до
Договору № 2009/02-498 дп від 29.05.2009 р.
становить 94149,60 грн."

Дана редакція додаткової угоди містить
додаток № 1 Специфікацію, в якій
узгоджено, що загальна сума поставки 49
одиниць виробів ПРХР-М1 становить 4613330,40
грн., а також додаток № 2 Графік
поставки, в якому узгоджені дати та
кількість поставки виробів ПРХР-М1.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво-
чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
передбачені статтею 203 ЦК України, а
саме :

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Суд зазначає, що до матеріалів справи
не надано доказів, на підтвердження
того, що при укладанні додатку № 2 до
додаткової угоди № 1 від 29.06.2010р. були
недодержані вимоги, встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.

Суд звертає увагу на те, що сторони не
заперечують проти того, що обидві
редакції підписані повноважними
особами сторін та скріплені печатками
сторін, до матеріалів справи не надано
доказів, які б спростовували дані
твердження.

Позивач у позовній заяві вказує на
підлог з боку колишнього представника
відповідача документів шляхом заміни
аркушів різних редакцій додаткових
угод, однак документального
підтвердження даним посиланням не
надано.

Крім того не обґрунтовано, яким чином
заміна аркушів різних редакцій
додаткових угод впливає на дійсність
Додатку № 2, який був підписаний
сторонами без заперечень.

У судовому засіданні та в письмових
поясненнях сторони вказують на те, що
при виконанні умов Договору № 2009/02-498 дп
від 29.05.20109р. вони керуються додатковою
угодою № 1 від 29.06.2010р., в якій відсутній
додаток № 2.

Таким чином фактично між сторонами
відсутній спір стосовно виконання умов
Договору № 2009/02-498 дп від 29.05.20109р.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Сторони не позбавлені можливості
узгодити спірні питання, які виникають
при виконанні Договору № 2009/02-498 дп від
29.05.20109р.

Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Позивач не звертався до відповідача з
пропозицією узгодити інший графік
поставки виробів, визнавши підписаний
додаток № 2 до додаткової угоди № 1 від
29.06.2010р. недіючим.

Позивачем не наведено жодної
обставини, за якої спірний договір може
бути визнаний недійсним, судом також
при розгляді справи не встановлені
обставини, які б свідчили про
недійсність спірного Додатку № 2.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги нормативно та
документально не обґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 14.10.2014 р.

Суддя В.О. Яризько