КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Справа№ 5002-34/5302-2011

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

за участю представників:

від прокуратури: Вакулюк Д.С. -
представник

від позивача за первісним позовом:
Вернидуб С.І. - представник

від відповідача за первісним позовом:
не з'явився

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Заступника прокурора міста Києва на
рішення Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 року по справі №
5002-34/5302-2011 (Повний текс складено та
підписано 22.04.2014 року (Головуючий
суддя:Любченко М.О. судді: Босий В.П.,
Нечай О.В.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»

до Фонду державного майна України

за участю третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця»

за участю третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Федерації
професійних спілок України,

за участю: Прокуратури Автономної
Республіки Крим

про визнання права власності

за зустрічним позовом Заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України

до Приватного акціонерного товариства
«Санаторій «Золотий пляж»

про визнання права власності та
витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 у справі № 5002-34/5302-2011
припинено провадження у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
до Фонду державного майна України про
визнання права власності на майно, а
також відмовлено повністю у
задоволенні зустрічного позову
Заступника прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України до Приватного
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» про визнання за
державою в особі Фонду державного
майна України права власності на майно
санаторію «Золотий пляж».

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Заступник
прокурора міста Києва звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 року у справі №
5002-34/5302-2011 в частині відмови
прокуратурі місті Києва у зустрічному
позові та в цій частині позов
прокуратури задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення в частині відмові
прокуратурі у зустрічному позові є
незаконним та необґрунтованим,
постановлено з порушенням норм
процесуального права та невірним
застосуванням норм матеріального
права.

Представники відповідача за первісним
позовом (позивача за первісним
позовом), третьої особи-1 та третьої
особи-2 у судове засідання не з'явились,
про причини неявки суд не повідомили,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку
про можливість розгляду справи за
відсутності представників відповідача
за первісним позовом (позивача за
первісним позовом), третьої особи-1 та
третьої особи-2.

Представник позивача за первісним
позовом письмового відзиву на
апеляційну скаргу не надав, однак у
судовому засіданні проти її доводів
заперечував, вважаючи її безпідставною
та такою, що не підлягає задоволенню, а
рішення суду є законним, обґрунтованим
та таким, що підлягає залишенню без
змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Постановою №606 від 23.04.1960 Ради
Міністрів Української РСР «Про
передачу профспілкам санаторіїв і
будинків відпочинку Міністерства
охорони здоров'я УРСР» Міністерство
охорони здоров'я УРСР було зобов'язано
передати до 01.05.1960 Українській
республіканській раді профспілок
діючі госпрозрахункові санаторії.

22.06.1964 за територіальною радою з
управління курортами профспілок було
проведено реєстрацію нерухомого майна,
а саме санаторію «Золотий пляж», що
підтверджується реєстраційним
посвідченням б/н від 22.06.1964р., яке видано
Комунальним підприємством «Ялтинське
бюро технічної інвентаризації».

18.11.1990 між Загальною конференцією
профспілок СРСР та Федерацією
незалежних профспілок України
укладено договір про закріплення за
Федерацією незалежних профспілок
України прав з володіння, користування
та розпорядження профспілковим майном,
на майно згідно з переліком, до якого
був включений, у тому числі, санаторій
«Золотий пляж».

22.11.1991 Радою Федерації незалежних
професійних спілок України прийнято
постанову №П-11-1 «Про створення
Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофздравниця», відповідно до
змісту якої з метою радикальної
перебудови управління курортами
профспілок, поліпшення
санаторно-курортного лікування та
відпочинку трудящих України,
прискорення формування нових
економічних основ
лікувально-оздоровчого процесу,
ефективного використання матеріальної
бази, будівництва та реконструкції
діючих санаторіїв, пансіонатів та
будинків відпочинку вирішено створити
на базі санаторно-курортних закладів,
підприємств, об'єднань та установ
профспілок України за пайовим внеском
Фонду соціального страхування України
Акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України «Укрпрофздравниця»
з акціонерним капіталом 1 089 384 тисячі
карбованців.

04.12.1991 Радою Федерації незалежних
профспілок України та Фондом
соціального страхування України
укладено установчий договір про
створення на базі санаторно-курортних
закладів і організацій Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок Акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофздравниця».

04.12.1991 Радою Федерації професійних
спілок України та Фондом соціального
страхування було підписано статут
новоствореної юридичної особи, що
23.12.1991 був зареєстрований виконавчим
комітетом Ленінської районної ради
народних депутатів.

Пунктом 1.7 статуту передбачено, що
Акціонерне товариство
«Укрпрофздравниця» є правонаступником
Української республіканської ради по
управлінню курортами профспілок,
здравниць та господарств, об'єднань
санаторно-курортних установ
профспілок України.

Згідно зі свідоцтвом №117, що видане
виконавчим комітетом Ленінської
районної ради народних депутатів,
23.12.1991 було проведено державну
реєстрацію Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофздравниця».

Рішенням №264(5) від 02.07.2001р. виконавчого
комітету Ялтинської міської ради «Про
оформлення права власності на спальні
корпуси №1, №2 санаторію «Золотий пляж»
по Алупкінському шосе, 2 в смт. Курпати»
вирішено оформити право власності на
спальні корпуси №1, №2 санаторію
«Золотий пляж» по Алупкінському шосе, 2
в смт. Курпати за Закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофоздоровниця».

Рішенням №382(15) від 12.10.2001 виконавчого
комітету Ялтинської міської ради «Про
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна санаторію «Золотий
пляж» вирішено оформити право
власності на об'єкти нерухомого майна
санаторію «Золотий пляж» за Закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» та видати
свідоцтво про право власності
відповідно до додатку.

28.08.2001 виконавчим комітетом Ялтинської
міської ради були видані свідоцтва №822
та №823, за змістом яких Закрите
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» є власником
спальних корпусів №1 та №2 санаторію
«Золотий пляж».

24.06.2002 виконавчим комітетом Ялтинської
міської ради були видані свідоцтва
№1264, №1265, №1266, №1267, №1269, №1270, №1271 про
право власності Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» на будівлю
їдальні, літ.В; спальний корпус №4,
літ.Г; пляжний корпус, літ.Д;
адміністративний корпус, літ.Е; склад,
літ.Ж, склад, літ.К, майстерню, літ.М,
склад, літ.Н; літній кінозал з відкритим
майданчиком, літ.И; резервуари на 80 кв.м
та 160,8 кв.м, що розташовані по
Алупкінському шосе в смт.Курпати, буд.2.

Згодом, радою Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» було прийнято
рішення №Р3-І9 від 16.04.2003р. «Про
створення Закритого акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж».

03.06.2003 між Закритим акціонерним
товариством лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Кримський
фонд інвестицій та реформ» було
укладено установчий договір про
створення та діяльність Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж», який було
зареєстровано виконавчим комітетом
Ялтинської міської ради 12.06.2003 за
реєстраційним номером 0020572.

Положеннями до п.4.1 установчого
договору передбачено, що засновники
дійшли згоди про формування статутного
фонду товариства у розмірі 15 697 100 грн.

Відповідно до п.4.2 договору Закрите
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» вносить в
статутний фонд цілісний майновий
комплекс Дочірнього підприємства
«Санаторій «Золотий пляж» Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», його активи і
пасиви, що є його власністю.

Згідно з актами №0201, №0202, №0203, №0204,
№0205, №0206, №0207, №0208, №0209 від 03.06.2003
приймання-передачі майна Закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» було передано
Закритому акціонерному товариству
«Санаторій «Золотий пляж» нерухоме
майно, а саме спальний корпус №1, літ.А;
спальний корпус №2, літ.Б; будівлю
їдальні, літ.В; спальний корпус №4,
літ.Г; пляжні споруди: пляжний корпус №5
(кліматопавільйон), літ.Д та лодочну
станцію, літ.З; адміністративний
корпус, літ.Е; літній кінотеатр з
відкритою ділянкою, літ.И; резервуар на
300 куб.м; резервуар на 500 куб.м; склад,
літ.Ж; склад, літ.К; майстерню, літ.М;
склад, літ.Н.

Відповідно до акту №01 від 08.06.2003
приймання-передачі Закрите акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» передало, а
Закрите акціонерне товариство
«Санаторій «Золотий пляж» прийнято
майно як внесок до статутного фонду
створеного товариства, а саме цілісний
майновий комплекс з сукупними
матеріальними активами (рухоме та
нерухоме майно) Дочірнього
підприємства «Санаторій «Золотий
пляж» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», яке розташоване
за адресою: Автономна Республіка Крим,
смт.Курпати, Алупкінське шосе, 2,
загальною вартістю 8 162 500 грн.

Рішенням №46 від 25.03.2004 виконавчого
комітету Лівадійської сільської ради
було вирішено оформити право власності
на нерухоме майно - будівлі та споруди
санаторія «Золотий пляж», які
розташовані на земельній ділянці
площею 7,5115 га за адресою: Автономна
Республіка Крим, м.Ялта, смт.Курпати,
Алупкінське шосе, 2, за Закритим
акціонерним товариством «Санаторій
«Золотий пляж» та видати свідоцтва про
право власності згідно з переліком.

На виконання вказаного вище рішення
органу місцевого самоврядування
Комунальним підприємством «Ялтинське
бюро технічної інвентаризації» було
видано свідоцтво серії САА №134552 від
01.04.2004р. про право власності Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» на будівлі та споруди
санаторію «Золотий пляж» згідно з
доданим переліком, до якого включено і
майно, що є предметом спору у даній
справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням від 31.05.2007 Господарського суду
Автономної Республіки Крим у справі
№2-26 було задоволено позов Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» до виконавчого комітету
Лівадійської сільської ради та
Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», а саме визнано
право власності Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» на наступне майно:
спальний корпус №1, літ.А; спальний
корпус №2, літ.Б; спальний корпус №4,
літ.Г; будівлю їдальні, літ.В; пляжний
корпус №5, літ.Д; адміністративний
корпус літ.Е; човнову станцію, літ.З;
літній кінозал з відкритим
майданчиком, літ.И; склад, літ.Ж; склад,
літ.К; майстерню, літ.М; склад, літ.Н;
резервуар на 300 куб.м; резервуар на 500
куб.м; торговий павільйон (бібліотеку),
літ.О; прохідну, літ.Л; комору, літ.Х;
павільйон, літ.Р; павільйон, літ.С;
павільйон, літ.Т;
господарсько-побутовий комплекс, літ.Ф;
збірно-щитовий будиночок, літ.У;
електро-щитову, літ.Ц; котельню, літ.Ш;
гараж, літ.Я; об'єкт незавершеного
будівництва клубу-їдальні; пляжні
споруди «Вікторія» у складі
буни-причалу, що розташовані за
адресою: Автономна Республіка Крим,
м.Ялта, смт.Курпати, шосе Алупкинське,
буд.2.

На підставі вказаного рішення суду, яке
набрало законної сили, 29.12.2011
Комунальне підприємство «Ялтинське
бюро технічної інвентаризації»
провело державну реєстрацію права
власності Закритого акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
на будівлі та споруди санаторія
«Золотий пляж», що підтверджується
витягом №32730865 від 29.12.2011 про державну
реєстрацію прав.

Положеннями пунктів 1.1, 1.2 статуту
Приватного акціонерного товариства
«Санаторій «Золотий пляж»
затвердженого рішенням чергових
загальних зборів акціонерів Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» від 12.04.2011 (протокол №12)
та зареєстрований 13.04.2011 державним
реєстратором виконавчого комітету
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим за №4001016
встановлено, що Приватне акціонерне
товариство «Санаторій «Золотий пляж» є
новим найменуванням Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» відповідно до вимог
Закону України «Про акціонерні
товариства». Товариство щодо всього
майна, прав та обов'язків є
правонаступником Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж».

Первісний позов мотивовано тим, що
наведеними фактами підтверджується
наявність у Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
права власності на нерухоме майно
санаторію «Золотий пляж», яке
знаходиться за адресою: Автономна
Республіка Крим, м.Ялта, смт.Курпати,
шосе Алупкинське, буд.2.

При розгляді справи в суді першої
інстанції позивач за первісним позовом
подав до суду заяву б/н від 22.02.2013р. про
відмову від первісного позову.

З поданої заяви вбачається, що позивач
вважає недоцільним подальший судовий
розгляд первісної позовної заяви
оскільки, Приватне акціонерне
товариство «Санаторій «Золотий пляж» є
законним власником спірного
нерухомого майна, право власності
якого зареєстровано у встановленому
порядку.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відмова позивача
від первісних позовних вимог не
суперечить законодавству та не порушує
права інших осіб, а тому задоволена
судом першої інстанції правомірно.

Щодо зустрічних позовних вимог,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.86 Цивільного
кодексу УРСР право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном. Право
власності в Україні охороняється
законом. Держава забезпечує
стабільність правовідносин власності.
Власність в Україні виступає в таких
формах: приватна, колективна, державна.
Усі форми власності є рівноправними.

Відповідно до ч.1 ст.87 Цивільного
кодексу УРСР соціалістичною власністю
є: державна (загальнодержавна)
власність; колгоспно-кооперативна
власність; власність профспілкових та
інших громадських організацій.

У відповідності до ст. 97 Цивільного
кодексу УРСР було передбачено, що
профспілкові та інші громадські
організації володіють, користуються і
розпоряджаються майном, що належить їм
на праві власності, відповідно до їх
статутів (положень). Право
розпорядження майном, що є власністю
профспілкових та інших громадських
організацій, належить виключно
профспілковим та іншим громадським
організаціям.

Власністю профспілкових та інших
громадських організацій є майно,
необхідне їм для здійснення статутних
завдань (ст.98 Цивільного кодексу УРСР).

За приписами ч.1 ст.28 Закону України
«Про власність», який набув чинності
15.04.1991, об'єктами права власності
громадських об'єднань, у тому числі
професійних спілок, благодійних та
інших громадських фондів, є майно
культурно-освітнього та оздоровчого
призначення, грошові кошти, акції, інші
цінні папери, жилі будинки, споруди
виробничого і невиробничого
призначення, обладнання, устаткування,
транспортні засоби та інше майно,
необхідне для забезпечення діяльності,
передбаченої їх статутами
(положеннями). Громадські об'єднання
можуть мати у власності підприємства
відповідно до цілей, зазначених в їх
статутах, і в порядку, передбаченому
законодавчими актами Української РСР.

З наведених норм права та установчих
документів третьої особи 1, вбачається,
що Радою Федерації незалежних
профспілок України та Фондом
соціального страхування України на
базі санаторно-курортних закладів і
організацій Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок правомірно
створено Акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» та законність
набуття вказаним товариством права
власності на майно санаторію «Золотий
пляж».

Законність створення Акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» та відповідність
установчого договору і статуту
вказаного товариства вимогам статей 1-4,
24-40 Закону України «Про господарські
товариства» та Закону України «Про
підприємництво». Також у вказаних
судових актах було зазначено, що майно,
внесене до статутного капіталу
Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» підтверджується
рішенням від 20.01.1997 Вищого арбітражного
суду України та постановою від 17.06.1997
судової колегії з перегляду рішень,
ухвал, постанов Вищого арбітражного
суду України у справі №137/7, а отже
посилання Фонду державного майна
України на те, що він є органом
управління майна акціонерного
товариства «Укрпрофоздоровниця», не
ґрунтуються на законі і суперечать
фактичним обставинам справи. Федерація
незалежних профспілок правомірно
володіла, користувалась та
розпоряджалась майном шляхом передачі
його до статутного фонду (у власність)
Акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця».

Як правильно зазначено у рішенні суду
першої інстанції, на дату прийняття
рішення судом першої інстанції
сторонами не подано доказів оскарження
в судовому порядку правомірності
створення Приватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» та законності
набуття вказаним товариством права
власності на майно, що було передано
його засновниками.

Крім того, законність набуття Закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», найменування
якого в подальшому було змінено на
Приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», права власності
на нерухоме майно санаторію «Золотий
пляж» підтверджується постановою від
05.03.2013 Севастопольського апеляційного
господарського суду, яку було залишено
без змін постановою від 07.04.2014 Вищого
господарського суду України, у справі
5002-26/3170-2011 за позовом Заступника
прокурора міста Ялта в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України до виконавчого комітету
Ялтинської міської ради та Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» про визнання
недійсним рішення №264(5) від 02.07.2001
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради «Про оформлення права
власності на спальний корпус №1, №2
санаторію «Золотий пляж».

Спірне майно не відносилось до
державної власності, а було об'єктом
права власності саме профспілкових
організацій, внаслідок чого судами не
було знайдено підстав для визнання
недійсним спірного рішення органу
місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2.6 Постанови №18 від
26.12.2011 Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» фактам, встановленим
іншими судовими рішеннями, крім
зазначених у статті 35 Господарського
процесуального кодексу України, не
надано преюдиціального значення для
господарських судів, але вони мають
враховуватися судами у розгляді справ
з урахуванням загальних правил статті
43 названого Кодексу щодо оцінки
доказів.

За таких обставин, факти, що були
встановлені судами при розгляді
вказаних вище справ, враховуються
господарським судом при оцінці доказів
у даній справі. Зокрема, господарський
суд приймає до уваги факт віднесення
спірного майна до об'єктів права
власності професійних спілок, проте не
державної власності.

Щодо посилань прокурора на положення
ст.1 Закону України №1540-XII від 10.09.1991р.
«Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташованих на території України»,
якою встановлено, що майно та фінансові
ресурси підприємств, установ,
організацій та інших об'єктів союзного
підпорядкування, розташованих на
території України, є державною
власністю України, а також посилань на
Постанову Верховної Ради України
№2268-XII від 10.04.1992 «Про майнові комплекси
та фінансові ресурси громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташовані на території країни» та
Постанова Верховної Ради України
№3943-XII від 04.02.1994 «Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР».

Колегія суддів зазначає, що 06.10.1990
відбувся XV з'їзд профспілок України (за
рішенням делегатів перетворений в І
установчий з'їзд незалежних профспілок
України), на якому було прийнято
Декларацію про утворення Федерації
незалежних профспілок України та
проголошено незалежність профспілок
України від державних і господарських
органів республіки та СРСР.

Постановою від 27.10.1990 XIX з'їзду
професіональних союзів СРСР «Про
власність профспілок» було вирішено
питання щодо майна, яке належало
професійним спілкам СРСР.

Згідно з Положенням про Федерацію
незалежних професійних спілок України
(в наступному змінено найменування на
Федерацію професійних спілок України),
яке затверджено 06.10.1990 установчим
з'їздом незалежних професійних спілок
України, Федерація є добровільним
союзом республіканських галузевих та
регіональних міжгалузевих
профспілкових об'єднань, інших
професійних організацій робітників.

Згодом, Верховною Радою України було
прийнято Постанову від 10.04.1992 «Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
країни», яка передбачала тимчасову, до
визначення правонаступників
загальносоюзних громадських
організацій, передачу Фонду державного
майна України майна та фінансових
ресурсів, розташованих на території
України підприємств, установ та
об'єктів, що перебували у віданні
центральних органів цих організацій.

А постановою «Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР» від
04.02.1994 Верховна Рада України
встановила, що майно загальносоюзних
організацій колишнього Союзу РСР
розташоване на території України,
тимчасово до законодавчого зазначення
суб'єктів права власності є
загальнодержавною власністю.

Однак, положення вказаних
нормативно-правових актів поширюються
на майно та фінансові ресурси тих
підприємств, установ та об'єктів на
території України, що перебували у
віданні центральних органів
колишнього Союзу РСР. В той же час, до
статутного фонду Акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» були передані
санаторно-курортні заклади, що
перебували у віданні «Укрпрофради» і
діяли в системі підприємств
Української республіканської ради з
управління курортами профспілок.

Положеннями до п.п. 1, 2 ст.5 Цивільного
кодексу України встановлено, що акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи.

Отже, з врахуванням приписів
вищенаведеної норми матеріального
права, положення Закону України №1540-XII
від 10.09.1991 «Про підприємства, установи
та організації союзного
підпорядкування, розташованих на
території України» та Постанов №2268-XII
від 10.04.1992 та №3943-XII від 04.02.1994 Верховної
Ради України не поширюються на
профспілкові організації Федерації
професійних спілок України, оскільки
вони ще у жовтні 1990 року, як зазначалось
вище, вийшли зі складу загальносоюзної
громадської організації.

Посилання прокурора на порушення
мораторію на будь-які зміни форми
власності і власника державного майна
до введення в дію Закону УРСР про
роздержавлення майна, який був
введений Постановою №506 від 29.11.1990
Верховної Ради УРСР «Про захист
суверенних прав власності Української
РСР», також є необґрунтованими,
оскільки вказаний мораторій не
розповсюджується на майно профспілок,
приймаючи до уваги, що відповідно до
ст.10 Конституції УРСР 1978 року, ст.ст.87, 97,
98 Цивільного кодексу УРСР таке майно не
відносилось до державної власності.

Такі висновки суду підтверджуються
позицією Вищого господарського суду
України, яка викладена в постановах від
22.07.2013 у справі №51/227 та від 07.04.2014 у
справі №5002-26/3170-2012.

З наведеного вбачається, що посилання
апелянта на те, що спірне майно є
державною власністю є необґрунтованим.

Відповідно, необґрунтованими також є
доводи про те, що в статутному фонді
позивача, Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»,
засновником якого є третя особа 1,
наявна частка державної власності.

Згідно зі ст.23 Цивільного кодексу УРСР,
що діяла на момент створення Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж», юридичними особами
визнаються організації, які мають
відокремлене майно, можуть від свого
імені набувати майнових і особистих
немайнових прав і нести обов'язки, бути
позивачами і відповідачами в суді,
арбітражі або в третейському суді.

За змістом п.4.2 договору від 03.06.2003 про
створення та діяльність Закритого
акціонерного товариства «Санаторій
«Золотий пляж» Закрите акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» внесло до
статутного фонду новоствореного
товариства цілісний майновий комплекс
Дочірнього підприємства «Санаторій
«Золотий пляж» Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», його активи і
пасиви, що є його власністю.

Приймаючи до уваги, що Закрите
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» у встановленому
порядку набуло право власності на
майно санаторію «Золотий пляж»,
вказане товариство мало право
розпоряджатись таким майном на власний
розсуд, у тому числі, шляхом внесення
його до статутного капіталу позивача.
Доказів скасування установчих
документів Закритого акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
матеріали справи не містять, що
свідчить про правомірність набуття
позивачем права власності на спірне
майно.

Крім того, рішенням Господарського
суду Автономної Республіки Крим від
31.05.2007 у справі №2-26 було визнано право
власності Закритого акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
на майно санаторію «Золотий пляж», а
саме: спальний корпус №1, літ.А;
спальний корпус №2, літ.Б; спальний
корпус №4, літ.Г; будівлю їдальні, літ.В;
пляжний корпус №5, літ.Д;
адміністративний корпус літ.Е; човнову
станцію, літ.З; літній кінозал з
відкритим майданчиком, літ.И; склад,
літ.Ж; склад, літ.К; майстерню, літ.М;
склад, літ.Н; резервуар на 300 куб.м;
резервуар на 500 куб.м; торговий
павільйон (бібліотеку), літ.О; прохідну,
літ.Л; комору, літ.Х; павільйон, літ.Р;
павільйон, літ.С; павільйон, літ.Т;
господарсько-побутовий комплекс, літ.Ф;
збірно-щитовий будиночок, літ.У;
електро-щитову, літ.Ц; котельню, літ.Ш;
гараж, літ.Я; об'єкт незавершеного
будівництва клубу-їдальні; пляжні
споруди «Вікторія» у складі
буни-причалу, що розташовані за
адресою: Автономна Республіка Крим,
м.Ялта, смт.Курпати, шосе Алупкинське,
буд.2.

Доказів скасування зазначеного
рішення судом вищої інстанції
матеріали справи не містять. Вказаний
судовий акт набрав законної сили та є
обов'язковим до виконання.

Відповідно до витягу №32730865 від 29.12.2011
про державну реєстрацію прав 29.12.2011 на
підставі рішення від 31.05.2007
Господарського суду Автономної
Республіки Крим Комунальним
підприємством «Ялтинське бюро
технічної інвентаризації» було
проведено державну реєстрацію права
власності Закритого акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
на будівлі та споруди санаторія
«Золотий пляж».

Згідно з нормами ст.144 Господарського
кодексу України майнові права
суб'єктів господарювання виникають
внаслідок створення та придбання майна
з підстав, не заборонених законом.

За приписами ст.328 Господарського
кодексу України право власності
набувається на підставах, не
заборонених законом та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Приймаючи до уваги викладені вище
положення законодавства, керуючись
принципом непорушності права
власності, господарський суд дійшов
висновку про необґрунтованість
доводів прокурора про незаконність
набуття позивачем права власності на
спірне майно. Підстав для визнання
права власності на спірне майно за
державою в особі Фонду державного
майна України та витребування такого
майна у Приватного акціонерного
товариства «Санаторій «Золотий пляж»
господарський суд не вбачає.

В свою чергу колегія суддів приймає до
уваги, що листом вих.№12522 від 19.10.2011р.
Комунальне підприємство Ялтинської
міської ради «Бюро технічної
інвентаризації» було повідомило, що за
даними інвентаризації, яку було
проведено 22.02.2010р., на ділянці
домоволодіння №2 по Алупкінському шосе
в смт.Курпати було зафіксовано
знесення наступних будівель: спального
корпусу №1, літ.А; спального корпусу №2,
літ.Б; їдальні, літ.В; спального корпусу
№4, літ.Г; адміністративного корпусу,
літ.Е; літнього кінозалу, літ.И;
проходної, літ.Л; майстерні, літ.М;
складу, літ.Н; павільйону, літ.Р;
павільйону, літ.С;
господарсько-побутового корпусу, літ.Ф;
кладової, літ.Х; електрощитової, літ.Ц;
гаражу, літ.Я; туалету, літ.А1;
хлораторної, літ.Б1; камери харчових
відходів, літ.В1; навісу, літ.Г1; навісу,
літ.Д1.

Викладене свідчить про не доведення
прокурором та позивачем за зустрічним
позовом наявності у спірного майна
саме тих технічних характеристик, які
зазначені в прохальній частині
зустрічної позовної заяви, що є
необхідним для задоволення позову.

При цьому, господарський суд
позбавлений можливості самостійно
спростувати чи підтвердити факт
існування спірного майна, а також
визначити його ідентифікаційні ознаки,
оскільки будівельно-технічну
експертизу, яка неодноразово
призначалась ухвалами суду, проведено
не було через невиконання учасниками
судового процесу вимог суду щодо
оплати судової експертизи та ненадання
витребуваних експертом додаткових
документів.

Також у господарського суду відсутні
підстави для припинення провадження у
справі у зв'язку з відсутністю предмета
спору, враховуючи зміст пояснень
вих.№05/1/3-1073-12 від 15.04.2014 прокурора про
необхідність проведення додаткової
перевірки обставин знищення спірного
майна з метою підтвердження чи
спростування даного факту.

В той же час, згідно з п.4.4 Постанови №18
від 26.12.2011р. Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

За висновками суду, зі змісту пояснень
сторін вбачається існування спору між
ними та наявність неврегульованих
питань, які підлягають вирішенню судом,
що виключає можливість припинення
провадження на підставі п.1-1 ч.1 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно відмовив у
задоволенні зустрічної позовної заяви
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, у свою чергу апелянт не навів
належних та допустимих доказів
невідповідності оскаржуваного рішення
нормам чинного законодавства.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
Заступника прокурора міста Києва є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника
прокурора міста Києва залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 16.04.2014 року по
справі № 5002-34/5302-2011 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 5002-34/5302-2011
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін