КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р. Справа№ 910/9220/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Хижниченко Н.С.
(довіреність №98-Д від 25.12.2013 р.),
Коломийченко І.В. (довіденість №78-Д від
25.12.2013 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району»

на рішення господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 р.

у справі №910/9220/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крамар-Авто»

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Крамар-Авто» про стягнення з
відповідача суми заборгованості в
розмірі 69089,44 грн. основного боргу, 1022,88
грн. інфляційних втрат та 3997,08 грн. 3%
річних.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 17.07.2014 р. позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 53886,25 грн. боргу, 75,72 грн.
інфляційних втрат, 2408,87 грн. 3% річних та
1389,62 грн. судового збору. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Представники позивача в судовому
засіданні повністю підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
просили її задовольнити, рішення
скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення
судового засідання по розгляду
апеляційної скарги, а строки розгляду
апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК
України, колегія суддів, вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та без участі
представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від
15.08.2014 р. явка сторін у судове засідання
обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України
без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

30.06.2009 р. між Комунальним підприємством
по утриманню житлового господарства
Шевченківської районної у місті Києві
ради правонаступником якого є
Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (сторона - 1) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Крамар-Авто»
(сторона - 2) було укладено договір № 538
про нарахування та збір платежів з
власників (орендарів) за спожиті
комунальні послуги на користь їх
виробників.

Відповідно до пункту 1.1. Договору
сторона - 1 здійснює нарахування та збір
платежів на користь виробників послуг
за спожиті стороною - 2 комунальні
послуги (теплова енергія, холодне
водопостачання, водовідведення, тощо) в
обсягах та за тарифами, визначеними в
Додатку 1 до Договору.

Сторона - 2 користується приміщенням
загальною площею 110,10 кв.м за адресою:
вул. Івана Франка, 20Б, на підставі
договору купівлі продажу від 30.06.2009 (п.
1.2. Договору).

За своєю правовою природою Договір №538
від 30.06.2009 є договором про надання
послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено,
що якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно п.п. 2.1.2, 2.1.3 Договору, сторона-1 в
3-х денний термін, з моменту надходження
від виробників послуг розрахунків,
надати власнику або орендарю платіжне
доручення (квитанцію) про суму сплати
спожитих ним комунальних послуг.

У випадку несплати коштів за спожиті
комунальні послуги сторона - 1 має право
стягнути зі сторонни - 2 на користь
виробників комунальних послуг
прострочену заборгованість у
відповідності з чинним законодавством.

У відповідності до п. 3.1.1 Договору,
сторона - 2 в 3-х денний термін, після
надходження платіжного доручення
(квитанції), але не пізніше 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
сплатити вартість спожитих
комунальних послуг та інформувати про
це сторону - 1.

Наявними в матеріалах справи
документами, а саме: обліковими
картками (жовтень 2010 року - лютий 2014
року), розшифровками рахунків абонента
- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Крамар-Авто»
підтверджується надання відповідачу
комунальних послуг в періоді з жовтня
2010 року по лютий 2012 року на загальну
суму 77738,86 грн.

Однак, відповідачем свого зобов'язання
з оплати наданих послуг належним чином
виконано не було, а сплачено на рахунок
позивача лише суму коштів у розмірі
23852,61 грн.

Залишок суми - у розмірі 53886,25 грн
оплачена відповідачем не була.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищезазначені обставини,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 53886,25 грн є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та такими, що
підлягають задоволенню.

З наведеного позивачем розрахунку
вбачається, що до суми позовних вимог
позивачем включено 15203,19 грн, що
становить собою заборгованість
відповідача за попередні періоди (до
17.09.2010).

Проте,в матеріалах справи відсутні, а
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
обсягу та вартості наданих відповідачу
комунальних послуг за період до 17.09.2010
р., існування заборгованості у розмірі
15203,19 грн не доведено.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що позов в частині
стягнення з відповідача 15203,19 грн. боргу
задоволенню не підлягає у зв'язку з
його необґрунтованістю.

Крім основного боргу, за прострочення
виконання грошового зобов'язання
позивач просить стягнути з відповідача
1022,88 грн інфляційних втрат та 3997,08 грн 3%
річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом встановлено факт прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання з оплати наданих в періоді
з вересня 2010 року по лютий 2014 року
комунальних послуг, а тому колегія
суддів, перевіривши розрахунок та
враховуючи часткове задоволення
основної суми боргу, погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми 3% річних та
інфляційних втрат підлягають
частковому задоволенню - інфляційні
втрати у розмірі 75,72 грн. та 3% річних у
розмірі 2408,87 грн.

02.09.2014 р. представником позивача було
заявлено клопотання про долучення до
матеріалів справи додаткових
документів.

Колегія суддів, вислухавши
представників сторін, не вбачає
підстав для задоволення вказаного
влопотання, оскільки в порушення ст. 101
ГПК України, позивачяем не
обгрунтовано неможливість подання
таких доказів в суді першої інстанції,
а тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Щодо тверджень позивача про те, що у
суді першої інстанції йому було
відмовлено у задоволенні клопотання
про надання додаткового часу для
надання доказів по справі, то колегія
суддів зазначає, що в матеріалах справи
відсутні докази звернення позивача з
таким клопотанням до господарського
суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної
норми, належним чином апеляційну
скаргу не обґрунтовано, доказів та
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційному суду не
наведено.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на порушення норм
матеріального та процесуального права,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні. Крім того, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку місцевого господарського
суду та не підтверджуються наявними
матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду міста Києва від
17.07.2014 р. у даній справі є таким, що
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи, у
зв'язку з чим підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району»
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 р. у справі №910/9220/14
залишити без змін.

Справу №910/9220/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Б.О. Ткаченко