ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.Справа № 922/3171/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Стоянові А.С.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Торгівельний Дім
"Агросвіт", м. Харків до ТОВ
агропромислова асоціація "Агросвіт", м.
Харків , СФГ "Борислав", с. Старостинці
про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Крайза О.І., за дов.

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - Бойчун Н.Д., за дов.,
Чорноіван З.Ф., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Торгівельний
Дім "Агросвіт" про стягнення солідарно
з ТОВ агропромислова асоціація
"Агросвіт" та СФГ "Борислав" штрафної
неустойки у розмірі 123 906,63 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи, які долучені до
матеріалів справи, крім того звернувся
до суду з заявою, в якій відмовляється
від позовних вимог до 1-го відповідача -
ТОВ агропромислова асоціація
"Агросвіт".

Представник 1-го відповідача в
призначене судове засідання не
з'явився, витребуваних судом
документів не надав, про час та місце
слухання справи був повідомлений, про
причини неявки суду не повідомив.

Представник 2-го відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечує та просить суд
відмовити у задоволенні позову, з
підстав викладених у відзиві, який
долучено до матеріалів справи.

Згідно ст.22 ГПК України позивач вправі
до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Враховуючи, що заява про відмову від
позову подана позивачем до прийняття
рішення у справі, підписана
повноважним представником позивача,
суд вважає, що надана заява не
суперечить діючому законодавству та не
порушує права і охоронювані законом
інтереси інших осіб, та підлягає
задоволенню, а провадження у справі
стосовно 1-го відповідача - ТОВ
агропромислова асоціація "Агросвіт"
підлягає припиненню у зв'язку з
відмовою позивача від позову на
підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення солідарно з ТОВ
агропромислова асоціація "Агросвіт" та
СФГ "Борислав" штрафної неустойки у
розмірі 123906,63 грн.

Судом встановлено, що згідно правової
позиції позивача останній наполягає на
тому, що 18 листопада 2013 р. між позивачем
(Покупець за договором) та відповідачем
2 (Постачальник за договором) було
укладено договір поставки № 18111 У
(надалі - Договір).

За приписами ст. 181 ГК України, яка
регулює загальний порядок укладання
господарських договорів, такий договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами. факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

У відповідності до ст. 208 ЦК України до
правочинів, які належить вчиняти у
письмовій формі відносяться правочини
між юридичними особами.

Правове регулювання вимог до письмової
форми правочину здійснюється
відповідно до ст. 207 ЦК України, якою,
зокрема, передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким. що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою. Використання при вчиненні
правочинів факсимільного відтворення
підпису за допомогою засобів
механічного або іншого копіювання,
електронного підпису або іншого
аналога власноручного підпису
допускається у випадках, встановлених
законом, іншими актами цивільного
законодавства, або за письмовою згодою
сторін, у якій мають міститися зразки
відповідного аналога їхніх
власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5. Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг» електронний документ -
документ, інформація в якому
зафіксована у вигляді електронних
даних, включаючи обов'язкові реквізити
документа. Склад та порядок розміщення
обов'язкових реквізитів електронних
документів визначається
законодавством. Електронний документ
може бути створений, переданий,
збережений і перетворений
електронними засобами у візуальну
форму. Візуальною формою подання
електронного документа є відображення
даних, які він містить, електронними
засобами або на папері у формі,
придатній для приймання його змісту
людиною.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг» електронний підпис є
обов'язковим реквізитом електронного
документа, який використовується для
ідентифікації автора та/або
підписувача електронного документа
іншими суб'єктами електронного
документообігу. Накладанням
електронного підпису завершується
створення електронного документа.
Відносини, пов'язані з використанням
електронних цифрових підписів,
регулюються законом. Використання
інших видів електронних підписів в
електронному документообігу
здійснюється суб'єктами електронного
документообігу на договірних засадах.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
електронні документи та електронний
документообіг» оригіналом
електронного документа вважається
електронний примірник документа з
обов'язковими реквізитами, у тому числі
з електронним цифровим: підписом
автора.

Роздрукований електронний примірник
Договору поставки № 18111 У, наданий
позивачем до матеріалів справи, не може
свідчити про існування його, як
електронного документу, оскільки
відсутні докази дотримання сторонами
вимог до підписання правочину,
вчиненого в електронній формі у
відповідності до вимог Законів України
від 22.05.2003 "Про електронний цифровий
підпис" № 852-IV та "Про електронні
документи та електронний
документообіг" № 851- IV.

Так, ст. 1 Закону України № 851- IV
передбачено, що обов'язковий реквізит
електронного документа - обов'язкові
дані в електронному документі, без яких
він не може бути підставою для його
обліку і не матиме юридичної сили.

За таких обставин, оскільки Договір
поставки № 18111У не містить
електронного цифрового підпису
Відповідача 2 - останній, на думку суду,
не має юридичної сили.

Крім того, відповідно до п. 4.1.
надісланого Позивачем проекту
Договору поставка продукції
здійснюється окремими партіями на
умовах самовивозу автотранспортом
Покупця за рахунок Покупця.

Згідно з накладною № 22 від 26.11.2013 p.,
видатковою накладною № РН-0000022 від
26.11.2013 р. за Довіреністю № 26 11 03 від
26.11.2013 р. представником Позивача
Багровим О.В. було отримано 40,690 т сої.

03.12.2013 р. вказану партію продукції
Позивач повернув без зазначення причин
такого повернення, що підтверджується
прибутковою накладною № РН-0000025 від
03.12.2013 р. та листом про повернення
постачальнику № 03/12 від 03.12.2013 р.

Листом № 512 від 04.12.13 р. Позивач попросив
повернути попередню оплату за сою, яка
була Позивачу повністю повернута
платіжними дорученнями № 193 від 05.12.2013
на суму 350 000,00грн., № 198 від 10.12.2013 на суму
250 000,00грн., та № 203 від 13.12.2013 р. на суму 190
000.00 грн.

Крім того, умови проекту Договору (п.5.1)
передбачають, що оплата Товару, що
поставляється за даним Договором,
проводиться окремими платежами за
кожну партію в національній валюті
України в день поставки партії Товару.

Таким чином, відповідно до умов проекту
Договору (п.4.1 та 5.1) поставці товару
передує оплата товару та подача
автотранспорту Позивача під
навантаження, а також присутність у
момент передачі товару відповідного
представника Позивача з
повноваженнями щодо отримання товару.

Оскільки умови проекту Договору
передбачали самовивіз автотранспортом
покупця - то 2-ий відповідач ніяким
чином без присутності представника
Позивача і без автотранспорту Позивача
не міг поставити продукцію, а отже
Позивач в односторонньому порядку
відмовився від поставки продукції.

Позивач після повернення за його
проханням коштів не перераховував
оплату за товар - це ще раз підтверджує,
що саме Позивач відмовився від
поставки в односторонньому порядку.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів в підтвердження позиції
Позивача про те, що Товар було ним
повернуто в зв'язку з невідповідністю
якості товару умовам Договору.

Відповідно до ст. 687 ЦК України
перевірка додержання продавцем умов
договору купівлі-продажу щодо
кількості, асортименту, якості,
комплектності, тари та (або) упаковки
товару та інших умов здійснюється у
випадках та в порядку, встановлених
договором або актами цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 688 ЦК України покупець
зобов'язаний повідомити продавця про
порушення умов договору
купівлі-продажу щодо кількості,
асортименту, якості, комплектності,
тари та (або) упаковки товару у строк,
встановлений договором або актами
цивільного законодавства, а якщо такий
строк не встановлений, - в розумний
строк після того, як порушення могло
бути виявлене відповідно до характеру
і призначення товару.

Стаття 269 ГК України регламентує
відносини, що пов'язані з гарантуванням
постачальником якості поставлених
товарів та пред'явленням претензії у
зв'язку з недоліками поставлених
товарів.

Під недоліками товарів варто розуміти
будь-яку невідповідність продукції
вимогам нормативно-правових актів і
нормативних документів, умовам
договорів або іншим вимогам, що
пред'являються до неї.

Недоліки поставлених товарів можуть
бути виявлені покупцем безпосередньо
під час приймання товарів або в у
процесі використання таких товарів.
Зазвичай виявлення недоліків
поставлених товарів здійснюється у
процесі приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного споживання за
якістю, на підставі Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного споживання за
якістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 25.04.66 р. N П-7 У порядку, визначеною
вказаним нормативно-правовим актом,
який, у т.ч. передбачає повідомлення
постачальника та складання акту за
його участю.

Матеріали справи не містять доказів
того, що позивач повідомляв
відповідача 2 про виявлені недоліки
Товару.

Отже, жодним належним та допустимим
доказом позивач не довів суду те, що
товар було ним повернуто в зв'язку з
невідповідністю якості товару умовам
Договору

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не довів належними та
допустимими доказами правомірність
своїх позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, вимоги
Позивача щодо сплати штрафних санкцій
є безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати залишаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, п.4 ст.
80, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову позивача від позову
щодо ТОВ агропромислова асоціація
"Агросвіт".

Провадження у справі №922/3171/14 відносно
ТОВ агропромислова асоціація
"Агросвіт" припинити на підставі п.4 ст.80
ГПК України.

В позові до СФГ "Борислав" - відмовити.

Повне рішення складено 29.09.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/3171/14