ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
239-72-81ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

"09" вересня 2014 р.
Справа № 911/2556/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «РМ-Інвест», м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Пак-Експо», Київська
обл., м. Славутич

про стягнення 36506,37 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача - Давиденко О. П., довіреність
б/н від 04.03.2014,

Відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської
області з позовною заявою №140624/2 від
24.06.2014 (за вх. суду №2679/14 від 25.06.2014)
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «РМ-Інвест» (далі -
Позивач) до товариства з обмеженою
відповідальністю «Пак-Експо» (далі -
Відповідач) про стягнення 36506,37 грн, з
яких 3328,77 грн 3% річних та 33177,60 грн
інфляційних втрат.

Позивач в обґрунтування заявлених
позовних вимог посилається на
неналежне виконання Відповідачем
зобов'язань по оплаті поставленого
товару.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 01.07.2014 порушено провадження
у справі №911/2556/14 та призначено її
розгляд на 15.07.2014 о 10:20 год.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 15.07.2014 на підставі ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі
№911/2556/14 за клопотанням Позивача б/№
від 15.07.2014 (вх. суду №13980/14 від 15.07.2014)
продовжено по 09.09.2014, розгляд справи
відкладено на 02.09.2014.

Через канцелярію Господарського суду
Київської області Позивачем подано
заяву б/№ від 26.08.2014 (за вх. суду 17497/14 від
27.08.2014) про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої до стягнення з
Відповідача заявлено 43116,93 грн, з яких
4918,43 грн 3% річних та 38198,50 грн
інфляційних втрат. Враховуючи, що
примірник такої заяви надісланий
Відповідачу, про що свідчить
фіскальний чек УДППЗ "Укрпошта" №8182 від
26.08.2014 з відповідним описом вкладення у
цінний лист, заява приймається судом до
розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 02.09.2014 у зв'язку з неявкою
сторін розгляд справи відкладено на
09.09.2014.

Відповідач у судові засідання жодного
разу не з'явився, відзив на позовну
заяву та витребувані судом документи
не подав, про причини неявки суд не
повідомив.

Ухвали Господарського суду Київської
області від 01.07.2014, 15.07.2014 та 02.09.2014
направлялись Відповідачу з
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення на
його юридичну адресу (07100, Київська
область, м. Славутич, вул. Ентузіастів,
буд. 7), зазначену Позивачем у позові.
Ухвали від 01.07.2014 та 15.07.2014 вручені
Відповідачу, що зокрема
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень
№514 від 01.07.2014 (за вх. суду №13034/14
від 08.07.2014) та №550 від 21.07.2014 (за вх.
суду №14842/14 від 29.07.2014), а повідомлення
про вручення Відповідачу ухвали від
02.09.2014 підприємством зв'язку станом на
день вирішення спору господарському
суду не поверталось.

Як зазначається у п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час та місце
розгляду справи у разі виконання судом
вимог ч.1 ст.ст.64, 87 ГПК України. За
змістом зазначеної ст.64 ГПК України,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи обмежений ст.69 ГПК України
строк розгляду справи, а також те, що
Відповідач належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
судового розгляду, явка Відповідача
обов'язковою не визнавалась і його
відсутність не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, а матеріалів справи
достатньо для вирішення спору по суті,
відповідно до права суду, наданого йому
ст. 75 ГПК України, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні 09.09.2014 оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та врахувавши
пояснення представника Позивача, суд

встановив:

13.12.2013 та 16.12.2013 товариство з обмеженою
відповідальністю «РМ-Інвест» (далі -
Позивач) поставив товариству з
обмеженою відповідальністю
«Пак-Експо» (далі - Відповідач)
поліетилен Н555JA (далі - товар) на
загальну суму 666000,00 грн.

У зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням Відповідачем
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого
товару, Позивач звернувся до
Господарського суду Київської області
з позовною заявою про стягнення 324266,30
грн, з яких 324000,00 грн основного боргу та
266,30 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 09.04.2014 (повний
текст рішення 18.04.2014) у справі №911/518/14
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «РМ-Інвест»
задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 у справі
№911/518/14 рішення Господарського суду
Київської області від 09.04.2014 залишено
без змін.

Позовними вимогами у справі №911/2556/14 є
стягнення донарахованого за час
існування невиконаного зобов'язання
розміру 3% річних за загальний період
прострочки з 15.02.2014 по 18.08.2014 в сумі 4918,43
грн та інфляційних втрат за період
прострочки з лютого 2014 року по липень
2014 року в сумі 38198,50 грн.

Відповідно до змісту ст.115 ГПК України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України.

Згідно з ч.2 ст. 35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Як вбачається з правової позиції,
викладеної в ч.4 п.2.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», преюдиційне
значення процесуальним законом
надається саме фактам, встановленим
судовими рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), але не
правовій оцінці таких фактів,
здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір.

Так, рішенням Господарського суду
Київської області від 09.04.2014 у справі
№911/518/14, залишеного без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 у справі
№911/518/14, встановлено факт неналежного
виконання Відповідачем грошового
зобов'язання перед Позивачем по оплаті
отриманого товару та кінцевий термін
виконання такого зобов'язання - 03.02.2014, у
зв'язку з чим стягнуто з Відповідача
32400,00 грн основної заборгованості та
нарахованих на неї 266,30 грн 3% річних за
період прострочки з 05.02.2014 по 14.02.2014.

В ході даного судового розгляду судом
встановлено, що зобов'язання по оплаті
товару Відповідачем виконано частково
в сумі 3000,00 грн. Як вбачається з довідки
№01-144/2525 від 18.08.2014, виданої публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «Євробанк» за період з 09.04.2014 по
18.08.2014, на рахунок Позивача
Відповідачем на виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 09.04.2014 у справі №911/518/14 здійснено
часткову проплату 12.08.2014 у розмірі 3000,00
грн. Таким чином, зобов'язання
Відповідача станом на 18.08.2014 було
простроченим та остаточно не
виконаним.

Як зазначено в ст.610 ЦК порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунок 3% річних здійснено
Позивачем за період прострочки з 15.02.2014
по 16.07.2014 на заборгованість в розмірі
324000,00 грн та з 17.07.2014 по 18.08.2014 на
заборгованість в розмірі 321000,00 грн, з
урахуванням часткової проплати
Відповідача.

Позивачем при розрахунку помилково
визначено дату часткової проплати
Відповідача - 17.07.2014, при вірній - 12.08.2014,
у зв'язку з чим судом здійснено
перевірку нарахування 3% річних
Позивача:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів324000.015.02.2014 - 11.08.20141783
%4740.16321000.012.08.2014 - 18.08.201473 %184.68Оскільки
вірна сума 3% річних, за розрахунком
суду, становить 4924,84 грн, а суд,
приймаючи рішення, не може виходити за
межі позовних вимог, вимога Позивача
про стягнення з Відповідача 4918,43 грн 3%
річних підлягає задоволенню.

Розрахунок інфляційних втрат
здійснений Позивачем за загальний
період прострочки з лютого 2014 року по
липень 2014 року на заборгованість 324000,00
грн, з урахуванням кінцевого терміну
виконання зобов'язання по оплаті
товару, встановленого рішенням
Господарського суду Київської області
від 09.04.2014 у справі №911/518/14.

Судом здійснено перевірку нарахування
інфляційних втрат Позивача:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі04.02.2014 -
31.07..01.11838232.00362232.00Оскільки вірна
сума інфляційних втрат, за розрахунком
суду, становить 38232,00 грн, а суд,
приймаючи рішення, не може виходити за
межі позовних вимог, вимога Позивача
про стягнення з Відповідача 38198,50 грн
інфляційних втрат підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Втім, Відповідачем відзиву на позовну
заяву та будь-яких доказів, що
спростовують наведені у позові
обставини, зокрема, первинних
документів в підтвердження часткового
або повного погашення заборгованості,
суду не подано.

За таких обставин суд вважає, що вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача
4918,43 грн 3% річних та 38198,50 грн
інфляційних втрат є правомірними,
обґрунтованими, документально
підтвердженими, Відповідачем не
запереченими і належним чином не
спростованими, а отже, такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України
відшкодування понесених Позивачем
витрат по сплаті судового збору
покладається судом на Відповідача в
сумі 1827,00 грн.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Пак-Експо» (юридична адреса: 07100,
Київська область, м. Славутич, вул.
Ентузіастів, буд. 7, код 30306667) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «РМ-Інвест» (01033, м.
Київ, вул. Жилянська, буд. 19, код 24930146)
4918,43 грн (чотири тисячі дев'ятсот
вісімнадцять гривень сорок три
копійки) 3% річних, 38198,50 грн (тридцять
вісім тисяч сто дев'яносто вісім
гривень п'ятдесят копійок) інфляційних
втрат та 1827,00 грн (одну тисячу вісімсот
двадцять сім гривень) витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено " 30" вересня 2014
року

Суддя
О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.