Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
. Іменем України
Р І Ш Е Н Н Я

14 жовтня 2014 року
№ 927/1481/14

Позивач: Державне підприємство
«Придніпровська залізниця»,

пр-т К. Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, 49000

Відповідач: Семенівське районне
Дочірнє агролісогосподарське
спеціалізоване підприємство
«Семенівкарайагролісгосп»,

пров. Сверлова, 33А, м. Семенівка,
Семенівський район, Чернігівська
область, 15400

Предмет спору: про стягнення 37050 грн.

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: Білоножко Г.С. д.№38 від
10.01.2014 року

від відповідача: Дубін В.І. д. №510 від
17.07.2014 року

Державним підприємством
«Придніпровська залізниця» подано
позов до Семенівського районного
Дочірнього агролісогосподарського
спеціалізованого підприємства
«Семенівкарайагролісгосп» про
стягнення з відповідача 37050,00 грн.
штрафу, а також 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неправильне
зазначення відповідачем (відправником)
у залізничній накладній № 33099623 маси
вантажу, яке було виявлено під час
переважування напіввагону № 67866723 на
станції перевезення, в зв'язку з чим у
відповідності до ст.ст. 118, 122 Статуту
залізниць України до відповідача
застосовані штрафні санкції у
п'ятикратному розмірі провізної плати
за всю відстань перевезення.

Відповідач у запереченнях б/н від 23.09.14
р. на позовну заяву проти позовних
вимог заперечував, посилаючись на
правомірність умовного визначення
маси вантажу у відповідності до п. 37
Статуту залізниць, згідно якого маса
окремих вантажів може визначатися
розрахунковим методом, за обміром або
умовно. Крім того, відповідач зазначив
про дотримання ним правил і норм
перевезення вантажів, а також
відсутність жодних збитків і витрат
залізниці через наявну розбіжність у
масі вантажу у бік зменшення.

В судове засідання 14.10.2014 року
відповідачем подана заява про
зменшення розміру штрафу до 3750 грн.,
обґрунтована зменшенням обсягів
реалізації продукції через зниженням
попиту реалізації контрагентам, які
знаходяться в зоні проведення
антитерористичної операції, наявністю
чистого прибутку на серпень 2014 року в
розмірі 3,8 тис. грн.., повною оплатою
провізної плати та відсутністю збитків
у позивача.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши повноважних представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини
справи, оцінивши докази, що мають
юридичне значення для розгляду справи
по суті, господарський суд встановив:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямовано на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як вбачається із матеріалів справи,
Семенівським районним Дочірнім
агролісогосподарським
спеціалізованим підприємством
«Семенівкарайагролісгосп» зі станції
Семенівка Південно-Західної залізниці
за накладною № 33099623 було відправлено
напіввагон № 67866723 із вантажем
"деревина паливна для технологічних
потреб" на станцію призначення
Молочанськ Придніпровської залізниці.

Відмітки у зазначеній залізничній
накладній свідчать, що вантаж
завантажений у вагон засобами
відправника штабелями. Маса вантажу
нетто визначена умовно, зазначена в
розмірі 65000 кг.

Залізнична накладна свідчить про
укладення вантажовідправником (СРДАСП
„Семенівкарайагрогосп") і Залізницею
(перевізником) договору перевезення
вантажу на користь вантажоодержувача
(ТОВ "Арт Метал Фурнітура Стільці").

Судом встановлено, що за своїм змістом
та правовою природою відповідні
правовідносини в сфері перевезення
регулюються нормами глави 64 Цивільного
кодексу України та глави 32
Господарського кодексу України.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909,
ч.1 ст. 920 ЦК України, умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначається транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу здійснюється за
договором перевезення; загальні умови
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них, умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Так, Закон України "Про транспорт"
визначає правові, економічні,
організаційні та соціальні основи
діяльності транспорту, питання
правовідносин в сфері діяльності
залізничного транспорту регулюються
Статутом залізниць України,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1998 р. №
457, яким регламентуються порядок
укладання договорів, організація та
основні умови перевезення вантажів,
пасажирів, багажу, вантажобагажу і
пошти, основні положення експлуатації
залізничних під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту.

Частиною 1 ст. 909 ЦК України встановлено,
що за договором перевезення вантажу
одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Як визначено в ст. 12 Закону України
„Про транспорт", підприємства
транспорту мають право вимагати від
пасажирів, відправників і одержувачів
вантажів виконання вимог цього Закону,
кодексів (статутів) окремих видів
транспорту та інших нормативних актів
України, що регулюють діяльність
транспорту.

Статтею 2 Статуту залізниць України
передбачено, що обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом визначає Статут залізниць
України. Відповідно до ст. 5 Статуту
залізниць України на його підставі
Наказом Міністерства транспорту
України від 21 листопада 2000 року № 644
затверджені Правила перевезень
вантажів, Технічні умови навантаження
і кріплення вантажів, Правила
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, Правила
оформлення перевізних документів,
Правила приймання вантажів до
перевезення, Правила видачі вантажів,
Правила складання актів, інші
нормативні документи.

У відповідності до ст. 6 Статуту
накладна є основним перевізним
документом встановленої форми,
оформленим відповідно до цього Статуту
та Правил перевезення вантажів, і
наданим залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача. Накладна є одночасно
договором на заставу вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту , а також п.1.1 розділу 4
Правил оформлення перевізних
документів передбачено, що відправник
повинен надати станції навантаження на
кожне відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса
вантажу, визначена відправником, кг" та
"Спосіб визначення маси" заповнюються
вантажовідправником. Маса вантажу
згідно ст.37 Статуту залізниць України
та п.5 Правил приймання вантажів до
перевезення визначається
відправником.

Згідно п. 1.3 Правил оформлення
перевізних документів усі відомості,
передбачені формою бланка перевізного
документа, повинні бути внесені
відправником у відповідні графи
накладної.

Отже, заповнення саме
вантажовідправником визначених граф
перевізних документів, в тому числі і
накладної, передбачено як п.2 Правил
оформлення перевізних документів, так
і ст. 23 Статуту залізниць України.

Правильність внесених у накладну
відомостей, у відповідності до п.2.3
Правил оформлення перевізних
документів, своїм підписом підтверджує
представник відправника. Так,
правильність внесених відомостей до
вищевказаної накладної № 33099623
підтвердив своїм підписом в графі 55
представник відправника ОСОБА_5.

Відповідно до п.28 Правил приймання
вантажів до перевезення, вантаж
завантажений відправником у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймається
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

За приписами ст. 37 Статуту тарні і
штучні вантажі перевозяться із
зазначенням у накладній маси і
кількості вантажних місць. Маса цих
вантажів визначається до здавання їх
для перевезення і зазначається на
вантажних місцях. Вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагонних вагах. Перелік вантажів, що
можуть перевозитися насипом і наливом,
установлюється Правилами. Загальна
маса вантажу визначається шляхом
зважування на вагах або підрахуванням
маси на вантажних місцях за трафаретом
чи стандартом. Маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо). Маса вантажів
визначається відправником. Спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.

Таким чином, за висновками суду,
визначення маси вантажу умовно та
внесення відповідних відомостей в
перевізні документи, зокрема, накладну
№ 33099623, що і було здійснено
відповідачем, цілком відповідає
приписам чинного законодавства.

При цьому, відповідно до ст. 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

19 травня 2014 р. на станції Запоріжжя -
Ліве Придніпровської залізниці на
підставі акту загальної форми № 199 від
19.05.2014 р. було проведено контрольний
огляд та переважування вагону № 67866723. В
результаті зважування на 150-тонних
вагонних вагах, перевірка яких
здійснювалась 29.01.14 р., було
встановлено, що маса вантажу становить:
брутто - 84500 кг, тара - 23100 кг, нетто - 61400
кг, тобто на 3600 кг менше ніж зазначено у
накладній.

Частиною першою статті 26 Закону
України "Про залізничний транспорт",
пунктом 129 Статуту залізниць України
передбачено, що обставини, які можуть
служити підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників та одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
засвідчуються актами.

Згідно ст. 129 Статуту комерційний акт
складається для засвідчення
невідповідності, найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними в транспортних документах.

Відповідно до п. 2 Правил складання
актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 28
травня 2002 р. № 334, комерційні акти
складаються для засвідчення таких
обставин: невідповідності
найменування, маси і кількості місць
наявного вантажу, багажу чи
вантажобагажу даним, зазначеним у
перевізних документах; у разі
виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу; псування, пошкодження
вантажу, багажу і вантажобагажу;
повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються
на підставі перевізних документів та
виявлених обставин.

Згідно п.10 Правил складання актів
комерційний акт підписує начальник
станції (його заступник), начальник
вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці.

Судом встановлено, що комерційний акт
серії РА № 002452/558 від 19.05.14 р. підписаний
начальником станції Запоріжжя Ліве,
прийомоздавальником та начальником
вантажного району. При цьому, згідно
відомостей комерційного акту, посада
завідувача вантажного двору, підпис
якого передбачений п. 10 Правил
складання актів, в штаті вказаної
станції відсутня.

Докази заперечень відповідача щодо
форми, порядку складання, змісту
вказаного комерційного акту та
посадових осіб, які його підписали, а
також факту опротестування його з боку
відповідача відсутні. Факт складання
акту відповідачем не заперечується.

За таких обставин, за висновками суду
комерційний акт серії РА № 002452/558 від
19.05.14 р. відповідає вимогам, що до нього
ставляться, та є належним доказом
встановлення позивачем факту
невідповідності відомостей про вагу
вантажу, зазначених у накладній, його
реально встановленій вазі.

Згідно п. 12 Правил складання актів якщо
при перевірці вантажу, який прибув з
актом попутної станції, під час
перевірки на станції призначення не
буде виявлено різниці між даними акта,
складеного на попутній станції, і
фактичною наявністю та станом вантажу,
багажу або вантажобагажу, то станція в
розділі "Є" комерційного акта попутної
станції вносить відповідну відмітку,
яка засвідчується штемпелем станції і
підписами осіб, указаних у пункті 10 цих
Правил.

По прибуттю напіввагону № 67866723, на
станцію призначення Молочанськ
Придніпровської залізниці, вантаж,
який прибув у напіввагоні, видано
вантажоодержувачу 23.05.14 р., при цьому
під час перевірки вантажу на станції
Молочанськ різниці проти комерційного
акта не виявлено, що у відповідності до
Правил складання актів
підтверджується відповідними записами
та відмітками станції призначення в
комерційному акті серії РА № 002452/558 від
19.05.14 р..

Статтею 122 Статуту за неправильно
зазначені у накладній масу, кількість
місць вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно із
ст. 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення
перевізних документів у випадку, якщо
під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі ст. 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Статтею 118 Статуту встановлено, що за
пред'явлення вантажу, який заборонено
до перевезень або який потребує під час
перевезення особливих заходів безпеки,
та з неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків і витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення. Якщо через
порушення відправником Правил
перевезення небезпечних вантажів
сталася аварія, збитки відшкодовуються
відправником.

Отже, у зв'язку з виявленим порушенням,
в порядку ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць
України позивачем було правомірно
нараховано відповідачу штраф в розмірі
37050,00 грн., враховуючи вартість
зазначеної в накладній провізної плати
в розмірі 7410,00 грн..

Суд зазначає, що при застосуванні ст.ст.
118 та 122 Статуту залізниць України слід
враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником зазначених
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитки (аналогічна правова позиція
викладена в Постанові Вищого
господарського суду України від 08.11.2012
у справі № 5006/23/117/2012).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під
час здавання вантажів для перевезення
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса. Маса окремих
вантажів може визначатися
розрахунковим методом, за обміром або
умовно (нафтопродукти в цистернах,
тварини, лісоматеріали тощо). Маса
вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у
накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. При цьому, за змісту п.22
Правил не вбачається що ця норма
містить імперативний характер.

Таким чином, норми діючого
законодавства дозволяють залізниці
здійснювати перевірку маси вантажу
шляхом як зважування, так і умовно.

Стосовно спірного вантажу норми
діючого законодавства дозволяють
здійснювати перевірку його маси шляхом
як зважування, так і обміром чи
розрахунковим способом. Однак, як
зазначено в Роз'ясненні президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 р. № 04-5/601 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею», саме зважування є більш
точним способом визначення маси
вантажу ніж таке визначення обміром чи
розрахунковим шляхом.

Доказів на спростування зазначених
висновків та зазначення іншого
прийнятного способу точного
визначення маси вантажу відповідачем
суду не надано.

Можливість визначення маси певних
вантажів умовно не виключає можливість
її визначення шляхом зважування.
Вантажовідправник у такому разі має
можливість обирати той чи інший спосіб
визначення маси на власний розсуд.
Однак залізниця, користуючись правом,
визначеним ст. 24 Статуту залізниць
України, під час перевірки на
проміжних станціях не позбавлена права
обрати для цього зручний для себе та
більш точний спосіб.

Статтею. 24 Статуту залізниць України
встановлено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ним у накладній.

Крім того суд зазначає, що відсутність
порушення у виборі відповідачем
способу визначення маси вантажу не є
підставою для звільнення останнього
від обов'язку оплати штрафу,
передбаченого ст. 122 Статуту залізниць
України, адже за цією статтею штраф
підлягає стягненню за самий факт
неправильного зазначення, зокрема,
маси вантажу у накладній.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, заперечення відповідача судом до
уваги не приймаються з огляду на те, що
не спростовують вищевикладених
висновків суду та не впливають на факт
оцінки судом допущених відповідачем
помилок при визначенні маси вантажу.

Заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на той факт, що залізниця не
понесла збитків у зв'язку з
розбіжностями у бік зменшення маси
вантажу.

Відповідачем подана в судове засідання
заява про зменшення розміру штрафу до
3750 грн.

Відповідно до приписів ст. 233 ГК України
у разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно зі
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги ступінь
виконання зобов'язань боржником,
майновий стан сторін. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

В судовому засіданні 14.10.2014 року на
запитання суду, представник позивача
відповів про відсутність збитків у
залізниця в наслідок невірно
визначенної маси вантажу у бік
зменшення.

Відповідачем надано достатньо
документів про його майновий стан,
підтверджено оплату провізної плати по
накладній, тобто фактичне виконання
грошового зобов'язання по оплаті
послуг позивача, а тому з урахуванням
відсутності збитків у позивача суд
вважає за можливе задовольнити заяву
відповідача про зменшення вимог
частково до суми 10 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
матеріалами справи підтверджується
факт неправильного зазначенням маси
вантажу у накладній, висновок суду про
зменшення розміру штрафу при
відсутності збитків залізниці по факту
перевезення вантажу відповідача, а
тому вимога позивача про стягнення з
відповідача суми штрафу підлягає
частковому задоволенню на суму 10 000
грн., в решті вимог на суму 27050 грн.
задоволенню не підлягає.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача,
відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу судові витрати
покладаються на відповідача в повному
розмірі -1827 грн..

Керуючись ст. 24, 37, 118, 122, 129 Статуту
залізниць України, ст.ст. 908, 909, 920
Цивільного кодексу України, ст. 233, 307
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково

Стягнути з Семенівського районного
дочірнього агролісогосподарського
спеціалізованого підприємства
«Семенівкарайагролісгосп» (15400,
Черніфгвська область, Семенівський
район, м. Семенівка, провулок Свердлова,
33А, р/р 0124 ПАТ «Райффайзен банк
Аваль», МФО 380805, код 31333576) на користь
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» (49000, м.
Дніпропетровськ, пр-т К. Маркса, 108, р/р
901 Дніпропетровське регіональне
відділення ПАТ „АБ „Експрес-Банк", МФО
322959, код 01073828) 10 000 грн. штрафу та 1827,00
грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

2. В решті позову про стягнення 27 050 грн.
штрафу відмовити

Суддя
І.А.Фетисова

.