ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" вересня 2014 р.Справа № 916/2712/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "СК Петроліум"

до відповідача: публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку "Південний"

про внесення змін до кредитного
договору

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: Семененко Н.С.,
довіреність від 20.02.2014р.

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст.77 ГПК України в
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 21.07.2014р. до 10 год. 40 хв. 04.08.2014р.,
з 04.08.2014р. до 14 год. 20 хв. 04.09.2014р., з
04.09.2014р. до 12 год. 00 хв. до 08.09.2014р., з
08.09.2014р. до 12 год. 20 хв. 22.09.2014р.

Суть спору: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "СК
Петроліум", звернувся до
господарського суду Одеської області
із позовною заявою до публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку "Південний", в якій просить

- внести зміни до абзацу першого
п.1.1. кредитного договору №В 35/1 від
13.02.2006р. виклавши його у наступній
редакції: Банк зобов'язується надати
Позичальнику кредит частинами (надалі
кредит), а Позичальник зобов'язується
повернути кредит не пізніше "31" грудня
2014р. згідно графіку погашення,
зазначеного в п.2.6.1. даного Договору та
сплатити проценти за користування
кредитом у розмірі 11,5% (Одинадцять
цілих п'ять десятих) процентів річних;

- внести зміни до п.2.6.1. кредитного
договору №В 35/1 від 13.02.2006р. виклавши
його у наступній редакції: Позичальник
повинен повністю повернути кредит до
дати, зазначеної в п.1.1. даного Договору,
при цьому залишок заборгованості за
кредитом змінюється відповідно до
наступного графіку погашення:

- липень 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- серпня 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- вересень 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- жовтень 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- листопад 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- грудень 2014р. - 26 772,11 доларів США

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14.07.2014р. позовну заяву
(вх.№2758/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі №916/2712/14
та справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Заява позивача про вжиття заходів по
забезпеченню позову (вх..№2-2821/14 від
09.07.14р.) судом не задоволена, з підстав
її необґрунтованості та недоведеності.

Письмове клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи
(вх..№2-3777/14 від 08.09.14р.) судом було
задоволено, у зв'язку з чим строк
розгляду справи було продовжено до
24.09.14р.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримує, просить суд
задовольнити їх в повному обсязі

Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 22.09.14р. не
з'явився, хоча про час та місце їх
проведення був повідомлений належним
чином, про що свідчить підпис
уповноваженого представника
відповідача на розписці про
відкладення розгляду справи від 08.09.14р.
та поштове повідомлення розгляду
справи (вх..№39682/14 від 17.09.14р.), подав до
суду відзив на позов (вх.№18987/14 від
21.07.2014р.) відповідно до якого заявлені
позовні вимоги не визнає та просить
відмовити у їх задоволенні.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
позивачем докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив:

13 лютого 2006р. між публічним акціонерним
товариством акціонерним банком
«Південний» (Банк) та товариством з
обмеженою відповідальністю «СК
Петроліум» (Позичальник) було укладено
кредитний договір №В35/1, згідно умов
п.1.1. якого, Банк зобов'язується надати
Позичальнику кредит частинами, а
Позичальник зобов'язується поврнути
кредит 11 лютого 2011р. та сплатити
проценти за користування кредитом в
розмірі 11,5% (одинадцять с половиною)
процентів річних.

Відповідно до п.2.1. Договору, кредит
надається шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Позичальника, або шляхом оплати
наданих Позичальником платіжних
документів безпосередньо з судного
рахунку. Сплата кредиту здійснюється
Позичальником, у відповідності з
графіком погашення кредиту, який є
невід'ємною додатком до цього Договору,
на судний рахунок №8202 в АБ
«Південний» м. Одеса, МФО 328209.
Підтвердженням сплати боргу суми по
кредиту є виписка по судному рахунку.
При несплаті кредиту в строк,
обумовлений в п.1.1. цього Договору,
заборгованість по кредиту
переноситься на рахунок прострочених
кредитів. Номер даного рахунку
повідомляється Позичальнику
додатково.

За приписами п.3.4.2. Договору
Позичальник має право клопотати про
зміну строків погашення кредиту
(процентів) у разі виникнення
тимчасових фінансових труднощів за
незалежними від нього підставами,
пов'язаними з виконанням контрактів та
договорів.

Зі змісту п.5.1. Договору цей Договір
вважається укладеним з моменту надання
кредиту та діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за цим Договором.

Додатковою угодою від 30.11.09р. до
кредитного договору сторони дійшли
згоди доповнити кредитний договір п.2.4.
наступного змісту: «За зміну умов
кредитування за ініціативою
Позичальника 30 листопада 2009 року Банк
стягує плату в розмірі 150,00 (сто
п'ятдесят гривень) 00 копійок.

Додатковою угодою від 01.11.2012р. до
кредитного договору сторони погодили
внесення змін договору, у
відповідності до п.1.1. якої Банк
зобов'язується надати Позичальнику
кредит частинами (надалі - «Кредит»), а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит згідно графіку повернення не
пізніше « 31» січня 2013 року та сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі 11,5 (Одинадцять цілих п'ять
десятих) процентів річних.

Додатковою угодою від 31.01.13р. до
кредитного договору сторони погодили
внесення змін до кредитного договору,
зокрема п.1.1. де встановили, що Банк
зобов'язується відкрити Позичальнику
кредит частинами (надалі - «Кредит»), а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит не пізніше 28 лютого 2013р., з
можливістю щомісячного подовження
строку користування кредитом на
умовах, викладених у п.п.2.6.1. - 2.6.5.даного
Договору з максимальним терміном
користування кредитом до 19 липня 2013р.
включно та сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 11,5 %
(Одинадцять цілих п'ять десятих)
процента річних.

Додатковою угодою від 19.07.2013р. до
кредитного договору строк повернення
кредиту був продовжений до 16.08.2013р.

Додатковою угодою від 08.08.2013р. до
кредитного договору строк повернення
кредиту був продовжений до 30.01.2014р.

В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначає, що 30.01.2014р. на його
адресу від відповідача надійшов проект
додаткової угоди від 30.01.2014р. до
кредитного договору, відповідно до
якої кінцевий термін погашення кредиту
30.04.2014р.

Зазначена додаткова була підписана з
боку позивача та надана на підписання
відповідачу, який в свою чергу
зазначену додаткову угоду, підписану
зі свого боку не повернув, у зв'язку з
чим позивач 21.02.2014р. звернувся до
публічного акціонерного товариства
акціонерного банку "Південний" з листом
№270, відповідно якого просив внести
зміни в графік погашення кредиту та
перенести строк погашення кредиту в
розмірі 245 000,00 дол. США на квітень 2014р.

Не отримавши відповідь на зазначений
лист позивач листами від 12.03.2014р. №292,
від 20.03.2014р. №305, від 21.03.2014р. №175, від
24.03.2014р. №318, від 25.03.2014р. №324, від 26.03.2014р.
№327, від 27.03.2014р. №330, з проханням
здійснити погашення кредиту за
наступним графіком:

- липень 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- серпня 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- вересень 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- жовтень 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- листопад 2014р. - 100 000,00 доларів США;

- грудень 2014р. - 26 772,11 доларів США

У відповідь за зазначені листи
відповідач звернувся до позивача з
листом від 31.03.2014р. (вих.№0-16-10048),
відповідно до якого зазначив, що банк
не вбачає необхідності в позачерговому
перегляді умов погашення кредиту та
наполягає на виконанні зобов'язань
згідно погодженого графіку, у зв'язку з
чим просив у найкоротші строки усунути
прострочену заборгованість по кредиту.

Листом від 19.06.2014р. (вих.№0-04-19435)
відповідач вимагав усунути
прострочену заборгованість по кредиту.

24.06.2014р. товариство з обмеженою
відповідальністю "СК Петроліум"
звернулось до відповідача з листом №431
з проханням погодити зазначений графік
погашення кредиту.

Не отримавши відповідь на лист №431 від
24.06.2014р. та погодження графіку сплати
кредиту позивач був змушений
звернутись до господарського суду
Одеської області із даним позовом за
захистом його порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи,
проаналізувавши наявні у справі докази
у сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків:

У відповідності до ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є
договори та інші правочини. Правочин,
різновидом якого є договори-основний
вид правомірних дій - це волевиявлення
осіб, безпосередньо спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

За приписами ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
одностороннім, якщо одна сторона бере
на себе обов'язок перед другою стороною
вчинити певні дії або утриматися від
них, а друга сторона наділяється лише
правом вимоги, без виникнення
зустрічного обов'язку щодо першої
сторони. Договір є двостороннім, якщо
правами та обов'язками наділені обидві
сторони договору. До договорів, що
укладаються більш як двома сторонами
(багатосторонні договори),
застосовуються загальні положення про
договір, якщо це не суперечить
багатосторонньому характеру цих
договорів. Договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Одним із загальних принципів
законодавства є принцип свободи
договору, який знайшов своє
відображення у ст.3 та 627 ЦК України.
Свобода договору вимагає й вільне
визначення сторонами його умов, де
фіксуються взаємні права та обов'язки
сторін. Учасники цивільних
правовідносин за власним розсудом
вступають у договірні відносини,
виходячи із певних обставин свого
життя або господарювання, і тим самим
вибирають ті чи інші засоби реалізації
своїх інтересів, якими є суб'єктивні
цивільні права та кореспондуючи їм
обов'язки.

З матеріалів справи, а саме із тексту
кредитного договору із подальшими
змінами вбачається, що сторони досягли
згоди по всім істотним умовам договору
та визначили, що зміна або розірвання
договору можуть мати місце за
погодженням сторін.

Відповідно до приписів ст.629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Цивільне законодавство базується на
принципі обов'язкового виконання
сторонами зобов'язань за договором.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1
ст.651 ЦК України, зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 652 Цивільного кодексу України
встановлено наступне:

У разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість
внесення змін до договору
безпосередньо не з наявністю істотної
зміни обставин, а з наявністю чотирьох
умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при
істотній зміні обставин.

У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.
Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Так, виходячи з положень ч.2 ст.652 ЦК
України, існування одночасно умов є
необхідним для встановлення
ускладнень у виконанні, достатніх для
розірвання або зміни договору.

Першою умовою - визначено те, що в
момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане. У відповідності до даної
умови, події, що викликали ускладнення
у виконанні договору, і які можна
назвати "істотною зміною обставин"
повинні мати місце або стати відомими
сторонам (заінтересованій стороні)
після укладення договору.

Другою умовою - є зміна обставин, яка
зумовлена причинами, що заінтересована
сторона не могла усунути після їх
виникнення при всій турботливості та
обачності, які від неї вимагаються.
Іншими словами мова йде про те, що
події, які викликають ускладнення, не
могли стороною бути розумно прийняті
до уваги.

Третя умова - виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала б при укладенні
договору. Мова йде про зменшення
цінності отримуваного стороною за
договором, включаючи випадки коли
виконання взагалі більш не має ніякої
цінності для сторони, що отримує
виконання. Зменшення цінності
отримуваного стороною за договором
відбувається у випадку, коли суттєво
змінюється договірна рівновага у силу
істотного підвищення вартості
виконуваного або у силу зменшення
отримуваного стороною за договором.

Слід зазначити, що поняття "істотні
зміни обставин" або іншими словами
"ускладнення" виконання договору мають
значення лише у відношенні ще не
здійсненного виконання і не мають
правового значення для виконання, яке
вже відбулося.

Істотна зміна обставин як правило має
правове значення для договорів коли їх
укладення не збігається з виконанням, а
дія договору та виконання має бути
довго триваючою у порівняні із
договорами, які виконуються у момент їх
укладення.

Четвертою умовою - є те, що із суті
договору або звичаїв ділового обороту
не випливає, що ризик зміни обставин
несе заінтересована сторона. Виходячи
із змісту названої умови, випадки
ускладнення у виконанні договору не
можуть мати місця, якщо потерпіла
сторона прийняла на себе ризик зміни
обставин. Прийняття на себе ризику
зміни обставин не обов'язково повинно
бути прямо відображено у договорі,
такий висновок може слідувати із
самого характеру та змісту
зобов'язання.

При цьому, вимагаючи зміни договору на
підставі приписів ст.652 ЦК України, саме
позивач, з урахуванням положень ст.33
ГПК України щодо обов'язку доказування,
повинен довести наявність одночасно
чотирьох умов, встановлених зазначеною
статтею.

Стаття 1054 Цивільного кодексу України
визначає, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Із змісту п.1 ст.1048 Цивільного кодексу
України вбачається, що позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Пунктом 1 ст.1049 Цивільного кодексу
України зазначено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначеній родовими
ознаками, у такій кількості, такого
самого роду та такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно до п.1 ст.530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 2.18. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.2011р., вирішення спорів про внесення
змін до договору пов'язане із
застосуванням положення частини
першої статті 626 ЦК України, відповідно
до якої договір є узгодженим
волевиявленням двох або більше сторін,
і тому суд не може зобов'язати іншу
сторону договору внести зміни до нього.
Отже, зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

У відповідності до ст.626 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладанні договорів та зміні їх умов,
отже й погодження пропозиції позивача
щодо внесення змін до кредитного
договору є виключним правом
відповідача, а не його обов'язком, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку про
неправомірність та недоведеність
заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд відмовляє
товариству з обмеженою
відповідальністю "СК Петроліум" у
задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові товариства з обмеженою
відповідальністю "СК Петроліум" -
відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено 29.09.2014р.

Суддя
О.В. Цісельський