РІШЕННЯ

"19" вересня 2014 р.Справа № 921/691/14-г/14

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Руденка О.В. розглянув
справу

за позовом Прокурора Гусятинського
району, пров. Героїв Майдану, 9, смт.
Гусятин, Тернопільська область, 48200 в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Тернопільській області, вул. Шашкевича,
3, м. Тернопіль, 46008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 48500

про стягнення заборгованості в сумі 3 634
грн.

за участю прокурора:. Свачій М.І.,
довіреність № 05/2/1-81вих14 від 23.05.14 р.

Учаснику судового процесу роз'яснено
його процесуальні права та обов'язки
згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не
здійснювалась за відсутності
відповідного клопотання представника
прокуратури.

Суть справи: До господарського суду
Тернопільської області звернувся
прокурор Гусятинського району в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Тернопільській області з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 3 634
грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
підтримані в судовому засіданні
уповноваженим представником, прокурор
посилається на порушення
господарюючим суб'єктом вимог
природоохоронного законодавства,
внаслідок чого державі завдано збитки
стягнення яких і є предметом судового
розгляду.

З підстав викладених в ухвалі суду від
25.07.2014р., у відповідності до ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
19.09.2014р.

Повноважний представник позивача в
судове засідання не з'явився, причин
неявки суду не повідомив. При цьому суд
враховує, що явка представників
контролюючого органу у судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
а відтак останній вправі був
вирішувати дане питання на власний
розсуд.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, причин не явки суду не
повідомив, відзиву на позов та
витребуваних судом документів не
надав. Про час, дату та місце справи був
повідомлений в порядку ст. 64, 87 ГПК
України та п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. Так, ухвали суду від 09.07.2014р.
та від 25.07.2014р. направлені на адресу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1:
АДРЕСА_1, 48500 (зазначену у позовній
заяві № 60-2684вих.14 від 28.06.2014р.) повернуті
поштою господарському суду із
відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Окрім цього, на звороті у лівому
нижньому куті оригіналів
вищезазначених процесуальних
документів, які знаходяться в
матеріалах справи, проставлений штамп
суду з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив.

Дані відмітки оформлені відповідно до
п. 2.6.15. Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013р. за № 28 та є підтвердженням
належного надсилання копій
процесуальних документів сторонам.

Таким чином, господарським судом
вчинені всі передбачені чинним
законодавством дії щодо повідомлення
учасників судового процесу про час та
місце розгляду справи.

За таких обставин, зважаючи що явка
представника відповідача не
визнавалась судом обов'язковою, справа
розглядається за правилами ст.75 ГПК
України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши думку прокурора, дослідивши
норми чинного законодавства, оцінивши
представлені докази в їх сукупності,
судом встановлено наступне.

Згідно вимог ст. 121 Конституції України,
Закону України "Про прокуратуру", ст. 29
ГПК України на органи прокуратури
покладається представництво інтересів
громадян та держави в судах у випадках,
визначених Законом. Прокурор має право
звернутися до господарського суду з
позовом в інтересах держави або
громадянина. В силу ст. ст. 20, 36-1 Закону
України "Про прокуратуру" при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право звертатись до суду з
заявою про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб
при наявності порушень або загрози
порушень економічних, політичних та
інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

Відповідно до ст. 13 Конституції
України, природні ресурси, що
знаходяться у межах території України,
є об'єктами права власності
Українського народу й повинні
використовуватися відповідно до
закону.

Статтею 66 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний не
заподіювати шкоду природі, культурній
спадщині, відшкодовувати завдані ним
збитки.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" (далі - Закон) визначено, що
державній охороні і регулюванню
використання на території України
підлягають: навколишнє природне
середовище як сукупність природних і
природно-соціальних умов та процесів,
природні ресурси, як залучені в
господарський обіг, так і
невикористовувані в економіці в даний
період (земля, надра, води, атмосферне
повітря, ліс та інша рослинність,
тваринний світ), ландшафти та інші
природні комплекси.

Державний контроль за використанням і
охороною земель, надр, поверхневих і
підземних вод, атмосферного повітря,
лісів та іншої рослинності, тваринного
світу, морського середовища та
природних ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони республіки,
дотриманням заходів біологічної і
генетичної безпеки щодо біологічних
об'єктів навколишнього природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів у відкритій
системі, а також за додержанням норм
екологічної безпеки відноситься до
компетенції спеціально уповноважених
органів державного управління в галузі
охорони навколишнього природного
середовища та використання природних
ресурсів (ст. 20 Закону).

Центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів є Державна екологічна
інспекція України, діяльність якої
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра екології та природних
ресурсів України (п. 1 Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 р. №454/2011).

В свою чергу, державна екологічна
інспекція у Тернопільській області є
територіальним органом Державної
екологічної інспекції України, який
діє у складі Держекоінспекції України
і їй підпорядковується.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" від 25.06.1991р., використання
природних ресурсів громадянами,
підприємствами, установами та
організаціями здійснюється з
додержанням обов'язкових екологічних
вимог.

Приписами вказаного Закону та
Водного кодексу України зазначено, що
усі води підлягають охороні від
забруднення, засмічення, вичерпання та
інших дій.

Як передбачено п. 9 ст. 44 Водного кодексу
України, користувачі зобов'язані
здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу. У випадку використання води
водних об'єктів загальнодержавного
значення, дозвіл на спеціальне
водокористування видається державними
органами охорони навколишнього
природного середовища (ч. 1 ст. 49 Водного
кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що
26-28.05.2014р. державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Тернопільської області
Джумага С.Б. згідно доручення
прокуратури Гусятинського району №
60-1605 від 08.05.2014р., на підставі
направлення на проведення
позапланової перевірки № 553 від 26.05.2014р.
було здійснено перевірку дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ФОП ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки,
виявлено факт порушення підприємцем
приписів п.9 ч.1 ст. 44 Водного кодексу
України, а саме, порушення права
державної власності на води, шляхом
самовільного водокористування
ставком, загальною площею 28,76 га та
площею водного дзеркала 23,51 га, що
знаходиться на території
Гадинківської сільської ради
густинського району.

Таким чином, перевіркою встановлено, що
упродовж 30.01.2014р.-27.05.2014р. відповідачем
самовільно використано 9986,34 м3
поверхневих вод без відповідного
дозволу.

Вказані обставини знайшли своє
відображення в акті перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства від 28.05.2014р., протоколі
про адміністративне правопорушення №
000765 від 28.05.2014р., постанові про
накладення адміністративного
стягнення № 22 від 28.05.2014р. та приписі №
3-1/2526 від 29.05.2014р.

Відповідно до Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України № 464 від 10.09.2008р. акт
перевірки - це документ, який є, зокрема,
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства та його дотримання, а
відтак, зазначений акт слід
розцінювати як належний доказ, в якому
зафіксовано факт вчинення
правопорушення природоохоронного
законодавства.

Окрім цього, доказів оскарження
дій по складанню зазначеного акта у
встановленому законом порядку
матеріали справи не містять, а відтак,
на час вирішення спору він є чинним,
відомості, зазначені в акті,
відповідачем за допомогою належних і
допустимих доказів не спростовані.

Статтями 110 та 111 Водного кодексу
України приписи яких кореспондуються
із вимогами ст. 68 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" передбачено
відповідальність осіб винних у
порушенні водного законодавства та
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, а
також обов'язок відшкодовувати шкоду,
заподіяну ними, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Відповідно до пунктів 5, 6 Рекомендацій
Президії Вищого арбітражного суду
України № 02-5/215 від 01.04.1994 "Про деякі
питання практики вирішення спорів
пов'язаних з відшкодуванням шкоди"
підстави відповідальності за
заподіяння шкоди, передбачені статтями
1166 та 1187 ЦК України, застосовують і при
вирішенні спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди, заподіяної
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища.

З огляду на вищенаведене, враховуючи,
що факт користування водними ресурсами
без спеціального дозволу
підтверджується матеріалами справи і
відповідачем у встановленому порядку
не спростований, суд дійшов висновку,
що відповідач, як винна особа, повинен
відшкодувати завдані державі збитки
внаслідок порушення вимог
природоохоронного законодавства в
повному обсязі.

Порядок розрахунку шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, передбачений у Методиці
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів" (затверджена Наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 20
липня 2009 р. за N 389 із змінами і
доповненнями).

За обрахунками контролюючого органу,
сума заподіяних відповідачем збитків
внаслідок самовільного
водокористування становить 3 634 грн.
(копія розрахунку знаходиться в
матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору,
Державною екологічною інспекцією у
Тернопільській області направлено
суб'єкту господарювання претензію
№1-1/2503 від 28.05.2014р. для добровільного
відшкодування ним завданих збитків,
яка залишена останнім без відповіді та
задоволення.

Враховуючи наведене вище, з огляду на
порушення відповідачем норм
природоохоронного законодавства та
відсутність в матеріалах справи
доказів відшкодування заподіяних
збитків, господарський суд дійшов
висновку, що заявлені вимоги
підлягають до задоволення у повному
обсязі, оскільки підтвердженні
матеріалами справи та ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства.

Статтею 49 ГПК України передбачено, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету.

Згідно з п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI до осіб,
звільнених від сплати судового збору
відносяться органи прокуратури - при
здійсненні своїх повноважень.

Відповідно до ст. 4 вищевказаного
закону, судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Пунктом 2.1 вказаної статті передбачено,
що за подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
судовий збір сплачується за ставкою - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати (1
827 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73080 грн.).

Приймаючи до уваги, що прокурор
звернувся до господарського суду
17.06.2014р., судовий збір у розмірі 1 827 грн.
покладається на відповідача та
стягується у дохід Державного бюджету
України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 1, 2, 20, 22, 33, 35, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115-117
ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 48500 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) 3 634 (три тисячі шістсот
тридцять чотири) грн. збитків,
заподіяних державі самовільним
водокористуванням в наступних
частинах:

- 30%, що становить 1 090 (одну тисячу
дев'яносто) грн. 20 коп. в доход
спеціального фонду Державного бюджету
України;

- 50%, що становить 1 817 (одну тисячу
вісімсот сімнадцять) грн. в доход
спеціального фонду місцевого бюджету
Борщівської сільської ради;

- 20%, що становить 726 (сімсот двадцять
шість) грн. 80 коп. в доход спеціального
фонду місцевого бюджету
Тернопільської обласної ради на р/р
0153, код бюджету 24062100, МФО 838012,
ідентифікаційний код одержувача 37373001 в
ГУДКСУ у Тернопільській області.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 48500 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1)в дохід Державного бюджету
України на рахунок 3002 у ГУ ДКСУ у
Тернопільській області, одержувач
УДКСУ м. Тернопіль, код класифікації
доходів бюджету 22030001, ,
МФО 838012, призначення платежу: "Судовий
збір", код 03500022, Пункт 2.1; - 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня підписання
рішення через місцевий господарський
суд.

Суддя
О.В. Руденко

Повний текст рішення

складено 25.09.2014р.