ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.14р. Справа № 904/5861/14За позовом
Державного підприємства "Дарницький
вагоноремонтний завод", м.Київ

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 18 725,11 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Павлюк С.О., представник
за довіреністю № 3351 від 25.12.2013р.

від відповідача: Циберман М.В.,
представник за довіреністю № 42 від
01.01.14р.

Горобей В.І.,
представник за довіреністю № 277 від
01.01.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дарницький
вагоноремонтний завод" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (далі -
відповідач) про стягнення 18 725,11 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.08.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 09.09.14р.

Ухвалою господарського суду від 09.09.14р.
відкладено розгляд справи на 07.10.14р.

07.10.14р. повноважний представник
позивача у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.

В свою чергу, повноважні представники
відповідача заявлені позовні вимоги не
визнали та просили суд відмовити
позивачу в їх задоволенні у повному
обсязі.

У судовому засіданні 07.10.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.12р. між позивачем та відповідачем
укладено договір
№02/12/28/02-ТП/ПР/В-12373/НЮдч (далі - Договір),
відповідно до умов п.1.1. якого
відповідач зобов'язується виконувати
поточний ремонт з відчепленням вагонів
позивача силами та на базі структурних
підрозділів відповідача - вагонних
депо, а позивач зобов'язується прийняти
та оплатити надані послуги згідно з
Протоколом погодження договірної ціни.

Згідно з п. 4.1. Договору вартість
поточного ремонту з відчепленням
одного вантажного вагона визначається
на підставі протоколу погодження
договірної ціни, який є невід'ємною
частиною цього Договору.

Відповідно до п. 6.2. Договору при виході
з ладу вагону (ів) позивача в
гарантійний період через неякісне
надання послуг відповідачем,
відповідач несе відповідальність, а
саме: за власний рахунок організовує
ремонт вагону(ів) протягом 10 діб з
моменту виявлення несправності і
оформлення Акту-рекламації форми ВУ-41
та несе всі збитки пов'язані з
неякісним наданням послуг, якщо
вагон(и) відчеплений(і) на його
території або відшкодовує вартість
такого ремонту, коли вагон(и)
відчеплений(і) іншими залізницями
України.

Цей Договір вважається укладеним і
набирає чинності з моменту підписання
сторонами та його скріпленням печаткою
(п.10.1. Договору).

Строк цього Договору починає свій
перебіг у момент визначений у п. 10.1.
цього Договору та закінчується 31.12.12р.
(п. 10.2.Договору).

Як зазначає позивач, відповідно до
вищезазначеного Договору відповідачем
був здійснений деповський ремонт
наступних вагонів №№ 67378729, 65759862, 65332074,
65397069.

Позивач зазначає про те, що у зв'язку з
неякісним виконанням деповського
ремонту вагонів відповідачем, позивач
поніс збитки у розмірі 18 725,11 грн., що
підтверджується Актами - рекламації
форми ВУ-41 М від 02.11.12р. № 3518 (полувагон
№ 67378729), від 02.10.13. № 10 (полувагон №
65759862), від 26.12.12 № 173 (вагон № 65332074), від
21.08.12 № 307-03-14/33 (полувагон № 65397069). Як
зазначає позивач, при здійсненні
поточного ремонту останній був
змушений здійснити оплату у розмірі 18
725,11 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
прийшов до висновку про те, що
відповідачем був виконаний неякісний
деповський ремонт у зв'язку з чим
позивач поніс збитки на загальну суму
18725,11 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
визнав та просив суд залишити позов без
розгляду з огляду на наступне:

- предметом договору, на який
посилається позивач є виконання не
деповського, а поточного ремонту з
відчеплення, що підтверджується п. 1.1.
Договору, який доданий позивачем до
позовної заяви;

- матеріали, які додані до позовної
заяви пов'язані з виконанням усунення
несправностей інших вагонів №67614214,
90900630, 66711805, 65489064, 60280757, 66601402, яким
попередньо виконувався деповський
ремонт в умовах відповідача, проте
зазначені підрядні роботи
виконувались в межах іншого договору
між позивачем та відповідачем, а отже
не є предметом оспорюваних
правовідносин;

- позивачем не надано обґрунтованого
розрахунку суми позову, що суперечить
вимогам ст. 54 ГПК України;

- позивачем не вжито заходів і не надано
доказів спроби досудового
врегулювання спору, що є обов'язковою
умовою, передбаченою договорами між
позивачем та відповідачем;

- позивачем, ґрунтуючись на тих саме
підставах вже заявлено інший позов до
відповідача на суму 22 309,05 грн., що
відповідно до вимог ст. 81 ГПК України є
підставою для залишення позову без
розгляду.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Майнова шкода (збитки) - це виражене в
грошовій сумі будь-яке зменшення
наявного майна та інше ураження
майнового інтересу однієї особи,
заподіяне протиправною дією іншої
особи. Саме грошовий вираз майнової
шкоди називають збитками.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Визначення поняття збитків наведено
також у ч. 2 ст. 224 Господарського
кодексу України, у відповідності з якою
під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

В силу ст. 225 Господарського кодексу
України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, для застосування такої міри
відповідальності потрібна наявність
повного складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи,
шкідливий результат такої поведінки
(збитки), причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками,
вина правопорушника. За відсутності
хоча б одного з цих елементів цивільна
відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок
довести наявність збитків,
протиправність поведінки заподіювача
збитків та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяними збитками. В
свою чергу, відповідач повинен довести,
що в його діях відсутня вина у
заподіянні збитків.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити про те, що збитки мають
реальний характер та у разі, якщо
сторона, яка вважає, що її права були
порушені та нею понесені збитки,
повинна довести як розмір збитків, так
і факт їх понесення.

Тягар доведення наявності і
обґрунтування розміру збитків
покладається на позивача.

Господарський суд вважає, що позивачем
не надано обґрунтованого розрахунку
суми збитків та доказів на
обґрунтування позовних вимог,
визначених змістом позовної заяви.
Також суд бере до уваги той факт, що
матеріали, які додані до позовної заяви
пов'язані з виконанням усунення
несправностей інших вагонів №67614214,
90900630, 66711805, 65489064, 60280757, 66601402, в межах
іншого договору, а отже не є предметом
оспорюваних правовідносин. Крім того,
позивачем, ґрунтуючись на тих саме
підставах вже заявлено інший позов до
відповідача на суму 22 309,05 грн.

Господарський суд звертає увагу, що
позивачем не надано суду жодного
додаткового доказу в підтвердження
заявлених позовних вимог, крім тих, які
додані до позовної заяви. Таким чином,
суд приходить до висновку, що позивачем
до позовної заяви були додані усі
наявні докази в підтвердження
заявлених позовних вимог та власної
правової позиції.

В силу ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Викладене є підставою для відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 525, 526, 530, 599, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
193, 218, 224, 225 Господарського кодексу
України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 09.10.14р.

Суддя Н.Е. Петренко