ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

09.10.2014
Справа № 907/787/14

За позовом приватного акціонерного
товариства „УВК Україна", м. Вишневе
Київської області

до товариства з обмеженою
відповідальністю „Інтернаціональна
група вин України № 1", м. Хуст

про стягнення суми 24442 грн. 52 коп., в т.ч.
22798 грн. заборгованості за надані
логістичні послуги згідно договору №
54-14 від 11.02.2014 року, 1420 грн. 26 коп. пені та
224 грн. 26 коп. 3% річних.

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - не з'явився

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: приватним акціонерним
товариством „УВК Україна", м. Вишневе
Київської області заявлено позов до
товариства з обмеженою
відповідальністю „Інтернаціональна
група вин України № 1", м. Хуст про
стягнення суми 24442 грн. 52 коп., в т.ч. 22798
грн. заборгованості за надані
логістичні послуги згідно договору
№ 54-14 від 11.02.2014 року, 1420 грн. 26 коп.
пені та 224 грн. 26 коп. 3% річних.

Позовні вимоги у справі обґрунтовано
посиланням на невиконання
відповідачем зобов'язання по оплаті
наданих позивачем логістичних послуг
згідно договору № 54-14 від 11.02.2014 року на
суму 22798 грн.

Представник позивача, що брав участь в
судовому засіданні 11.09.2014 року, позовні
вимоги підтримав та наполягав на
задоволенні позову. Пояснив, що до
позивача звертався відповідач з
пропозицією мирного врегулювання
спору, однак, позивач не має наміру
укладати з відповідачем мирову угоду
чи врегульовувати спір в іншому
мировому порядку.

Відповідач явку уповноваженого
представника для участі в судових
засіданнях не забезпечив, письмових
пояснень по суті позову з
підтверджуючими документами не подав.
В судове засідання 23.09.2014 року надіслав
клопотання, яким просив відкласти
розгляд справи на інший термін у
зв'язку з тим, що між сторонами ведуться
переговори щодо позасудового
врегулювання спору та можливості
відповідача добровільно погасити суму
основного бору. Поданим через
канцелярію суду клопотанням від 08.10.2014
року інформував, що не зважаючи на
позицію відповідача щодо мирного
врегулювання спору позивач не бажає
укладати мирову угоду, що суперечить
нормам Господарського процесуального
кодексу та Закону України „Про
виконавче провадження", та просить
відкласти розгляд справи для надання
можливості врегулювання спору мирним
шляхом. Разом з тим, у випадку винесення
судового рішення просить розстрочити
стягнення заборгованості трьома
рівними частинами помісячно протягом
листопада, грудня 2014 року та січня 2015
року, оскільки на даний час відповідач
перебуває у скрутному матеріальному
становищі, у зв'язку з чим стягнення
повної суми заборгованості без
розстрочки призведе до закриття
підприємства та звільнення
працівників.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
09.10.2014 року у справі № 907/787/14

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи для
надання можливості врегулювання спору
мирним шляхом задоволенню не підлягає
з огляду недоцільність такого
відкладення зважаючи на інформацію
позивача та самого ж відповідача про
небажання позивача укладати мирову
угоду у даній справі.

За таких обставин справа розглядається
в порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, що
брав участь в судовому засіданні 11.09.2014
року, суд встановив:

Між Львівською філією товариства з
обмеженою відповідальністю
„Інтернаціональна група вин України №
1" (замовником) та приватним акціонерним
товариством „УВК Україна" (виконавцем)
11.02.2014 року укладено договір №
54/14 про надання логістичних послуг, за
умовами якого виконавець (позивач)
зобов'язався у порядку та на умовах
договору надати логістичні послуги,
пов'язані з обслуговуванням вантажів
замовника (відповідача), а останній
зобов'язався надавати замовлення та
інші послуги, приймати та своєчасно
оплачувати послуги. Договір підписано
сторонами з протоколом розбіжностей №
1 від 11.02.2014 року.

Згідно п. 2.1. договору підставою для
надання логістичних послуг є
замовлення, надане замовником
електронною поштою відповідно до
розкладу.

За умовами п. 1.2. договору у
підтвердження надання виконавцем
послуг за договором складаються та
підписуються відповідні акти
приймання - передачі наданих послуг.

Вартість послуг та порядок розрахунків
за них сторонами погоджено в п. 5
договору, яким передбачено, що послуги
за даним договором надаються за
тарифами, викладеними у додатку до
нього (додатки № 1, № 2.). Оплата
здійснюється в національній валюті
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок виконавця на
підставі наданого рахунку протягом
п'яти банківських днів з моменту
виставлення рахунку виконавцем. Разом
з рахунком замовнику надається два
примірники акту приймання -
передавання наданих послуг, один з яких
після розгляду та підписання
замовником підлягає поверненню
виконавцеві у разі відсутності
вмотивованих зауважень, та податкова
накладна. При відсутності вмотивованих
зауважень у триденний строк з моменту
отримання, акт вважається погодженим, а
послуги прийнятими відповідно до умов
договору.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем на виконання умов укладеного
договору та заявки відповідача у
березні 2014 року надані логістичні
послуги на суму 27072 грн. 78 коп., що
підтверджується актом приймання -
передачі наданих послуг УВЦ- від
31.03.2014 року, який зі сторони замовника
(відповідача) підписаний без зауважень,
повернутий позивачу.

На оплату наданих послуг позивачем
виставлено відповідачеві рахунок -
фактуру № 1146 від 31.03.2014 року, який
відповідач отримав 08.04.2014 року (згідно
відмітки у накладній кур'єрської
служби доставки) та мав оплатити на
протязі 5 днів.

Однак, надані позивачем логістичні
послуги відповідач оплатив частково на
суму 4274 грн. 78 коп., зокрема, 21.05.2014 року
на суму 2078 грн. 78 коп., 06.06.2014 року на суму
1098 грн., 11.06.2014 року на суму 1098 грн., що
підтверджено довідкою публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" від 09.09.2014 року.

Невиконання відповідачем зобов'язань
по повній та своєчасній оплаті наданих
логістичних послуг стало підставою для
звернення позивача до суду з позовом
про примусове стягнення з відповідача
суми 22798 грн. заборгованості.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
09.10.2014 року у справі № 907/787/14

Станом на день розгляду спору
заборгованість відповідача перед
позивачем за надані логістичні послуги
згідно договору № 54-14 від 11.02.2014 року
складає суму 22798 грн.

Вимога про стягнення суми 22798 грн.
заборгованості належним чином
доведена матеріалами справи,
відповідачем не спростована, підлягає
задоволенню.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України, ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином. Порушене право позивача
підлягає захисту судом шляхом
стягнення з відповідача на його
користь суми 22798 грн. заборгованості за
надані логістичні послуги згідно
договору № 54-14 від 11.02.2014 року.

За прострочку виконання зобов'язань по
оплаті наданих послуг позивач,
посилаючись на ст. 625 Цивільного
кодексу України, просить стягнути з
відповідача суму 224 грн. 26 коп. 3% річних
за період прострочення з 16.04.2014 року по
06.08.2014 року.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора повинен сплатити суму боргу
з врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних з простроченої суми,
якщо законом або договором не
встановлений інший розмір процентів.

Нарахування позивачем суми 3% річних на
підставі ст. 625 ЦК України за період
прострочення з 16.04.2014 року по 06.08.2014 року
судом перевірено, сума 224 грн. 26 коп. 3%
річних підлягає стягненню з
відповідача.

Разом з тим, на підставі п. 6.8. договору
позивач просить стягнути з відповідача
суму 1420 грн. 26 коп. пені за порушення
строків оплати за надані логістичні
послуги.

Пунктом 6.8 договору (в редакції,
погодженій протоколом розбіжностей)
передбачено, що за несвоєчасну сплату
наданих послуг замовник сплачує на
користь виконавця пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого зобов'язання за
кожен день прострочення, але не більше
25 % від вартості простроченого
зобов'язання.

Судом встановлено, що нарахування суми
пені здійснено позивачем на підставі п.
6.8. договору з врахуванням обмеження її
розміру подвійною обліковою ставкою
НБУ відповідно до Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
терміну її нарахування відповідно до
ст. 232 Господарського кодексу України
та без врахуванням зміни розміру
облікової ставки НБУ з 17.07.2014 року. З
врахуванням зміни розміру облікової
ставки НБУ з 17.07.2014 року пеня складає
суму 1478 грн. 83 коп., однак, підлягає
стягненню з відповідача у розмірі,
заявленому позивачем, а саме, у сумі 1420
грн. 26 коп. за період з 16.04.2014 року по
06.08.2014 року.

Стосовно поданої відповідачем заяви
про розстрочку виконання рішення на
умовах сплати відповідачем суми
заборгованості рівними частинами
щомісяця протягом листопада, грудня 2014
року та січня 2015 року суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
09.10.2014 року у справі № 907/787/14

Згідно п. 7.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 „Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення,
необхідно врахувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Відтак, розстрочка виконання судового
рішення може бути встановлена судом
лише за умов наявності виключних
обставин, які ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс
України не визначає переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи ускладнюють його
виконання. Тому суд оцінює докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України.

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В даному випадку відповідачем не
подано доказів, які б підтверджували
виняткові обставини, які у нього
склалися, зокрема, наявну загрозу
банкрутства, відсутність коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення,
стихійне лихо, інші надзвичайні події.

Посилання відповідача на складне
фінансове становище судом до уваги не
приймається, оскільки, складна
фінансова ситуація впливає на
господарську діяльність не тільки
відповідача, а й на інших суб'єктів
господарювання, в тому числі і на
позивача. Підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку. Будь-який
суб'єкт господарювання реалізовує свою
діяльність на основі комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику. Отже, суд не може брати до уваги
позицію лише однієї сторони, при цьому
не беручи до уваги позицію іншої.

За таких обставин, заява відповідача
про розстрочку виконання рішення
задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України в сумі 1827 грн. на відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 625 Цивільного
кодексу України, ст. 193, Господарського
кодексу України, ст. ст. 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
09.10.2014 року у справі № 907/787/14

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Інтернаціональна
група вин України № 1" (90400, м. Хуст, вул.
Колгоспна, 25, корпус Д, код ЄДРЮОФОП
36731785) на користь приватного
акціонерного товариства „УВК Україна"
(08132, м. Вишневе Київської області, вул.
Промислова, 5, код ЄДРЮОФОП 36449095) суму
24442 (двадцять чотири тисячі чотириста
сорок дві) грн. 52 коп., в т.ч. 22798 (двадцять
дві тисячі сімсот дев'яносто вісім) грн.
заборгованості за надані логістичні
послуги згідно договору № 54-14 від 11.02.2014
року, 1420 (одна тисяча чотириста
двадцять) грн. 26 коп. пені та 224 (двісті
двадцять чотири) грн. 26 коп. 3% річних, а
також суму 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. на відшкодування
витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні заяви товариства з
товариства з обмеженою
відповідальністю „Інтернаціональна
група вин України № 1" від 08.10.2014 року
про розстрочку виконання рішення
відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.10.2014 року.

Суддя
В.В.Мокану