ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 922/2199/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Черленяк М.І., суддя Камишева Л.М. ,
суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників :

позивача - Тарасенко В.Ю.

відповідача - Кезля М.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.
№2441Х/1-12) на рішення господарського
суду Харківської області від 13 серпня
2014 року у справі №922/2199/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу", м. Харків,

до Головного управління Державної
міграційної служби в Харківській
області, м. Харків,

про стягнення 23011,15 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Головного
управління Державної міграційної
служби в Харківській області, в якій
просило стягнути з відповідача на
користь позивача збитки за фактично
отримані послуги з теплопостачання у
розмірі 23011,15 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2014
року у справі №922/2199/14 (суддя Хотенець
П.В.) у позові відмовлено повністю

Позивач з рішенням місцевого
господарського суду не погодився та
подав до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 13 серпня
2014 року у справі №922/2199/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що рішення
суду першої інстанції прийнято при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Крім того, зазначає, що за надані
послуги з теплопостачання в розмірі
23011,15 грн. за період з жовтня 2012 року по
грудень 2013 року повинен сплачувати
відповідач, оскільки йому в цей період
було передано опалювальне приміщення і
він користувався послугами з
теплопостачання. Також вказує на те, що
відповідач є власником опалювального
приміщення, в зв'язку з чим, позивач
звертався до нього з пропозиціями
укласти договір про надання послуг з
теплопостачання, який було укладено
лише в лютому 2014 року.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу відповідача, в якому зазначає,
що твердження відповідача про те, що
позивач з 12.06.2003 року був власником
приміщення площею 74,4 кв.м.,
розташованого за адресою: смт.
Краснокутськ, вул. Леніна, 152, є
безпідставним, оскільки ДМС України
утворена відповідно до Указу
Президента України від 06.04.2011 року
№405/2011. Посилається на те, що
вищевказане приміщення не
передавалось позивачу, в зв'язку з
відсутністю його власника чи
балансоутримувача, а право власності
за позивачем визнано та зареєстровано
лише в 2013 році. Крім того, зазначає, що
від УГІРФО ГУ МВС України позивачу було
передано тільки виконання функцій, а не
заборгованість. Позивач просить
рішення господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2014
року у справі №922/2199/14 залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу у
відповідності до вимог статті 101 ГПК
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню,
зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом при прийнятті оскаржуваного
рішення, 17 квітня 2012 року між
Краснокутським РВ ГУМВС України в
Харківській області (споживач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу"
(теплопостачальна організація) було
укладено договір №2/Т12 купівлі-продажу
теплової енергії, у відповідності до
умов якого теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачеві теплову енергію
в потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується оплачувати одержану
теплову енергію за поставленими
тарифами (цінами) в термін, передбачені
цим договором (а.с.14-23).

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач поставив теплову енергію в
приміщення споживача загальною площею
74,4 кв. м., що знаходиться за адресою:
Харківська область, смт. Краснокутськ,
вул. Леніна, 152 у повному обсязі та
виконав свої обов'язки.

В свою чергу, Краснокутський РВ ГУМВС
України в Харківській області також
виконав свої зобов'язання за договором
і всі нарахування за теплову енергію
станом на 01 жовтня 2012 року оплатив у
повному обсязі.

Як стверджує позивач, станом на 30
квітня 2014 року за надані послуги з
теплопостачання по приміщенню
загальною площею 74,4 кв.м., за адресою:
Харківська область, смт. Краснокутськ,
вул. Леніна, 152 за період з жовтня 2012
року по грудень 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 23011,15 грн.

Листом Краснокутського РВ ГУМВС
України в Харківській області №8237 від
02 листопада 2012 року відповідач був
повідомлений, що опалювальне
приміщення площею 74,4 кв.м., за адресою:
Харківська область, смт. Краснокутськ,
вул. Леніна, 152, більше не орендується
Краснокутським РВ ГУМВС України в
Харківській області, оскільки воно
перейшло до складу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківської області
(а.с.66).

Таким чином, позивач вважає, що
заборгованість в розмірі 23011,15 грн. має
бути сплачена відповідачем, до якого
перейшло опалювальне приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 12 червня 2013
року у справі № 922/1325/13 визнано за
державою Україна в особі Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області в
цілому право власності на приміщення
загальною площею 74 кв.м., за адресою:
вул. Леніна, 152 в смт. Краснокутськ в
лівому крилі на першому поверсі
будинку культури (4 службових кімнати,
санвузол та два коридори).

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного
кодексу України права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

Право власності на зазначене
приміщення було зареєстроване в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 20.09.2013 року.

Враховуючи наведене, власником
приміщення загальною площею 74 кв.м., за
адресою: вул. Леніна, 152 в смт.
Краснокутськ відповідач став лише у
вересні 2013 року і не міг споживати
послуги з теплопостачання з жовтня 2012
року по кінець вересня 2013 року.

Тому твердження позивача про те, що
сума заявлена до стягнення у розмірі
23011,15 грн. є заборгованістю відповідача
за надані послуги теплопостачання за
вказаний період як споживача теплової
енергії є безпідставним, оскільки
відсутні докази того, що в цей період
відповідач займав вищевказані
приміщення. До того ж, договір між
позивачем та відповідачем про
постачання теплової енергії було
укладено лише 28.02.2014 року (а.с.33-44).

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що позивач не є повним
правонаступником ліквідованого УГРІФО
ГУ МВС України в Харківській області,
оскільки ГУ ДМС України в Харківській
області було передано лише
повноваження щодо виконання функцій, а
не сплати заборгованості.

З огляду на вищезазначені обставини
справи та норми чинного законодавства,
колегія суддів дійшла висновку, що
заявлена позивачем вимога про
стягнення з відповідача боргу за
фактично отримані послуги з
теплопостачання у розмірі 23011,15 грн. є
необґрунтованою та не підтверджується
належними доказами, тому дана вимога є
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню.

Колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Натомість твердження позивача,
викладені в апеляційній скарзі,
позбавлені фактичного та правового
обґрунтування, не відповідають як
матеріалам справи, так і нормам чинного
законодавства.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що
господарським судом першої інстанції в
повній мірі з'ясовані та правильно
оцінені обставини у справі, ухвалене
ним рішення є обґрунтованим та
прийнятим у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а висновки, викладені, в оскаржуваному
рішенні, відповідають обставинам
справи, тому підстав для його
скасування та задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2014
року у справі №922/2199/14 залишити без
змін.

Повна постанова складена 06 жовтня 2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Хачатрян В.С.