ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа № 922/1851/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Новікова В.С. за довіреністю
№ 01/10 від 01.10.2013 р.

відповідача - Тимошенко Г.Ю. за
довіреністю б/н від 06.06.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
2199Х/3-11) на рішення господарського суду
Харківської області від 23.07.2014 р. по
справі № 922/1851/14

за позовом ПрАТ "Будівельний торговий
будинок", м. Харків

до Департаменту капітального
будівництва Харківської обласної
державної адміністрації, м. Харків

про стягнення 217831,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 р. ПрАТ "Будівельний
торговий будинок" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з
Департаменту капітального будівництва
Харківської обласної державної
адміністрації заборгованості у
розмірі 217831,00 грн. за договором
купівлі-продажу нерухомого майна
(квартир) за державні кошти від 08.11.2013
року, укладеного між сторонами. Витрати
по оплаті судового збору позивач
просив суд покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 23.07.2014 р. (суддя
Жельне С.Ч.) позов задоволено повністю.
Стягнуто з Департаменту капітального
будівництва Харківської обласної
державної адміністрації на користь
приватного акціонерного товариства
"Будівельний торговий будинок" 217831,00
грн. заборгованості та 4356,62 грн.
судового збору.

Відповідач з рішенням суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить зазначене
рішення скасувати та прийняти нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків,
викладених в рішенні суду, обставинам
справи. Так, апелянт зазначає, що
пунктом 4.1. спірного договору
передбачено, що оплата нерухомого
майна здійснюється за згодою сторін в
безготівковій формі по мірі відкриття
асигнувань, а тому застосування судом
першої інстанції положень ч. 2 ст. 530 ЦК
України при вирішенні даного спору, є
необґрунтованим. Також вказує на те, що
Департаментом вживаються всі можливі
заходи щодо вирішення питання по
прискоренню здійснення оплати за
договором. Харківською обласною
державною адміністрацією направлено
листа головним розпорядникам коштів по
програмам "Забезпечення житлом
інвалідів війни" і "Забезпечення житлом
воїнів - інтернаціоналістів" з
проханням термінового виділення
коштів для розрахунків за придбані
квартири. Виходячи з отриманої
відповіді, на даний час головними
розпорядниками коштів проводиться
робота по підготовці змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2014 рік", в якому будуть передбачатися
видатки на погашення кредиторської
заборгованості, що виникла. Отже,
відповідач вважає, що примусове
стягнення заборгованості є
безпідставним та необґрунтованим,
оскільки час здійснення оплати у
договорі визначено моментом відкриття
бюджетних асигнувань, а не конкретною
датою, а позовні вимоги є передчасними.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р.
апеляційну скаргу відповідача було
прийнято до провадження і призначено
її до розгляду на 03.09.2014 р.

У судовому засіданні 03.09.2014 р. колегією
суддів оголошено про перерву у
розгляді справи до 15.09.2014 р.

15.09.2014 р. за вх. № 7712 позивачем надано
письмові пояснення, в яких він
зазначає, що умова договору в частині
розрахунків, яка погоджена сторонами, а
саме: «по мірі відкриття асигнувань...»
в розумінні ст. ст. 251 та 252 ЦК України не
є подією, яка має неминуче настати зі
спливом певного періоду, а тому не може
бути відкладальною умовою та не
створює для сторін цивільних прав та
обов'язків щодо визначення строку
оплати.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі доводи
відповідача, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представників
сторін, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
08.11.2013 року, між ПрАТ "Будівельний
Торговий Будинок" (надалі - позивач) та
Департаментом капітального
будівництва Харківської обласної
державної адміністрації (надалі -
відповідач) був укладений договір
купівлі - продажу нерухомого майна
(квартир) за державні кошти.

Відповідно до умов договору, позивач
зобов'язується передати у власність
відповідача, а відповідач
зобов'язується прийняти індивідуально
визначене нерухоме майно - квартири з
опоряджувальними роботами у житловому
будинку за адресою: м. Харків, вул.
Зубарєва, будинок 34 та сплатити
визначену в п. 3.2 договору вартість
нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.2 договору, загальна
вартість об'єктів нерухомості, що є
предметом цього договору визначена
згідно Протоколу № 80 засідання
комітету конкурсних торгів
Департаменту капітального будівництва
Харківської обласної державної
адміністрації від 04.11.2013 року та
становить 3645970,00 грн. в тому числі й ПДВ.

Згідно п. 4.1 договору, продаж
зазначеного в цьому договорі
нерухомого майна здійснюється за
згодою сторін в безготівковій формі по
мірі відкриття асигнувань, за умови
відповідності предмету договору
пункту 1.1. цього договору, шляхом
перерахунку коштів з рахунку покупця в
ГУДКСУ в Харківській області на
рахунок продавця, за ціною 3 645 970,00грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач
свої зобов'язання за договором
купівлі-продажу нерухомого майна
(квартир) за державні кошти від 08.11.2013р.
виконав у повному обсязі, що
підтверджується - актом приймання
передачі квартир згідно з договором
купівлі-продажу нерухомого майна
(квартир) за державні кошти від 14.11.2013р.

В свою чергу, відповідач зобов'язання
за договором купівлі-продажу
нерухомого майна (квартир) за державні
кошти від 08.11.2013 р. виконав не в повному
обсязі, внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі 217831,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.03.2014 року позивач направив
відповідачу претензію, щодо належного
виконання умов договору, але станом на
08.05.2014 року зобов'язання по оплаті майна
(квартир) відповідачем невиконані, що й
стало підставою для звернення позивача
до господарського суду з цим позовом.

Оцінюючи заперечення відповідача про
те, що договором встановлена
відкладальна умова, яка полягає в
отриманні відповідачем бюджетного
фінансування, колегія суддів зазначає,
що таке тлумачення є хибним і таким, що
не ґрунтується на змісті договору.

Так, умова договору, сформульована " ...
по мірі відкриття асигнувань..." (п. 4.1.
договору), стосується продажу товару,
тобто виконання обов'язків продавцем, а
не покупцем товару. Як встановлено
судом і визнано відповідачем, обов'язки
продавця виконані повністю і належним
чином, спір з цього приводу відсутній.
Тому зазначена відповідачем обставина
не впливає на строк виконання своїх
грошових зобов'язань покупцем.

Крім того, зазначена у п. 4.1. умова в
розумінні ст. ст. 251 та 252 ЦК України не є
подією, яка має неминуче настати зі
спливом певного періоду, а тому не може
буди відкладальною умовою та не
створює для сторін цивільних прав та
обов'язків щодо визначення строку
оплати. Отже, суд дійшов висновку, що
зазначені умови договору не є
підставою вважати таким, що не настав,
або таким, настання якого залежить від
надходження коштів державного бюджету,
строк виконання зобов'язань по оплаті
отриманого майна, оскільки вказані
положення договору (п. 4.1) передбачають
саме порядок розрахунків, а не їх строк.

В даному випадку зобов'язання по оплаті
отриманого за договором майна
покладено на відповідача, а питання
щодо здійснення фінансового
забезпечення зобов'язань покупця не є
предметом даного спору і не можуть
вирішуватись в межах заявленого
позову.

Оскільки доказів здійснення
розрахунку за отримане майно у розмірі
217831,00 грн. відповідачем ані до суду
першої інстанції, ані до суду
апеляційної інстанції не надано,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблені обґрунтовані
висновки, що загальна сума
заборгованості відповідача за
договором становить 217831,00 грн., яка була
заявлена до стягнення та стягнута
оскаржуваним рішенням.

З урахуванням фактичних матеріалів
справи та положень ст.ст. 251, 252, 525, 526, 530
ЦК України та ст. 173, 174, 179, 193 ГК України,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
правомірність позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача суми боргу
у розмірі 217831,00 грн.

Отже, з урахуванням положень ст. ст. 32, 33,
34 ГПК України, колегія суддів приходить
до висновку про те, що судом першої
інстанції у повній мірі досліджені усі
фактичні обставини справи, яким надана
належна правова оцінка та на підставі
цього обґрунтовано задоволено позовні
вимоги, а відтак, апеляційна скарга є
необґрунтованою і не може бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення по даній справі.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту
капітального будівництва Харківської
обласної державної адміністрації, м.
Харків на рішення господарського суду
Харківської області від 23.07.2014 р. по
справі № 922/1851/14 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 23.07.2014 р. по
справі № 922/1851/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 19.09.2014
року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Гребенюк Н. В.