ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р.Справа № 916/2575/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Мирошниченко М. А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання:
Щербатюку О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Петриченко О.П., Савін О.О.
- за дорученням

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Фінбанк"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 01 серпня 2014 року

у справі № 916/2575/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська
гірничо-металургійна компанія"

до Публічного акціонерного товариства
"Фінбанк"

про стягнення 799.832 грн. 21 коп.

ВСТАНОВИЛА:

01.07.2014 р. приватне акціонерне
товариство "Українська
гірничо-металургійна компанія" (далі
позивач, Компанія) звернулась до
господарського суду Одеської області з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Фінбанк" (далі відповідач,
Банк) про стягнення грошових коштів у
сумі 799.832 грн. 21 коп.

Позов мотивований тим, що ТОВ
„Метторг" не виконав свої зобов'язання
за укладеним з Компанією договором
поставки № 59/13 Пр-М щодо своєчасної та
повної оплати поставленої останньою
металопродукції в загальній сумі 799.832
грн. 21 коп., внаслідок чого має борг по
її оплаті в названій сумі.

Оскільки, з метою забезпечення
платіжних зобов'язань по договору
17.12.2013 р. за заявою ТОВ „Метторг"
відповідачем видано банківську
гарантію № 1, за якою Банк зобов'язався
сплатити позивачеві у разі невиконання
ТОВ „Метторг" платіжних зобов'язань
перед позивачем щодо оплати продавцю
коштів в сумі 100% вартості
відвантаженої продукції по
специфікаціям на підставі
рахунків-фактур, то відповідач
повинний сплатити позивачеві грошові
кошти в сумі 799.832 грн. 21 коп. за вимогою
Компанії щодо виконання зобов'язання
згідно умов банківської гарантії № 1.

15.04.2014 р. від відповідача надійшов
лист, в якому останній повідомив
позивача про те, що він не
відмовляється від виконання своїх
зобов'язань та просить у разі
невиконання ТОВ „Метторг" зобов'язань
по сплаті заборгованості, повідомити
про це відповідача.

16.04.2014 р. позивач направив
відповідачеві лист та повідомив
останнього про те, що ТОВ „Метторг"
свої зобов'язання за договором
поставки щодо своєчасної та повної
оплати за поставлені
металоконструкції на суму 799.832 грн. 21
коп. не виконав.

08.05.2014 р. відповідач повідомив
позивача про те, що між ним та ТОВ
„Метторг" йдуть переговори щодо
погашення заборгованості.

23.05.2014 р. позивач повторно звернувся з
вимогою до відповідача щодо сплати
боргу у сумі 799832 грн. 21 коп.

Однак, борг на момент пред'явлення
позову не погашено, внаслідок чого
відповідач на підставі вищезазначеної
банківської гарантії повинний
сплатити позивачеві борг у сумі 799.832
грн. 21 коп., а також відшкодувати
понесені судові витрати по справі на
оплату судового збору у сумі 15.996 грн. 64
коп.

Заявою від 17.07.2014 р. позивач збільшив
розмір позовних вимог та просив
стягнути з відповідача на свою користь
ще й 20.000 грн. - понесених витрат на
оплату послуг адвоката.

Відповідач відзив на позов не надав
та будучи своєчасно та належним чином
повідомленим про день, час і місце
розгляду справи жодного разу в судове
засідання не з'явився, внаслідок чого
справа була розглянута місцевим судом
за наявними в ній матеріалами в порядку
ст. 75 ГПК України.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 01.08.2014 р. (суддя
Петов В.С.) позов задоволений у повному
обсязі та з відповідача на користь
позивача стягнуто: 799.832 грн. 21 коп. -
боргу, 20.000 грн. - понесених судових
витрат на оплату послуг адвоката та 15.996
грн. 64 коп. - понесених судових витрат
на сплату судового збору за подання
позову.

Рішення суду мотивовано тим, що,
оскільки, ТОВ «Метторг» свої
зобов'язання за договором поставки
щодо своєчасної та повної оплати за
поставлену металопродукцію у
загальній сумі 799.832 грн. 21 коп. не
виконав, то відповідач на підставі
наданої банківської гарантії повинний
сплатити позивачеві борг в сумі 799.832
грн. 21 коп., а також відшкодувати
понесені судові витрати по справі: 20.000 -
на оплату послуг адвоката та 15.996 грн. 64
коп. - на оплату судового збору за
подання позову.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення місцевого суду
скасувати, оскільки воно прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги Компанії
залишити без задоволення.

Скарга мотивована тим, що, по-перше,
позивачем не надано відповідачеві
усіх необхідних для підтвердження
поставки продукції доказів, а тому
розбіжності в наданих документах не
дають змоги визначити на яку саме суму
була здійснена поставка продукції , а
відповідно яку суму необхідно сплатити
позивачеві згідно умов банківської
гарантії. По-друге, довіреність видана
Компанією директору Харківської філії
позивача, що підписав вимогу не містить
повноважень щодо представництва
інтересів саме юридичної особи у
відносинах з третіми особами, не
містить повноважень щодо здійснення
дій направлених на стягнення боргу в
інтересах саме юридичної особи, не
містить повноважень щодо засвідчення
копій документів, а тому така
довіреність не може бути доказом
підтвердження повноважень особи, що
підписала вимогу по банківській
гарантії.

Скаржник був своєчасно та належним
чином повідомлений про день, час і
місце розгляду справи, але не
скористався своїм правом на участь в
розгляді справи апеляційним судом,
внаслідок чого справа була розглянута
за відсутністю представника
відповідача.

До апеляційної скарги скаржником
додані додаткові докази, а саме: копія
договору про надання банківської
гарантії №1/17.12.2013/Г від 17.12.2013 р., копія
договору застави основних засобів №
30/17.12.13-1102/17-з від 17.12.2013 р. з додатком,
копія банківської гарантії № 1 від
17.12.2013 р., копія листа №12/03-1 від 12.03.2014 р.,
копія графіка відвантаженої продукції
за період з 01.01.2014 р. по 28.02.2014 р., копії
листів №14/04-1 від 14.04.2014 р., №04/2355 від
17.06.2014 р., від 25.06.2014 р., копія
довіреностей № 7921/11 від 25.12.2013 р. та №
01-28/45 від 02.01.2014 р.

Вищезазначені додаткові докази
подані скаржником у фотокопіях, які
ніким не засвідчені, що суперечить
вимогам ч. 2 ст. 36 ГПК України якою
передбачено, що письмові докази
подаються в оригіналі або в належним
чином засвідченій копії.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.
101 ГПК України додаткові докази
приймаються апеляційним судом, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин,
що не залежали від нього.

Як свідчать матеріали справи розгляд
справи відбувався судом першої
інстанції з 02.07.2014 р. по 01.08.2014 р., тобто
майже на протязі місяця.

При цьому, відповідач двічі був
своєчасно та належним чином
повідомлений про день, час і місце
розгляду справи місцевим судом, а саме:
02.07.2014 р. та 21.07.2014 р. Але, жодного разу
його представник в судове засідання не
з'явився, відзив на позов та необхідні,
на його думку, додаткові докази суду не
надав, внаслідок чого останній
підставне, без будь-яких порушень
процесуальних прав відповідача,
розглянув справу за відсутністю його
представника за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При викладених обставинах колегія
суддів не знаходить правових підстав
для залучення до матеріалів справи
додаткових доказів, що надані
скаржником до апеляційної скарги в
порядку ч. 2 ст. 36 та ч. 1 ст. 101 ГПК
України.

У відзив на апеляційну скаргу позивач
просить рішення місцевого суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. В судовому засіданні
представники позивача доводи відзиву
на апеляційну скаргу підтримали.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї,
заслухавши пояснення представників
позивача, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
правильно встановлено судом першої
інстанції 10.12.2013 р. між позивачем та ТОВ
„Метторг" укладено договір поставки №
59/13 Пр-М за умовами якого позивач
зобов'язався поставити
металопродукцію в асортименті,
кількості, якості та ціні відповідно до
специфікацій, які є невід'ємною
частиною договору а ТОВ „Метторг"
прийняти та оплатити продукцію
відповідно до умов договору.

Згідно п. 12.1. договору останній
вступає в силу з моменту його
підписання та скріплення печатками та
діє протягом року. Якщо до закінчення
терміну дії договору жодна із сторін
договору не повідомила про його
припинення за два календарні тижня до
його закінчення, договір вважається
продовженим на наступний рік на тих же
умовах.

Оскільки, жодних доказів, які б
свідчили про те, що вищезазначений
договір припинив свою дію матеріали
справи не містять, то цей договір є
діючим до сьогодні.

У п. 1.2. договору передбачено, що
продукція може поставлятися частинами
(партіями) в межах специфікації. Під
партією продукції розуміється: вагонна
норма, автомобільна норма, інша норма,
що визначається сторонами у
специфікаціях.

Згідно п. 4.1. договору поставка
продукції може здійснюватись на умовах
згідно правил Інкотермс (в редакції 2010
року): ЕХW „франко-завод" (станція
відправлення); FСА „франко-склад"
Харківської регіональної філії, адреса
складу: с.м.т. Солоницівка, вул.
Заводська, 47 з навантаженням на
транспортний засіб. Конкретні умови
поставки передбачаються сторонами у
специфікації.

Пунктом п. 5.4. договору передбачено, що
приймання продукції за кількістю
провадиться покупцем у відповідності з
Інструкцією про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного вжитку
з кількості, яка затверджена наказом
Держарбітру при Раді Міністрів СРСР
від 15.06.1965 р. № П-6, з урахуванням
граничного розходження маси 0,5%.
Приймання продукції з якості
провадиться покупцем у відповідності з
Інструкцією про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
вжитку з якості, яка затверджена
наказом Держарбітру при Раді Міністрів
СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, з урахуванням
особливостей у даному договорі (п. 5.6
договору).

Згідно п. 7.1. договору постачальник
зобов'язаний відвантажити покупцю
продукцію на умовах, викладених в
договорі та надати покупцю на кожну
партію продукції: рахунок-фактуру;
товарно-транспортну накладну (у
випадку поставки продукції
автотранспортом); податкову накладну;
завірену копію сертифікату якості
заводу-виробника на кожну партію
продукції.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач свої зобов'язання за укладеним
договором поставки виконав у повному
обсязі та поставив ТОВ „Метторг"
відповідну продукцію, обумовлену
складеними сторонами специфікаціями
до вказаного договору, а саме:
специфікація № 8 від 16.01.2014 р.,
специфікація № 9 від 29.01.2014 р.,
специфікація № 10 від 13.01.2014 р.,
специфікація № 11 від 11.02.2014 р.,
специфікація № 12 від 11.02.2014 р.,
специфікація № 13 від 12.02.2014 р.,
специфікація № 14 від 12.02.2014 р.,
специфікація № 15 від 17.02.2014 р. на
загальну суму 1609232 грн. 20 коп., що
підтверджується видатковими
накладними, зокрема: № Хф000000133 від
16.01.2014 р. на суму 74072 грн. 26 коп.; № Хф000000282
від 29.01.2014 р. на суму 120131 грн.; № Хф000000298
від 30.01.2014 р. на суму 33966 грн. 24 коп.; №
Хф000000448 від 11.02.2014 р. на суму 127443 грн. 87
коп.; № Хф000000456 від 11.02.2014 р. на суму 122087
грн. 81 коп.; № Хф000000470 від 12.02.2014 р. на
суму 121549 грн. 47 коп.; № Хф000000472 від 12.02.2014
р. на суму 118469 грн. 30 коп.; № Хф000000559 від
17.02.2014 р. на суму 91423 грн. 04 коп., а всього
на загальну суму 1609232 грн. 20 коп., які
підписані обома сторонами та скріплені
їх печатками без будь-яких зауважень
щодо кількості, вартості та якості
поставленої продукції, а також
довіреностями на отримання продукції
№ 1 від 16.01.2014 р., № 2 від 29.01.2014 р., № 4 від
07.02.2014 р., № 6 від 17.02.2014 р., копії яких
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.3. договору загальна
сума договору протягом терміну його
дії орієнтовно становить 9.000.000 грн., в
тому числі ПДВ 1500000 грн. Загальна сума
договору складається з вартості
продукції, поставленої по кожній
укладеній сторонами специфікації (п. 3.4
договору).

Згідно п. 6.1. договору оплата
продукції здійснюється покупцем
шляхом оплати вартості продукції на
умовах та в строки, які вказані в
специфікаціях та/або
рахунках-фактурах.

На виконання п. 6.1. договору позивачем
на оплату були виставлені відповідні
рахунки-фактури, а саме: № Х000000186 від
16.01.2014 р. на суму 740726 грн. 26 коп.; № Х000000366
від 28.01.2014 р. на суму 120131 грн.; № Х000000397
від 29.01.2014 р. на суму 33966 грн. 24 коп.; №
Х000000602 від 11.02.2014 р. на суму 127443 грн. 87
коп. № Х000000622 від 11.02.2014 р. на суму 122087
грн. 81 коп. ; № Х000000637 від 12.02.2014 р. на суму
121549 грн.,47 коп.; № Х000000642 від 12.02.2014 р. на
суму 118469грн. 30 коп.; № Х000000723 від 17.02.2014 р.
на суму 91423 грн. 04 коп., а всього на
загальну суму 1609232 грн. 20 коп.

У п. 6.4. договору встановлено, що
сторони залишають за собою право на
протязі 2-х тижнів місяця, що слідує за
звітним або в будь-якому іншому
наступному місяці, провести звірку
взаєморозрахунків дебіторської
(кредиторської) заборгованості за
результатами виконання договору.
Ініціатором проведення звірки
взаєморозрахунків може виступати
будь-яка сторона договору.

Як свідчать матеріали справи ТОВ
„Метторг" за поставлену
металопродукцію розрахувався частково
в сумі 809400 грн., а саме: 13.01.2014 р. сплатив
грошові кошти у сумі 90.000 грн., 29.01.2014 р. -
у сумі 37243 грн. 43 коп., 29.01.2014 р. - у сумі 33400
грн., 29.01.2014 р. у сумі 68756 грн. 57 коп., а
всього на загальну суму 229400 грн., що
підтверджується банківськими
виписками по рахунку позивача. Також,
на підставі договору поруки від 11.02.2014
р. ТОВ „Металіст-Будметалконструкція"
виступило поручителем перед позивачем
за виконання ТОВ „Метторг" своїх
зобов'язань згідно договору поставки,
поручителем було сплачено позивачеві
580.000 грн., що вбачається з наявної в
матеріалах справи копії банківської
виписки від 11.02.2014 р. , а всього отримана
продукція оплачена на загальну суму
809400 грн. Решта частина отриманої ТОВ
„Метторг" продукції вартістю 799.832 грн.21
коп. не оплачена до сьогоднішнього
часу, що також вбачається з акту звірки
взаємних розрахунків згідно якого
станом на 05.06.2014 р. за період з 01.01.2014 р.
по 01.06.2014 р. ТОВ «Метторг» визнав борг
перед позивачем за договором поставки
на суму 799832 грн. 21 коп.

Акти взаєморозрахунків згідно сталої
практики підписуються головними
бухгалтерами підприємств , які
складають ці акти і саме головні
бухгалтери згідно їх посадовому стану
та посадових інструкції несуть
відповідальність за вірність даних
щодо фінансової діяльності
підприємства, в тому числі щодо даних
про здійснення розрахунків та
наявності заборгованості. Крім того
слід зазначити, що вказаний акт
скріплено печаткою відповідача.
Відповідно до п 3.4.1. Інструкції про
порядок видачі міністерствам та іншим
центральним органам виконавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а
також порядок видачі дозволів на
оформлення замовлень на виготовлення
печаток і штампі (затвердженої наказом
МВС України 11.01.99 N 17 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 28 квітня
1999 р. за N 264/3557) відповідальність і
контроль за дотриманням порядку
зберігання печаток і штампів, а також
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
підприємницької діяльності, інших
організаційних форм підприємництва,
діяльність яких передбачена чинним
законодавством України.

За таких обставин судова колегія
вважає, що місцевий суд обґрунтовано
визнав цей акт, як належний доказ
наявності заборгованості у ТОВ
«Метторг» перед позивачем.

Згідно п. 6.2 договору оплата продукції
по даному договору в сумі 100% вартості
відвантаженої продукції по
специфікації здійснюється покупцем
протягом 45 календарних днів з моменту
поставки товару. З метою забезпечення
платіжних зобов'язань покупця по
даному договору при наданні
відстрочення платежу постачальником
покупець ініціює видачу безвідкличної
банківської гарантії банком покупця на
суму 800000 грн., в т.ч. ПДВ, строком на 2013-2014
рік, протягом 45 календарних днів від
дати підписання додаткової угоди № 1.
Гарантія надається постачальнику
банком покупця - ПАТ „Фінбанк" м. Одеса
в особі директора Східної регіональної
дирекції Коваль В.В., який діє на
підставі довіреності № 01-28/590 від 06.02.2013
р. Відвантаження товару здійснюється
після отримання постачальником
банківської гарантії. Текст, сума та
умови гарантії узгоджуються з
постачальником. Банківські витрати та
комісії по гарантії несе покупець - ТОВ
„Метторг". Всі інші умови гарантії, які
не вказані в даному пункті, підлягають
обов'язковому письмовому узгодженню
між сторонами, а також між банками
постачальника та покупця.

Як вбачається з матеріалів справи
17.12.2013 р. відповідачем (Банком-гарантом)
видано Банківську гарантією № 1,
Принципалом за якою є ТОВ «Метторг», за
якою відповідач зобов'язався сплатити
позивачеві у разі невиконання ТОВ
„Метторг" платіжних зобов'язань перед
постачальником щодо сплати продавцю
коштів в сумі 100% вартості
відвантаженої продукції по
специфікаціям на підставі
рахунків-фактур. При цьому,
відповідальність банку-гаранта
обмежена загальною сумою 800000 грн. та
термін дії гарантії встановлений до
12.12.2014 р.

Оскільки, ТОВ «Метторг» свої
зобов'язання за договором поставки
щодо своєчасної та повної оплати за
поставлену металопродукцію у
загальній сумі 799.832 грн. 21 коп. не
виконав, 04.03.2014 р. позивач направив
відповідачеві вимогу щодо виконання
зобов'язання згідно умов банківської
гарантії № 1 від 17.12.2013 р., до якої були
додані специфікації № 8-15,
рахунки-фактури №№ 186, 366, 397, 602, 622, 637, 642,
723 та видаткові накладні №№ 133, 282, 298, 448,
456, 470, 472, 559, які отриманні відповідачем
11.03.2014 р., що вбачається з наявної в
матеріалах справи копії
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення з
описом вкладення (а.с.49).

15.04.2014 р. від відповідача надійшов
лист, в якому останній повідомив
позивача про те, що він не
відмовляється від виконання своїх
зобов'язань та просить у разі
невиконання ТОВ „Метторг" зобов'язань
по сплаті заборгованості, повідомити
про це відповідача.

16.04.2014 р. позивач направив
відповідачеві лист та повідомив
останнього про те, що ТОВ „Метторг"
своїх зобов'язання за договором
поставки щодо своєчасної та повної
оплати за поставлені
металоконструкції на суму 799.832 грн. 21
коп. не виконав.

08.05.2014 р. відповідач повідомив
позивача про те, що між відповідачем та
ТОВ „Метторг" йдуть переговори щодо
погашення заборгованості.

23.05.2014 р. позивач повторно звернувся з
вимогою до відповідача щодо сплати
боргу у сумі 799832 грн. 21 коп. Одночасно,
позивачем направлені копії
специфікації № 8 від 16.01.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000186 від 16.01.2014 р.;
специфікації № 9 від 29.01.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000366 від 28.01.2014 р.;
специфікації № 10 від 13.01.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000397 від 29.01.2014 р.;
специфікації № 11 від 11.02.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000602 від 11.02.2014 р.;
специфікації № 12 від 11.02.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000622 від 11.02.2014 р.;
специфікації № 13 від 12.02.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000637 від 12.02.2014 р.;
специфікації № 14 від 12.02.2014 р. та
рахунку-фактури № Х000000642 від 12.02.2014 р.;
специфікації № 15 від 17.02.2014 р. та
рахунку-фактуру № Х000000723 від 17.02.2014 р., а
також копії видаткових накладних: №
Хф000000133 від 16.01.2014 р..; № Хф000000282 від
29.01.2014 р.; № Хф000000298 від 30.01.2014 р.; №
Хф000000448 від 11.02.2014 р.; № Хф000000456 від 11.02.2014
р.; № Хф000000470 від 12.02.2014 р.; № Хф000000472 від
12.02.2014 р.; № Хф000000559 від 17.02.2014 р., який
отриманий відповідачем 30.05.2014 р., що
вбачається з наявної в матеріалах
справи копії рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.56).

Однак, борг перед позивачем на момент
пред'явлення позову, ані ТОВ «Метторг»,
ані відповідач не погасили.

Відповідно до ст. 200 ГК України
гарантія є специфічним засобом
забезпечення виконання господарських
зобов'язань шляхом письмового
підтвердження (гарантійного листа)
банком, іншою кредитною установою,
страховою організацією (банківська
гарантія) про задоволення вимог
управненої сторони у розмірі повної
грошової суми, зазначеної у письмовому
підтвердженні, якщо третя особа
(зобов'язана сторона) не виконає
вказане у ньому певне зобов'язання, або
настануть інші умови, передбачені у
відповідному підтвердженні. До
відносин банківської гарантії в
частині, не врегульованій цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
ЦК України.

Згідно ст. 560 ЦК України за гарантією
банк, інша фінансова установа, страхова
організація (гарант) гарантує перед
кредитором (бенефіціаром) виконання
боржником (принципалом) свого
обов'язку. Гарант відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частинами 1-4 статті 563 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
гарантією, гарант зобов'язаний
сплатити кредиторові грошову суму
відповідно до умов гарантії; вимога
кредитора до гаранта про сплату
грошової суми відповідно до виданої
ним гарантії пред'являється у
письмовій формі, до якої додаються
документи, вказані в гарантії, та
вказується, у чому полягає порушення
боржником основного зобов'язання,
забезпеченого гарантією. Кредитор може
пред'явити вимогу до гаранта у межах
строку, встановленого у гарантії, на
який її видано.

Частиною 1 статті 565 ЦК України
передбачено право гаранта відмовитися
від задоволення вимоги кредитора, якщо
вимога або додані до неї документи не
відповідають умовам гарантії.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками
місцевого суду про те, що обов'язок
гаранта сплатити кредиторові грошову
суму відповідно до умов гарантії
настає за умови порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого гарантією,
та направлення кредитором гаранту
письмової вимоги разом із зазначеними
в гарантії документами. За відсутності
однієї із вказаних умов
відповідальність гаранта не настає.

Як зазначалось вище, боржником - ТОВ
„Метторг" зобов'язання перед
позивачем щодо повної оплати
поставленої позивачем продукції у сумі
799832 грн. 21 коп. не виконано у зв'язку з
чим порушено умови договору поставки, в
свою чергу позивачем відповідно до
вимог чинного законодавства та умов
виданої відповідачем банківської
гарантії № 1 від 17.12.2013 р. була
направлена письмова вимога
відповідачу як гаранту разом із
зазначеними в гарантії документами, а
тому відповідач за умовами гарантії
був зобов'язаний здійснити
перерахування на користь позивача як
бенефіціара суми гарантії протягом 15
робочих днів з моменту надходження
письмової вимоги позивача за
відсутністю будь-яких мотивованих
підстав для відмови у здійсненні
виплати.

Будь-яких доказів, які б свідчили про
наявність мотивованих підстав для
відмови у здійсненні виплати матеріали
справи не містять та їх, всупереч
вимогам ст. 33 ГПК України, скаржником
суду не надано.

Таким чином, з огляду на отримання
відповідачем повторної вимоги
позивача про погашення заборгованості
30.05.2014 р. строк для здійснення сплати
боргу сплинув 24.06.2014 р. (15 робочих днів
без урахування вихідних і святкових
днів).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що оскільки
ТОВ «Метторг» та відповідач ані до
24.06.2014 р., ані до сьогоднішнього часу не
сплатили позивачеві борг за поставлену
позивачем ТОВ «Метторг»
металопродукцію у сумі 799.832 грн. 21 коп.,
то відповідач порушив прийняті на себе
зобов'язання перед позивачем за
банківською гарантією № 1 від 17.12.2013 р.,
а тому, відповідно до приписів ст. ст.
525, 526, 530, 563 ЦК України, з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
грошові кошти в сумі 799832 грн. 21 коп.

Посилання скаржника на те, що позивач
не був уповноважений звернутися з
вимогою за банківською гарантією № 1
від 17.12.2013 р. є необґрунтованими та
безпідставними з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 11.03.2014 р.
та повторно 30.05.2014 р. відповідачем
отримано від позивача листи-вимоги на
суму 799832 грн. 21 коп., в зв'язку з тим, що
ТОВ «Метторг» має заборгованість перед
позивачем з оплати поставленого товару
на суму 799832 грн. 21 коп., згідно з умовами
договору поставки №59/13 від 10.12.2013 р.

Відповідно до пункту 4.1 Глави 4
Положення про порядок здійснення
банками операцій за гарантіями в
національній та іноземних валютах,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року N 639, Банк-гарант
(резидент), отримавши від бенефіціара
або банку бенефіціара, або іншого банку
вимогу, має переконатися в
достовірності цієї вимоги.

Як свідчать матеріали справи,
письмова вимога повністю відповідає
всім вимогам цієї Гарантії, а саме:
містить номер цієї Гарантії, з
зазначенням суми, що підлягає сплаті, і
в якій зазначено, що Принципал не
виконав своїх зобов'язань, а саме: не
здійснив оплату прийнятого від
Продавця товару у порядку та на умовах,
визначених договором поставки.

Крім того, одночасно з письмовою
вимогою щодо виплати суми гарантії
позивачем надано відповідачеві копії
специфікацій та рахунків, копії
довіреності особи, що підписала
письмову вимогу та докази поставки
позивачем відповідного товару.

Посилання скаржника на те, що вимога
до відповідача була підписана
директором позивача в особі
Харківської філії не уповноваженою на
це особою є необґрунтованими, оскільки
зазначена вимога підписана директором
Харківської філії позивача - п.
Панфьоровим Ю.С., який відповідно до
довіреності від 25.12.2013 р. уповноважений
здійснювати від імені позивача,
повноваження, передбачені Положенням
про відокремлений підрозділ
"Южно-Українська АЕС", у тому числі
представляти інтереси позивача в усіх
підприємства установах організаціях
та підписувати документи та
здійснювати всі дії, пов'язані з
виконанням зобов'язань за укладеним
правочином (звернення з вимогою до
відповідача), внаслідок чого
протилежні твердження скаржника не
можуть бути прийнятими до уваги.

Посилання скаржника на неотримання
від позивача доказів поставки
металопродукції є надуманими та
повністю спростовуються матеріалами
справи, зокрема, з наявної в матеріалах
справи вимог від 04.03.2014 р. та від 23.05.2014 р.
позивачем були двічі направлені копії
вищезазначених специфікацій та
рахунків відповідачеві які були
отриманні останнім 11.03.2014 р. та 30.05.2014 р.
відповідно, що вбачається з наявних в
матеріалах справи копій
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення (а.с.56),
а тому протилежні доводи скаржника не
можуть бут прийняті до уваги.

Правомірно, відповідно до приписів
ст. ст. 44, 49 ГПК України, понесені
позивачем судові витрати по справі на
сплату судового збору покладені
місцевим судом у повному обсязі на
відповідача.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками місцевого суду щодо
правомірності покладення понесених
позивачем судових витрат по справі на
оплату послуг адвоката на відповідача,
оскільки позивачем вимоги чинного
законодавства України щодо надання
документального підтвердження витрат
на послуги адвоката та приписи
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013 р. № 7,
виконано у повному обсязі та надано усі
необхідні документи, а саме: договір
про надання адвокатських послуг № 16/06
від 16.06.2014 р., належно оформлена
довіреність, видана позивачем на
представництво його інтересів у суді
адвокатом Петриченко О.П., копія
свідоцтва адвоката останньої № 3119/10
від 21.12.2006 р., яка представляла інтереси
позивача у суді та здійснювала
виготовлення процесуальних
документів, а також акт
приймання-передачі послуг та платіжні
документи щодо оплати позивачем
відповідних послуг адвоката, внаслідок
чого протилежні твердження скаржника
до уваги прийнятими бути не можуть.

При викладених обставинах колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105
ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 01.08.2014 року у справі №
916/2575/14 - залишити без змін, а апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Фінбанк" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено
та підписано 09.10.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.