ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.10.14 Справа № 904/8539/13

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 3 300 865, 80 грн.

Головуючий колегії Ярошенко В.І.

Суддя Назаренко Н.Г.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
Господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради" про
стягнення заборгованості у розмірі 2 603
217, 57 грн., пені в розмірі 357 949, 83 грн., 3
відсотки річних у розмірі 219 102, 58 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 120 595, 82 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором про закупівлю
природного газу за державні кошти №
06/10-2322БО-4 від 20.12.2010 в частині повної та
своєчасної оплати за отриманий
природний газ.

Ухвалою господарського суду від 06.11.2013
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 18.11.2013.

18.11.2013 представник позивача подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду від 18.11.2013
продовжено строк розгляду справи на
п'ятнадцять днів та розгляд справи
відкладено на 13.01.2014.

11.01.2014 від позивача надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи.

13.01.2014 представник відповідача подав
клопотання про зупинення провадження у
справі, у зв'язку з поданням позовної
заяви комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" до дочірнього
підприємства "Тепловиробничий центр"
КП "ДТЕ" ДОР про визнання останнього
правонаступником за борговими
зобов'язаннями комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради з
оплати спожитого природного газу в
сумі 2 603 217, 57 за договором від 20.12.10 №
06/10-2322-БО-4.

Ухвалою від 13.01.2014 клопотання
відповідача не було задоволено,
оскільки відповідач не надав доказів
про порушення провадження у справі та
прийняття вищезазначеної позовної
заяви до розгляду.

13.01.2014 представник відповідача подав
відзив на позовну заяву в якому,
посилаючись на частину 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012, акцентує увагу на тому, що з
доданого до позовної заяви розрахунку
суми боргу неможливо встановити, чи при
розрахунку індексу інфляції
враховувались рекомендації Вищого
господарського суду України, викладені
в вищезазначеному інформаційному
листі.

Ухвалою господарського суду від 13.01.2014
судом було призначено
судово-економічну експертизу та її
проведення доручено
Дніпропетровському науково-дослідному
інституту судових експертиз. Перед
експертом було поставлене наступне
питання:

- чи підтверджується документально та
нормативно розрахунок суми, на яку
збільшився розмір боргу внаслідок
інфляційних процесів (а.с. 8), здійснений
Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" за період лютий 2011
року - вересень 2013 року?

Відповідно до ухвали суду від 13.01.2014
попередня оплата вартості судової
експертизи була покладена на
відповідача комунальне підприємство
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради, з подальшим розподілом
судових витрат у відповідності з
вимогами ст. 49 ГПК України.

14.01.2014 від позивача надійшли пояснення
щодо розрахунку інфляційних втрат.

Супровідним листом від 16.01.2014 на
виконання умов ухвали суду від 143.01.2014
справу № 904/8539/13 було надіслано на
адресу Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

04.03.2014 на адресу Господарського суду
Дніпропетровської області з
Дніпропетровського НДІСЕ надійшов
лист № 09/519/520/672 від 25.02.2014 з копією
рахунку № Рах-0268 від 21.02.2014 на оплату
вартості судово-економічної
експертизи.

04.03.2014 на адресу Господарського суду
Дніпропетровської області з
Дніпропетровського НДІСЕ надійшло
клопотання судового експерта Дідоборщ
В.А. про надання додаткових матеріалів,
необхідних для виконання експертизи №
09/519/520/665 від 24.02.2013.

06.03.2014 Господарським судом
Дніпропетровської області на адресу
Дпропетровського НДІСЕ надіслано лист
з проханням про повернення справи
904/8539/13, для витребування документів
згідно клопотання експерта та листом
від 06.03.14 зобов'язано комунальне
підприємство "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради
здійснити оплату вартості експертизи
та надати докази.

13.05.2014 справа № 904/8539/13 надійшла до
господарського суду Дніпропетровської
області .

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.05.2014
поновлено провадження у справі з 02.06.2014
та розгляд справи призначено на 02.06.2014.

02.06.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області
відповідач надіслав витребувані
ухвалою суду від 15.05.2014 документи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 02.06.2014
ухвалено справу повернути до
Дніпропетровського НДІСЕ для
подальшого проведення
судово-економічної експертизи.
Провадження у справі зупинено.

04.06.2014 супровідним листом справу №
904/8539/14 було надіслано на адресу
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

18.08.2014 на адресу Господарського суду
Дніпропетровської області від
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
висновок судово-економічної
експертизи та справа № 904/8539/13.

У висновку судово-економічної
експертизи № 519/520-14 від 16.07.2014 експертом
встановлено документальне
підтвердження розрахунку інфляційних
втрат за період лютий 2011 року - вересень
2013 року в сумі 120 595, 82 грн.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 20.08.2014
поновлено провадження у справі з 08.09.2014
та призначено її розгляд на 08.09.2014.

08.09.2014 відповідач надіслав клопотання
про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 08.09.2014
призначено колегіальний розгляд
справи.

Розпорядженням голови суду № 674 від
08.09.2014 колегіальний розгляд справи
призначено у складі: головуючий
колегії - Ярошенко В.І., суддя Назаренко
Н.Г., суддя Рудовська І.А.

Ухвалою суду від 08.09.2014 справу № 904/8539/13
прийнято до розгляду колегіально у
складі трьох суддів та її розгляд
призначено на 07.10.2014.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, причини неявки суду не
повідомили. Про дату, місце та час
проведення судового засідання
повідомлені належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення цінних
листів з ухвалами суду (арк. с. 80-81).

У судовому засіданні 06.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 між Дочірньою компанією «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (далі -
позивач, постачальник) та Обласним
комунальним підприємством
«Дніпрообленерго» (далі - відповідач,
покупець) був укладений договір
№ 06/10-2922БО-4 про закупівлю природного
газу за державні кошти (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується поставити
покупцеві імпортований природний газ,
а покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2 цього договору.

Згідно п. 2.2 додатку № 1 від 20.12.2010 до
договору не пізніше 5 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу,
покупець зобов'язується надати
постачальнику для підпису два
примірники акта приймання-передачі
газу, підписані та скріплені печаткою
покупця і погоджені газотранспортним
підприємством, копію технічних актів
приймання-передачі газу (арк. с. 23).

Додатковою угодою № 3 від 11.07.2011 до
договору сторони встановили, що ціна за
1000 куб. м природного газу становить 3023,50
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу (арк. с. 25).

Пунктом 1.2 додаткової угоди № 4 від
30.08.2011 до договору сторони погодили, що
постачальник передає покупцю в період
з 01.01.2011 до 31.12.2011 включно природний газ,
з урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 5659,513 тис.
куб. м, в тому числі по місяцях (арк. с. 26).

Розрахунки проводяться шляхом
поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 (тридцять
чотири) відсотки від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводиться не пізніше
10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33 (тридцять три)
відсотки від вартості запланованих
місячних обсягів постачання газу до 20
та 30 (31) числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання-передачі газу
до 10 числа місяця, наступного за місцем
поставки газу (п. 4.1 договору).

Додатковою угодою № 5 від 03.10.2011 до
договору сторони дійшли згоди, що
договір №6/10-2322-БО-4 від 20.12.2010
припиненим в частині поставки
природного газу з 01.10.2011.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу природний газ за
період з січня 2011 по серпень 2011
природний газ на загальну суму 9984464,26
грн., що підтверджується актами
передачі-приймання природного газу
(арк. с. 28-35).

Відповідач здійснив часткову оплату
поставленого природного газу, тому на
момент звернення позивача з позовною
заявою до суду, сума основної
заборгованості відповідача становить
2603321,57 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується (ч.
1 ст. 275 ГК України).

Відповідно до частин 6, 7 ст. 276 ГК
України розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання природного газу за
представленими актами
передачі-приймання природного газу та
не надано доказів повної його оплати на
суму 2603217, 57 грн., а відтак, позовна
вимога про стягнення з відповідача
суми основного боргу підлягає
задоволенню в розмірі 2603217, 57 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленого товару, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
357949, 83 грн.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

У разі порушення покупцем умов п. 4.1
цього договору, покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу (п. 7.3.1 договору).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені, задовольняє дану вимогу повністю
в сумі 357949, 83 грн.

Також, за порушення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
позивачем нараховані три відсотки
річних у сумі 219102,58 грн. за період з
11.02.2011 по 21.10.2013 та інфляційні втрати у
розмірі 120595, 82 грн. за період лютий 2011
року - вересень 2013 року.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних, задовольняє
дану вимогу повністю у сумі 219 102, 58
грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача інфляційних втрат у
розмірі 120595, 82 грн. за період
лютий 2011 року - вересень 2013 року
господарський суд зазначає наступне.

Згідно висновку № 519/520-14 від 16.07.2014, за
результатами судової-економічної
експертизи встановлено, що
документально підтверджується
розрахунок інфляційних втрат
(наведених на 8 сторінці справи), за
період лютий 2011 року - вересень 2013 року,
в сумі 120595, 82 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 41 ГПК України Для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу. Проведення судової
експертизи доручається державним
спеціалізованим установам чи
безпосередньо особам, які відповідають
вимогам, встановленим Законом України
"Про судову експертизу". Особа, яка
проводить судову експертизу (далі -
судовий експерт) користується правами
і несе обов'язки, зазначені у статті 31
цього Кодексу.

Згідно зі ч. 1-2, 5 ст. 42 ГПК України
висновок судового експерта повинен
містити докладний опис проведених
досліджень, зроблені в результаті їх
висновки і обгрунтовані відповіді на
поставлені господарським судом
питання. Висновок подається
господарському суду в письмовій формі,
і копія його надсилається сторонам.

Якщо під час проведення судової
експертизи встановлюються обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору, з приводу яких
судовому експерту не були поставлені
питання, у висновку він викладає свої
міркування і щодо цих обставин.

Висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат за період лютий 2011 року - вересень
2013 року, та враховуючи висновок судової
експертизи № 519/520-14 від 16.07.2014,
господарський суд задовольняє вимогу
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 120595, 82 грн.
у повному розмірі.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 68820 грн. та витрати
за проведення експертизи покладаються
на відповідача.

Керуючись ст. 22, 41-43, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради (49005, м. Дніпропетровськ,
вул. Феодосіївська, 7, ідентифікаційний
код 30982775) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код
31301827) основний борг у розмірі 2603217, 57
грн., пеню у сумі 357949, 83 грн., три
відсотки річних у розмірі 219102, 58 грн.,
інфляційні втрати у сумі 120595, 82 грн. та
68820 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.10.2014

Головуючий колегії В.І. Ярошенко

Суддя
Н.Г.
Назаренко

Суддя
І.А.
Рудовська