ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.10.14 Справа № 904/6388/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нікопольський завод
сталевих труб "ЮТІСТ", м. Нікополь,
Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трубоізолкомплект",
смт. Меліоративне, Новомосковський
район, Дніпропетровська область

про стягнення 72954, 99 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Андрощук Т.О. -
представник за дов. № 19 від 12.05.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нікопольський завод
сталевих труб "Ютіст" звернулось до
Господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трубоізолкомплект" про стягнення 59830, 50
грн. основної заборгованості, 4155, 99 грн.
пені, 7598, 47 грн. інфляційних втрат, 1370,03
трьох відсотків річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором постачання №
104М від 04.07.2013, в частині повної та
своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 22.08.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 08.09.2014.

05.09.2014 відповідач надіслав відзив на
позовну заяву, в якому зазначає, що
позивачем не було дотримано норм
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) і договору
постачання № 104М від 04.07.2013 в частині
досудового врегулювання спору та
просить суд відкласти розгляд справи
для ознайомлення з вимогами позивача
та проведення звірки взаємних
розрахунків з позивачем.

05.09.2014 відповідач надіслав клопотання
про відкладення розгляду справи.

05.09.2014 відповідач надіслав клопотання
про продовження строку розгляду спору
на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 08.09.2014 продовжено
строк розгляду справи на п'ятнадцять
днів та її розгляд відкладено на
06.10.2014.

Відповідач явку повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, відзив на позовну заяву та
інші витребуванні судом документи не
надав, про причини неявки суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
ухвали суду (арк. с. 91).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 06.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.07.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нікопольський завод
сталевих труб "ЮТІСТ" (далі - позивач,
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Трубоізолкомплект" (далі -
відповідач, покупець) було укладено
договір постачання № 104М (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується виробляти,
постачати та передавати у власність
покупцю трубну продукцію (далі - товар)
на умовах "EXW - місто (станція) Нікополь",
а покупець - приймати і оплачувати
товар в порядку і на умовах цього
договору.

Номенклатура. якісні характеристики,
кількість, терміни поставки, а також
ціна товару, обумовлюються
специфікаціями/додатками, на кожну
партію товару, які є невід'ємною
частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Платіж за товар, що поставляється за
цим договором, здійснюється покупцем
на підставі виставленого
постачальником рахунка прямим
банківським платежем в два етапи: 50 %
передплати, інші 50 % по факту
виготовлення товару та не пізніше 10
днів від дати виставленого
постачальником рахунку (п. 4.1 договору).

Специфікаціями № 1 від 04.07.2013, № 2 від
10.07.2013 та № 3 від 21.10.2013 до договору
сторони погодили поставку товару на
загальну суму 3259374, 50 грн. Відповідно до
вищезазначених специфікацій
встановлені наступні умови оплату
товару: 50 % передплати, інші 50 % - по факту
виготовлення товару, та не пізніше 10
днів від дати виставленого
постачальником рахунку (арк. с. 12-14).

На виконання умов договору, позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 3463520, 50 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, підписаними обома
сторонами та скріпленими печатками
підприємств. Також, позивач виставив
відповідачу платіжні доручення-вимоги
на вищезазначену суму (арк. с. 15-49).

Відповідач здійснив часткову оплату
поставленого товару у розмірі 3403690 грн.,
що підтверджується банківськими
виписками по особовому рахунку (арк. с.
50-59).

Таким чином, несплаченою залишається
вартість поставленого товару на суму
59830, 50 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за представленими
накладними та не надано доказів повної
оплати або повернення переданого
товару на суму 59830, 50 грн., а відтак,
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає задоволенню у повному обсязі
в розмірі 59830, 50 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленого товару, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
4155, 99 грн. за період з 15.11.2013 по 14.04.2014.

Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Покупець за порушення термінів
приймання та оплати товару сплачує
постачальнику пеню в розмірі 0, 3 %
вартості товару за кожен день
прострочення, але не більше від
вартості неприйнятої або неоплаченої
партії товару (п. 5.2 договору).

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
пені, задовольняє дану вимогу повністю
у розмірі 4155, 99 грн.

За порушення відповідачем виконання
грошового зобов'язання позивачем
нараховано три відсотки річних за
період з 15.11.2013 по 20.08.2014 у розмірі 1370, 03
грн. та інфляційні втрати за період
листопад 2013 року - липень 2014 року у сумі
7598, 47 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013 індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних задовольняє
дану вимогу повністю у розмірі 1370, 03
грн. Щодо інфляційних втрат, дану
вимогу суд задовольняє частково у сумі
7522, 67 грн. Оскільки позивачем при
здійсненні нарахування інфляційних
втрат не враховано, що нарахування мало
початися з місяця, наступного за
місяцем, у якому мав бути здійснений
платіж, тобто з грудня 2013 року.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме у розмірі 1825, 10 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Трубоізолкомплект" (51217,
Дніпропетровська область,
Новомосковський район, селище міського
типу Меліоративне, вул. Заводська, 2,
ідентифікаційний код 37180015) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нікопольський завод
талевих труб "Ютіст" (53201,
Дніпропетровська область, м. Нікополь,
пр. Трубників, 56, ідентифікаційний код
37837198) основний борг у розмірі 59830, 50 грн.,
пеню у сумі 4155, 99 грн., три відсотки
річних у розмірі 1370, 03 грн., інфляційні
втрати 7522, 67 грн. та 1825, 10 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 13.10.2014

Суддя В.І. Ярошенко