ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 922/1897/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Гетьман Р.А., суддя Бородіна Л.І.
суддя Лакіза В.В.

при секретарі Передрій Г.С.

за участю представників:

позивача - Єрмолова І.Б. (директора),
Якубенко Ю.В. за довіреністю б/н від
12.05.2014 р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергоеколог" (вх. №1756Х/2-8) на рішення
господарського суду Харківської
області від 10.06.14 у справі № 922/1897/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоеколог", м.
Харків

до Публічного акціонерного товариства
Банк "Меркурій" , м. Харків

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергоеколог"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом про
зобов'язання Публічного акціонерного
товариства банк "Меркурій" виконати
його платіжні доручення №21 від 26.02.2014
р. у сумі 10000,00 грн.; №22 від 26.02.2014 р. у
сумі 10000,00 грн.; №23 від 26.02.2014 р. у сумі
10000,00 грн.; №24 від 26.02.2014 р. у сумі 10000,00
грн.; №25 від 26.02.2014 р. у сумі 10000,00 грн.; №26
від 26.02.2014 р. у сумі 10000,00 грн. шляхом
перерахування грошових коштів з
поточного рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергоеколог" №803 у ПАТ банк
"Меркурій", МФО 351663 на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю
Консалтингово-правова фірма
"Спартак"() № 4600 у
ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.06.2014 р. у
справі №922/1897/14 (суддя Доленчук Д.О.) в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергоеколог" не
погодилось з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду,
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 10.06.2014 р. у справі №922/1897/14 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, заявник зазначає, що він є
клієнтом відповідача за договором
банківського рахунку та, відповідно, не
відноситься до кредиторів або
вкладників банку у розумінні Закону
України "Про банки і банківську
діяльність".

Отже, заборона, встановлена п. 1 ч. 5 ст. 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", не
поширюється на позивача як клієнта
банку.

На думку скаржника, господарський суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про те, що виконання платіжних
доручень про перерахування коштів з
рахунку фактично є погашенням вимог
кредитора в порушення порядку,
встановленого Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", при цьому, місцевий
господарський суд не врахував
положення ст. 1074 Цивільного кодексу
України, якими чітко встановлено, що
обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Заявник також вказує, що враховуючи те,
що будь-яких обмежень щодо
розпорядження рахунком на момент
пред'явлення позивачем до виконання
платіжних доручень, не існувало,
відповідач безпідставно не виконав
свої зобов'язання за договором
банківського рахунку, чим порушив
права та законні інтереси ТОВ
"Енергоеколог".

Крім того, скаржник зазначає, що судом
також не враховано, що тимчасова
адміністрація в ПАТ Банк "Меркурій"
була введена строком на три місяці з
14.03.2014 по 13.06.2014 включно, тобто, у період
до 14.03.2014 р. відповідач взагалі не мав
будь-яких перешкод та обмежень щодо
виконання своїх зобов'язань з
розрахунково-касового обслуговування
позивача.

З урахуванням викладеного, ПАТ Банк
"Меркурій" було порушено взяті на себе
зобов'язання з розрахунково-касового
обслуговування позивача за договором
банківського рахунку №1803/08 від 30.12.2008 р.

До того ж, заявник вважає, що посилання
суду першої інстанції в оскаржуваному
рішенні на позицію Вищого
господарського суду України, викладену
в постанові від 31.07.2013 р. у справі
№922/637/13-г, яка на думку суду, є
аналогічною, є безпідставним.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014 р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергоеколог" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 24.07.2014 р.

В судове засідання 24.07.2014 р. з'явились
представники позивача та надали
пояснення у справі, представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, яке повернулось до суду
та було долучене до матеріалів справи.

Зважаючи на те, що для повного
дослідження обставин справи необхідні
додаткові обґрунтовані письмові
докази та пояснення сторін, враховуючи
неявку у судове засідання представника
відповідача, колегією суддів
апеляційного суду розгляд справи було
відкладено на 16.09.2014 р., заявнику скарги
запропоновано надати додаткові
письмові докази та пояснення з
посиланням на відповідні норми чинного
законодавства в обґрунтування своєї
позиції у справі з урахуванням питань,
що були предметом дослідження у
судовому засіданні, а відповідачу -
виконати вимоги ухвали апеляційного
господарського суду від 04.07.2014 р.

В судове засідання 16.09.2014 р. з'явились
представники позивача, які надали
пояснення у справі та просили суд
задовольнити апеляційну скаргу, а
рішення суду скасувати, прийняти нове
рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Відповідач свого представника в дане
судове засідання не направив, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, про причину
неявки представника апеляційний суд не
сповістив, відзив на апеляцій ну
скаргу не надав.

Враховуючи, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, та виходячи з
того, що явка сторін не визнавалася
обов'язковою судом апеляційної
інстанції, а участь в засіданні суду (як
і інші права, передбачені статтею 22 ГПК
України) є правом, а не обов'язком
сторін, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності представника позивача -
заявника скарги за наявними у ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також
докази, викладені в апеляційній скарзі,
заслухавши пояснення представників
позивача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
Харківської області області норм
матеріального та процесуального права,
а також повноту встановлених обставин
справи та відповідність їх наданим
доказам, та, розглянувши справу у
порядку статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 30.12.2008 р. між сторонами у справі
був укладений договір банківського
рахунку №1803/08 (далі - договір) та у банку
був відкритий розрахунковий рахунок
позивача №03.

Згідно з п. 1.1. цього договору банк
(відповідач) приймає і зараховує на
відкритий клієнту (позивачу) поточний
рахунок в національній валюті України
№03 грошові кошти, що йому
надходять, виконує розпорядження
клієнта про перерахування і видачу
відповідних сум з рахунку та
проведення інших операцій за рахунком,
а клієнт здійснює оплату
операцій/послуг відповідно до умов
цього договору, нормативно-правових
актів НБУ та чинного законодавства
України.

Відповідно до п.3.3.3. договору банк
зобов'язується забезпечувати
своєчасне зарахування/списання коштів
на/з рахунку клієнта, в разі дотримання
клієнтом умов цього договору та вимог
законодавства України.

Як встановлено місцевим господарським
судом, 26.02.2014 р. позивачем були
пред'явлені в ПАТ банк "Меркурій" на
виконання платіжні доручення №21 від
26.02.2014 р. на суму 10000,00 грн., №22 від 26.02.2014
р. на суму 10000,00 грн., №23 від 26.02.2014 р. на
суму 10000,00 грн., №24 від 26.02.2014 р. на суму
10000,00 грн., №25 від 26.02.2014 р. на суму 10000,00
грн. та №26 від 26.02.2014 р. на суму 10000,00 грн.
для перерахування грошових коштів
контрагенту Консалтингово-правова
фірма "Спартак" (а. с. 15-20).

Проте, відповідач вищезазначені
платіжні доручення не виконав, грошові
кошти за призначенням не провів та
лише 19.03.2014 р. платіжні доручення були
повернуті банком без виконання з
посиланням на п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" у зв'язку із
запровадженням тимчасової
адміністрації.

Позивач, вважаючи, що відповідач не
виконав свої зобов'язання за вказаним
договором банківського рахунку,
звернувся до господарського суду з
позовом про зобов'язання відповідача
виконати платіжні доручення №21 від
26.02.2014 р. у сумі 10000,00 грн.; №22 від 26.02.2014 р.
у сумі 10000,00 грн.; №23 від 26.02.2014 р. у сумі
10000,00 грн.; №24 від 26.02.2014 р. у сумі 10000,00
грн.; №25 від 26.02.2014 р. у сумі 10000,00 грн.; №26
від 26.02.2014 р. у сумі 10000,00 грн. шляхом
перерахування грошових коштів з
поточного рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергоеколог" №803 у ПАТ банк
"Меркурій", МФО 351663 на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю
Консалтингово-правова фірма
"Спартак"() № 4600 у
ПАТ "УкрСиббанк", МФО 351005.

10.06.2014 р. господарським судом
Харківської області було прийнято
оскаржуване рішення про відмову в
задоволені позову повністю.

Під час розгляду справи господарським
судом першої інстанції було
встановлено, що постановою Правління
Національного банку України №133 від
13.03.2014 р. Публічне акціонерне
товариство банк "Меркурій" віднесено
до категорії неплатоспроможних.

Рішенням №27 від 10.04.2014 р. виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб "Про призначення
уповноваженої особи Фонду на тимчасову
адміністрацію ПАТ банк "Меркурій" з
11.04.2014 р. був призначений уповноваженою
особою Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на тимчасову
адміністрацію ПАТ банк "Меркурій"
провідний професіонал з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Куліш
Віктор Миколайович на період до 13.06.2014
р. включно.

Таким чином, рішення господарського
суду першої інстанції мотивоване тим,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Енергоеколог"
звернулось до суду з позовом тільки
15.05.2014 р., тобто, після введення періоду
здійснення ліквідаційної процедури
ПАТ банк "Меркурій", разом з тим, Законом
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" встановлено
певний порядок погашення вимог
кредиторів в період здійснення
ліквідаційної процедури банка, у
зв'язку з чим виконання платіжних
доручень про перерахування коштів на
підставі договору банківського
рахунку є неможливим, оскільки це
фактично є погашенням вимог кредитора
в порушення порядку, встановленого
зазначеним Законом, який не припускає
задоволення вимог окремих кредиторів у
індивідуальному порядку поза межами
ліквідаційної процедури.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду та, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, вважає за
необхідне зазначити наступне.

Частинами 1, 3 ст. 1 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлюються правові,
фінансові та організаційні засади
функціонування системи гарантування
вкладів фізичних осіб, повноваження
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, порядок виплати Фондом
відшкодування за вкладами, а також
регулюються відносини між Фондом,
банками, Національним банком України,
визначаються повноваження та функції
Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про банки
і банківську діяльність" тимчасова
адміністрація - це процедура, що
застосовується Національним банком
України при здійсненні банківського
нагляду за обставин, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст. 75 зазначеного Закону
тимчасова адміністрація приступає до
виконання своїх обов'язків негайно
після прийняття рішення про її
призначення.

Частиною 5 ст. 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" унормовано, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банку; примусове стягнення
коштів та майна банку, звернення
стягнення на майно банку, накладення
арешту на кошти та майно банку;
нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);
зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим законом.

Частиною 5 ст. 45 цього Закону
передбачено, що протягом 30 днів з дня
опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.
Вимоги фізичних осіб-вкладників у
межах гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами не
заявляються.

Відповідно до ч.1 ст. 46 цього ж Закону
уповноважена особа Фонду від імені
Фонду виконує функції з ліквідації
банку відповідно до цього Закону та
приступає до виконання своїх
обов'язків негайно після прийняття
Фондом рішення про призначення
уповноваженої особи Фонду.

Згідно з ч.2 ст. 46 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" з дня призначення уповноваженої
особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Відповідно до п.1.25 гл. 1 р. 3 Положення
про виведення неплатоспроможного
банку з ринку, затвердженого рішенням
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №2
від 05.07.2012 р. під час виконання своїх
повноважень уповноважена особа Фонду
на тимчасову адміністрацію не пізніше
п'ятого робочого дня, починаючи з дня
свого призначення, має повернути
клієнтам, з якими укладені договори про
касово-розрахункове обслуговування,
розрахункові документи, що не сплачені
в строк з вини неплатоспроможного
банку.

Отже, повернувши 19.03.2014 р. позивачу не
сплачені в строк розрахункові
документи, відповідач виконав вимоги
законодавства, передбачені при роботі
тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" вимоги за зобов'язаннями
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

У зв'язку з зазначеним, виконання
платіжних доручень про перерахування
коштів на підставі договору
банківського рахунку є неможливим,
оскільки це фактично є погашенням
вимог кредитора в порушення порядку,
встановленого Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", який не припускає задоволення
вимог окремих кредиторів у
індивідуальному порядку поза межами
ліквідаційної процедури.

Черговість та порядок задоволення
вимог до банку, оплата витрат та
здійснення платежів передбачені ст. 52
вказаного Закону.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також, інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на приписи ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У відповідності до постанови Пленуму
Вищого господарського суду від 23.03.2012 р.
№ 6 "Про судове рішення" рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто, з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Дослідивши та проаналізувавши всі
докази у справі в сукупності з
відповідними даним правовідносинам
нормами чинного законодавства, колегія
суддів дійшла висновку, що позиція
заявника скарги не знайшла свого
відображення у матеріалах справи,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а
місцевий господарський суд, приймаючи
рішення у даній справі, забезпечив
дотримання цих норм та правомірно
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову.

Отже, посилання місцевого
господарського суду на аналогічну
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в постанові від
31.07.2013 р. у справі №922/637/13-г, яке, за
твердженням заявника скарги, є
безпідставним, не впливає на висновок,
зроблений судом у даній справі №922/1897/14.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду Харківської
області від 10.06.2014 р. у справі №922/1897/14
прийняте у відповідності до норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні,
в зв'язку з чим апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоеколог" не
підлягає задоволенню, а вказане
рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергоеколог", м. Харків залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 10.06.2014 р. у
справі № 922/1897/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
22.09.2014 року.

Головуючий суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Лакіза В.В.