номер провадження справи 27/84/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014
Справа № 908/3447/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флора" (поштова
адреса: 69095 м. Запоріжжя, вул.
Комунарівська, буд. 58/18)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про стягнення 993 078 грн. 64 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Трофимненко Т.М., дов. №
01-БА-01/04-14 від 07.04.2014 р.

від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької
області розглядається позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флора", м. Запоріжжя
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Запорізька область,
Кам'янсько-Дніпровський район, с.
Іванівка про стягнення 769 644 грн. 90 коп.
заборгованості, 76 964 грн. 49 коп. штрафу,
105 414 грн. 49 коп. втрат від інфляції, 41 054
грн. 76 коп. 3% річних.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010 р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 16.09.2014 р., справу
№ 908/3447/14 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 17.09.2014 р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/3447/14,
присвоєно справі номер провадження
27/84/14 та призначено судове засідання на
01.10.2014 р.

Ухвалою суду від 01.10.2014р. розгляд справи
відкладався на 09.10.2014р., на підставі ст.
77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у
судове засідання представника
відповідача.

09.10.2014р. продовжено розгляд справи №
908/3447/14.

У судовому засіданні 09.10.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві. Просить
суд стягнути з відповідача 769 644 грн. 90
коп. основного боргу, 76 964 грн. 49 коп.
штрафу, 105 414 грн. 49 коп. втрат від
інфляції, 41 054 грн. 76 коп. 3% річних.

Відповідач у судове засідання,
відкрите 09.10.2014р. не з'явився, вимог суду
не виконав, письмового відзиву не
надав, про час та місце розгляду справи
був попереджений належним чином.
Поважні причини своєї неявки суду не
повідомив. Клопотань про розгляд
справи без відповідача або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі,
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач належним чином був
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи. Ухвалу суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання
надіслано на юридичну адресу
відповідача: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України,
обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого
Господарського Суду України, які
викладені в інформаційному листі від
15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" - неявка в
судові засідання учасників судового
процесу (сторін), ненадання
витребуваних судом документів та
доказів, необхідних для повного
розгляду справи - подібна практика,
спрямована на свідоме невиправдане
затягування судового процесу, порушує
права інших учасників судового процесу
та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання
стороною у справі, іншим учасником
судового процесу доказів з неповажних
причин, спрямоване на затягування
судового процесу, може розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії
Вищого господарського суду України №
04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і
доповнень і про визнання таким, що
втратило чинність, деяких роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання
не звільняє відповідача від виконання
вимог суду, викладених в ухвалах суду і
направлення суду витребуваних
матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський
процесуальний кодекс України не
обмежує коло осіб, які можуть з'явитися
в судове засідання та представляти
інтереси Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами, якщо їх
достатньо для вирішення спору по суті.
Відповідач свої зобов'язання не
виконав, не скористався правом на
захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, суд вважає вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 4-1 ГПК України
господарські суди вирішують спори у
порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист
порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права чи охоронюваного
законом інтересу, яка здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі. Згідно з господарським
процесуальним законодавством предмет
позову це матеріально - правова вимога
позивача до відповідача, відносно якої
суд повинен винести рішення.
Матеріально-правова вимога позивача
повинна опиратися на певні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України
кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність
здійснюється суб'єктами
господарювання, підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що
12.01.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Флора" (продавець) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу № 31.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
зобов'язується передати товар, який
зазначено у п. 1.2 цього договору у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти даний товар і
сплатити за нього грошову суму в
порядку, які зазначені в даному
договорі.

Згідно п. 1.2 договору товар, що є
предметом цього договору,
поставляється покупцю партіями. Щодо
кожної партії товару сторони
узгоджують його найменування,
кількість, і ціну. Кількість партій
товару (кількість товару) за цим
договором сторонами на момент його
підписання чітко не зазначається і не
обмежується, а визначаються потребою
покупця і можливістю продавця. Сума
договору складається з загальної суми
всіх видаткових накладних, виданих
продавцем покупцю у 2012р.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
товар вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем у кількості згідно
накладній, по якій продавець передає
товар, а покупець приймає його.

Відповідно до п. 2.4 договору строк
поставки товару з дня отримання оплати
обговорюється окремо по кожній
поставці. Продавець залишає за собою
право передати товар покупцю і без
отримання оплати за нього на момент
передачі товару. У такому випадку, якщо
покупець отримує товар, то вважається
що сторони узгодили між собою, що
отриманий і не сплачений товар продано
покупцю, на умовах товарного кредиту за
наступними умовами: остаточний
розрахунок в строк до 01.12.2012р.; ставка
товарного кредиту 0,1 % в місяць;
нарахування та сплата відсотків за
товарний кредит здійснюється після
останнього платежу за товар за даним
договором.

На виконання умов договору, позивач
протягом 2012р. передав у власність
відповідача товар на загальну суму 769 644
грн. 90 коп., що підтверджується
видатковими накладними: № РН-0000166
(22.02.2012р.) на суму 8 449,10 грн.; №
РН-0000176 (27.02.12р.) на суму 3 253,20 грн.; №
РН-0000203 (29.02.2012р.) на суму 32 351,10 грн.; №
РН-0000220 (05.03.2012р.) на суму 21 967,20 грн.; №
РН-0000244 (07 03.2012р) на суму 30 919,97 грн.; №
РН-0000558 (30.03.2012р.) на суму 10 817,04 грн.; №
РН-0000656 (12.04.2012р.) на суму 1 414,68 грн.; №
РН-0000682 (13.04.2012р.) на суму 21 177,60 грн.; №
РН-0000752 (18.04.2012р.) на суму 1 997,22 грн.; №
РН-0000757 (18.04.2012р.) на суму 17 820,00 грн.; №
РН-0000849 (20.04.2012р.) на суму 1 924,80 грн.; №
РН-0000919 (24.04.2012р.) на суму 5 564,04 грн.; №
РН-0001118 (03.05.2012р.) на суму 8 176,92 грн.; №
РН-0001153 (04.05.2012р.) на суму 8 199,00 грн.; №
РН-0001211 (07.05.2012р) на суму 10 242,60 грн.; №
РН-0001233 (08.05.2012р.) на суму 5 366,52 грн.; №
РН-0001251 (10.05.2012р.) на суму 2 017,20 грн.; №
РН-0001249 (10.05.2012р.) на суму 11 100,24 грн.; №
РН-0001411 (21 05 2012р.) на суму 23 466.00 грн.; №
РН-0001421 (22.05 2012р.) на суму 6 757,44 грн.; №
РН-0001457 (24.05.2012р.) на суму 8 304,00 грн.; №
РН-0001525 (31.05.2012р.) на суму 16 723,80 грн.; №
РН-0001567 (05.06.2012р.) на суму 19 891,68 грн.; №
РН-0001642 (12.06.2012р.) на суму 12 793,97 грн.; №
РН-0001647 (13.06.2012р.) на суму 3 480,30 грн.; №
РН-0001656 (13.06.2012р) на суму 6 867,60 грн.; №
РН-0001679 (14.06 2012р.) на суму 55 172,28 грн.; №
РН-0001697 (15.06.2012р.) на суму 19 358, 40 грн.; №
РН-0001763 (26.06.2012р.) на суму 68 430,96 грн.; №
РН-0001773 (27.06.2012р.) на суму 13 528,80 грн.; №
РН-0001822 (07.07.2012р.) на суму 16 217,04 грн.; №
РН-0001846 (13.07.2012р.) на суму 5 762,40 грн.; №
РН-0001852 (13.07.2012р.) на суму 91 314,91 грн.;
№РН-0001858 (17.07.2012р.) на суму 12 546,00 грн.; №
РН-0001889 (23.07.2012р.) на суму 9 316,56 грн.; №
РН-0001897 (24 07.2012р.) на суму 14 265,48 грн.; №
РН-0001902 (25.07.2012р.) на суму 5 358,48 грн.; №
РН-0001915 (27.07.2012р.) на суму 11742,72 грн.; №
РН-0001973 (10.08.2012) на суму 12 911,76 грн.; №
РН-0002009 (20 08.2012р.) на суму 43 475,04 грн.; №
РН-0002200 (10.09.2012р.) на суму 19 679,04 грн.; №
РН-0002273 (19.09.2012р.) на суму 12 303,00 грн.; №
РН-0002352 (03.10.2012р.) на суму 25 566,00 грн.; №
РН-0002409 (19.10.2012р.) на суму 31 652,76 грн.

Всього поставлено товару на суму 769 644
грн. 90 коп.

Таким чином, позивач прийняті на себе
зобов'язання виконав належним чином та
передав відповідачу товар на загальну
суму 769 644 грн. 90 коп.

Відповідач на виконання умов договору
не здійснив оплату за поставлений
товар.

Отже, в порушення умов договору,
відповідач не здійснив оплату за
поставлений товар, внаслідок чого сума
заборгованості відповідача перед
позивачем склала 769 644 грн. 90 коп.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано
договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити повну ціну переданого товару.

За приписами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Запорізька
область, Кам'янсько-Дніпровський район,
с. Іванівка 769 644 грн. 90 коп.
заборгованості.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 76 964 грн. 49 коп. штрафу, 105
414 грн. 49 коп. втрат від інфляції, 41 054
грн. 76 коп. 3% річних.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625
Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відносяться 3 % річних та
втрати від інфляції.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю природою є компенсацією за
понесені збитки, завдані знеціненням
грошових коштів, а три відсотки річних -
є платою за користування коштами, які
не були своєчасно сплачені боржником.
Вказана правова позиція викладена в
інформаційному листі Верховного Суду
України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Відповідно до п. 5.4 договору, за
несплату або несвоєчасну оплату товару
покупець сплачує штраф у розмірі 10% від
вартості отриманого товару.

Факт виконання зобов'язань за
договором купівлі-продажу належним
чином відповідач не довів.

Враховуючи встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
грошових зобов'язань, господарський
суд дійшов висновку, що вимоги позивача
в частині стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 76 964 грн. 49 коп.
штрафу, 105 414 грн. 49 коп. втрат від
інфляції, 41 054 грн. 76 коп. 3% річних
обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Ст. 218 ГК України встановлено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Запорізька
область, Кам'янсько-Дніпровський район,
с. Іванівка 769 644 грн. 90 коп.
заборгованості, 76 964 грн. 49 коп. штрафу,
105 414 грн. 49 коп. втрат від інфляції, 41 054
грн. 76 коп. 3% річних.

На підставі статті 85 ГПК України -
09.10.2014року прийнято рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Флора", м. Запоріжжя
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Запорізька область,
Кам'янсько-Дніпровський район, с.
Іванівна задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний №
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Флора"
(юридична адреса: 69118 м. Запоріжжя, вул.
Чапаєва, 196; поштова адреса: 69095 м.
Запоріжжя, вул. Комунарівська, буд. 58/18,
) 769 644 (сімсот шістдесят
дев'ять тисяч шістсот сорок чотири) грн.
90 коп. заборгованості, 76 964 (сімдесят
шість тисяч дев'ятсот шістдесят чотири)
грн. 49 коп. штрафу, 105 414 (сто п'ять тисяч
чотириста чотирнадцять) грн. 49 коп.
втрат від інфляції, 41 054 (сорок одна
тисяча п'ятдесят чотири) грн. 76 коп. 3%
річних, 19 861 (дев'ятнадцять тисяч
вісімсот шістдесят одна) грн. 57 коп.
судового збору. Видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 10.10.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.