ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.Справа № 922/3144/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Стоянові А.С.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Енерджі сервіс", м. Київ
до ТОВ ІВФ "Спецтехстрой", м. Харків
про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Поліщук С.В. за дов. (після
перерви не з'явився).

відповідача - Чумаченко А.В., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Енерджі
сервіс" про стягнення з ТОВ ІВФ
"Спецтехстрой" грошових коштів, що
утримуються без достатніх правових
підстав, у розмірі 1 803 073,95 грн.

В судовому засіданні 08.09.2014 року було
оголошено перерву до 22.09.2014 року та з
22.09.2014 року по 29.09.2014 року.

Представник позивача в судове
засідання після оголошення перерви не
з'явився, в попередньому судовому
засіданні 22.09.2014 року підтримав
заявлені позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечував, з підстав
викладених у відзиві на позовну заяву,
який долучено до матеріалів справи.

Крім того, відповідач звернувся до
суду з клопотання про призначення у
справі судової експертизи, для
підтвердження якості придбаного
Товару. Ухвалою від 27.08.2014 року вказане
клопотання було прийнято судом до
розгляду.

В судових засіданнях відповідач
вказане клопотання пітримав,
відповідач подав письмові заперечення,
згідно яких вважав недоцільним
призначення у справі експертних
досліджень.

Згідно ст.41 ГПК України для роз'яснення
питань, що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили. (ст.43 ГПК України).

Висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку щодо відсутності правових
підстав для призначення у вказаній
справі експертного дослідження, а тому
у задоволенні клопотання відповідача
про призначення судової експертизи
слід відмовити.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

30 квітня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ
СЕРВІС» (Замовник, позивач по справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Інженерно-виробнича
фірма "Спецтехстрой" (Виконавець,
відповідач по справі) було укладено
договір підряду № 08/134-0413 (надалі
-Договір).

Згідно умов Договору Відповідач
зобов'язувався виконати роботи з
капітального ремонту системи
регенерації турбіни парової з
генератором № 3 філії Кременчуцька ТЕЦ
ПАТ «Полтаваобленерго», а Замовник
(Позивач) зобов'язувався прийняти і
оплатити виконані роботи.

Власником об'єкта ремонту та кінцевим
замовником виконуваних робіт є ПАТ
«Полтаваобленерго» (в особі філії
Кременчуцька ТЕЦ ПАТ
«Полтаваобленерго»), з яким Позивачем
укладено окремий договір підряду на
виконання ремонтних робіт. Відповідача
було залучено у якості субпідрядної
організації для виконання зобов'язань
Позивачем перед власником об'єкта.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивачем
01.08.2013р. було перераховано відповідачу
аванс у розмірі 2 221 328,50 грн.

Згідно умов укладеного Договору,
відповідач повинен був виконати роботи
якісно, відповідно до будівельних норм,
стандартів, Гостів, ДБН та інших правил
(п. 2.1 Договору). Відповідно до п. 5.4.
Договору, відповідач несе
відповідальність за неналежну якість
використаних ним матеріалів.

В ході виконання підготовчих робіт
відповідач повинен був придбати труби
та виготовити з них спіралі
підігрівачів високого тиску. Згідно з
Технічним завданням - Додатком № 3 до
Договору, до початку робіт поставлені
матеріали та вироби повинні пройти
вхідний контроль якості на
Кременчуцькій ТЕЦ ПАТ
«Полтаваобленерго». На виконання
вказаних вимог Технічного завдання
відповідачем для проведення вхідного
контролю було надіслано зразки труб (за
сертифікатами якості № 2714-В, № 2793-В, №
271-В та № 971-В). Однак, після проведення
хімічного аналізу було виявлено, що
склад труб не відповідав тій марці
сталі, яка вказана у сертифікатах,
маркування відрізнялося від
заводського.

Згідно відповідей заводу-виробника ТОВ
«Нікопольський завод сталевих труб
«ЮТіСТ» (вих. № 1311-10 від 09.09.2013р. та №
1477-10 від 04.10.2013р.), останнім було
повідомлено, що сертифікати якості
першої партії труб № 2714-В та № 2793-В ним
взагалі не оформлялися, на зразках труб
другої партії, наданих за
сертифікатами № 271-В і № 971-В,
маркування виробником не наносилося.

Згідно висновку № 242/11-13 ДП
«Науково-дослідного і
конструкторсько-технологічного
інституту трубної промисловості ім.
Я.Є.Осади» було встановлено, що
хімічний склад металу досліджуваних
зразків не відповідає сертифікатним
даним, труби виготовлені не по
сертифікованій технології, не
відповідають ТУ та не можуть бути
використані за прямим призначенням.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем порушено умови договору в
частині якості підготовчих робіт,
оскільки недоліки, виявлені в трубах, з
яких відповідачем виготовлялися
спіралі, з істотними і виключають
можливість прийняття підготовчих
робіт за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
після виявлення зазначених обставин,
Відповідачем було повернуто частину
одержаної від позивача авансової
оплати за Договором у розмірі 620 000,00
грн. з призначенням платежу
«повернення авансу, перерахованого по
дог. № 08/134-0413 від 30.04.2013р.».

Згідно умов укладеного між сторонами
Договору (пункту 5.13),
здавання-приймання виконаної роботи
мало здійснюватися за Актом
здавання-приймання виконаних робіт,
складеним за формою КБ-2в, з наданням
виконавчої документації, замовник мав
розглянути отриманий від виконавця акт
та підписати за відсутності претензій
до виконаної роботи. Внаслідок
використання неякісних матеріалів при
виконанні підготовчих робіт, такі
роботи з вини Відповідача не могли бути
здані Позивачу та прийняті ним.

Станом на дату закінчення строку дії
Договору (31.12.2013р.) та до теперішнього
часу весь обсяг робіт за Договором
(який мав виконуватися після
підготовчих робіт) також залишився
невиконаним Відповідачем. Жодного акта
здавання-приймання виконаних робіт
(частини робіт) сторонами за період дії
Договору не підписано.

В зв'язку з тим, що 31.12.2013р. закінчився
строк дії Договору, на який він був
укладений (крім дії Зобов'язань в
частині розрахунків), а Відповідач
продовжував незаконно утримувати
залишок авансової оплати у розмірі 1 601
328,50 грн., Позивач звернувся до
Відповідача з претензією № 39-2014 та
направив лист-відмову від договору №
38-2014 від 15.01.2014р., яким Позивач припинив
дію договору в односторонньому
порядку, скориставшись правом,
передбаченим пунктом 5.15 Договору.

Відмова від договору була здійснена
Позивачем у відповідності до положень
чинного законодавства та права,
наданого йому умовами укладеного
Договору.

Статтями 611, 615 ЦК України визначено, що
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. У разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом; внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання воно припиняється.

Оскільки в даному випадку, укладаючи
Договір сторони передбачили таке право
Позивача (відповідно до п. 5.15. Договору
«у разі виявлення недоліків, допущених
Виконавцем, які виключають можливість
прийняття Робіт, або відступи в Роботах
від умов Договору чи інші недоліки є
істотними або такими, що взагалі не
можуть бути усунені Виконавцем,
Замовником чи третьою особою, або не
були усунені в строк встановлений у
дефектному акті, Замовник має право на
свій вибір не приймати такі Роботи,
відмовитися від Договору в
односторонньому порядку та вимагати
від Виконавця повернення
авансу/вартості сплачених Робіт, або
вимагати від Виконавця відповідного
зниження договірної ціни та/або
компенсації (відшкодування збитків).

Отже, договір підряду може бути
розірваний в результаті
односторонньої відмови від нього у
повному обсязі, тобто в результаті
вчинення замовником одностороннього
правочину, який тягне припинення
зобов'язань його сторін.

Таким чином, Договір є припиненим в
повному обсязі з моменту одержання
Відповідачем офіційного листа-відмови
(тобто, з 17.01.2014р.).

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно положень статті 1212 ЦК України,
«особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні».

Як вбачається з матеріалів справи,
роботи Відповідачем до теперішнього
часу не виконані, Позивачу не здані -
жоден акт здавання-приймання виконаних
робіт, який міг би підтвердити
виконання робіт (або їх частини) на суму
одержаних коштів. Відповідачем не
складений та Позивачем не підписаний,
дія договору повністю була припинена
17.01.2014р. - отже, відсутні законні
підстави для подальшого утримання
Відповідачем грошових коштів Позивача,
перерахованих як авансова оплата за
фактично невиконані роботи.

Судом встановлено, що частину суми у
розмірі 620 000 грн. було добровільно
повернуто відповідачем позивачу, таким
чином, залишок неповерненого авансу
складає 1 601 328 грн. 50 коп.

Отже, розмір суми грошових коштів, що
утримуються Відповідачем без
достатніх правових підстав, згідно
розрахунку ціни позову складає - 1 601 328,50
грн.

Відповідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги позивача у розмірі
1601328,50 грн. грошових коштів, що
утримуються без додастніх правових
підстав обґрунтованими наданими до
матеріалів справи документами,
відповідаючими вимогам діючого
законодавства та підлягаючи
задоволенню.

Згідно положень ч. 2 статті 530 ЦК
України, якщо строк виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час; боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Оскільки лист-відмову було отримано
Відповідачем 17.01.2014р., то строк
повернення Відповідачем коштів
закінчився 24.01.2014р.

За таких обставин, починаючи з 25.01.2014р.
Відповідач безпідставно користується
грошовими коштами Позивача, а тому
позов в частині стягнення 1 601 328,50 грн.
грошових коштів, що утримуються без
додастніх правових підстав,
обгрунтований та підлягає задоволенню.

Крім того, згідно зі ст. 536 ЦК
України, за користування чужими
грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи викладене, кредитор вправі
вимагати, в тому числі в судовому
порядку, сплати боржником сум
інфляційних нарахувань та пені як
разом зі сплатою суми основного боргу,
так і окремо від неї.

Однак, обов"язок боржника сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
та процентів річних не виникає у
випадку повернення безпідставно
отриманих коштів (ст.1212 ЦК України),
оскільки відповідні дії вчиняються
сторонами не на виконання взятих на
себе зобов"язань, а з інших підстав.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення 20 795,33 грн. 3% річних та
180 950,12 грн. інфляційних безпідставні та
необгрунтовані, а тому задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України,
ст.ст. 1, 12, 22, 33, 41, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ІНЖЕНЕРНО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА «СПЕЦТЕХСТРОЙ» (61093, м. Харків,
вул. Карпівська, 1, ) на
користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕНЕРДЖІ СЕРВІС» (01010,
м. Київ, вул. Суворова, буд. 4/6, 14 поверх,
кімната 17, ) - 1 601 328,50 грн.
грошових коштів, що утримуються без
додастніх правових підстав, судовий
збір в сумі 32 026,57 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення 20 795,33 грн. 3% річних
та 180 950,12 грн. інфляційних - відмовити.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/3144/14