ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Справа № 916/1242/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді:Рогач
Л.І.суддівВолковицької Н.О., Фролової
Г.М. (доповідача)за участю
представників:позивачане з'явились
(про час та місце судового засідання
повідомлені належним
чином)відповідачане з'явились (про час
та місце судового засідання
повідомлені належним
чином)розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4на постановуОдеського
апеляційного господарського суду від
24.07.14та додаткову постановуОдеського
апеляційного господарського суду від
28.07.14у справі№916/1242/14 господарського
суду Одеської областіза
позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_4доІзмаїльської міської
радипророзірвання договору оренди
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 16.09.2014, для розгляду
касаційної скарги у справі №916/1242/14
господарського суду Одеської області
призначено колегію суддів у складі,
затвердженому рішенням зборів суддів
Вищого господарського суду України від
13.05.2014 № 1: головуючий - Ходаківська І.П.,
судді - Фролова Г.М. (доповідач), Яценко
О.В.

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 30.09.2014, у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю судді
Ходаківської І.П., для розгляду
касаційної скарги у справі №916/1242/14
господарського суду Одеської області
призначено колегію суддів у складі:
головуючий - Рогач Л.І., судді - Фролова
Г.М. (доповідач), Яценко О.В.

Розпорядженням Секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 02.10.2014, у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю суддів
Ходаківської І.П., Яценко О.В., для
розгляду касаційної скарги у справі
№916/1242/14 господарського суду Одеської
області призначено колегію суддів у
складі: головуючий - Рогач Л.І., судді -
Волковицька Н.О., Фролова Г.М.
(доповідач).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до
Ізмаїльської міської ради про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, укладеного 29.01.2004 між
сторонами та зареєстрований в ДП
"Одеський регіональний центр
державного земельного кадастру" 16.02.2004
за №69. Позивач зазначає про те, що
звертався до відповідача з заявою про
добровільну відмову від договору
оренди згідно умов договору, яка
відповідачем прийнята не була. Позов
обґрунтовано приписами статей 525, 652, 654
Цивільного кодексу України , Закону
України "Про оренду землі".

Рішенням господарського суду Одеської
області від 12.06.2014 (суддя Степанова Л.В.)
у справі №916/1242/14 позов задоволено.
Розірвано договір оренди земельної
ділянки, укладений 29.01.2004 між
Ізмаїльською міською радою та ФОП
ОСОБА_4 та зареєстрований в ДП "Одеський
регіональний центр державного
земельного кадастру" 16.02.2004 за №69.
Стягнуто з Ізмаїльської міської ради
на користь ФОП ОСОБА_4 судовий збір у
розмірі 1218 грн. Рішення суду першої
інстанції мотивовано, зокрема, тим, що
умови договору оренди не виключають
можливість розірвання договору шляхом,
крім іншого, добровільної відмови
орендаря від орендованої земельної
ділянки. Також суд зазначив, що
відбулась істотна зміна обставин,
якими сторони керувались при укладенні
договору, а саме було змінено розмір
орендної плати; зміна обставин
зумовлена причинами, які позивач як
заінтересований орендодавець не міг
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від
нього вимагалися, оскільки порядок
розрахунку та ставки податку
встановлено законом.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 (судді:
Мишкіна М.А. - головуючий, Будішевська
Л.О., Бєляновський В.В.) рішення
господарського суду Одеської області
від 12.06.2014 у справі №916/1242/14 скасовано. У
задоволенні позову відмовлено. Суд
апеляційної інстанції виходив,
зокрема, з того, що Законом України "Про
оренду землі" визначено конкретний
перелік підстав для дострокового
розірвання договору оренди землі на
вимогу однієї з сторін, які у даному
випадку відсутні. Вимоги позивача
розірвати договір на підставах,
встановлених в пункті 4 договору
суперечать частині 1 статті 32 Закону
України "Про оренду землі", положення
якого у спірних правовідносинах мають
переважне застосування відносно
загальних підстав для розірвання
договору, визначених статтями 651,652
Цивільного кодексу України. При цьому
судом зазначено, що позивач є власником
27/32 частини будівель та споруд площею
2960,4 кв.м, розташованих на спірній
земельній ділянці.

Додатковою постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
28.07.2014 у справі №916/1242/14 (судді: Мишкіна
М.А. - головуючий, Будішевська Л.О.,
Бєляновський В.В.) стягнуто з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на користь
Ізмаїльської міської ради 609 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Не погоджуючись з постановою та
додатковою постановою суду
апеляційної інстанції, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову та додаткову постанову у
справі скасувати, залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи касаційну скаргу доводами
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, зокрема,
статей 203, 525, 627, 651, 652, 654 Цивільного
кодексу України, статей 31, 32 Закону
України "Про оренду землі". Серед іншого
заявник зазначає, що внаслідок змін у
законодавстві розмір орендної плати
збільшився майже в 3 рази; виконання
договору на умовах, що передбачені у
діючому договорі, порушує
співвідношення майнових інтересів і
позбавляє орендаря того, на що він
розраховував при укладенні договору;
орендар добровільно відмовився від
оренди земельної ділянки згідно з
пунктом 4 договору.

Відзив на касаційну скаргу не надано.

Заслухавши доповідь судді Фролової
Г.М., перевіривши матеріали справи на
предмет правильності застосування
судами норм чинного законодавства та
доводи касаційної скарги, колегія
суддів відзначає наступне.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 21.11.2003
Ізмаїльською міською радою було
прийнято рішення №449-ХХIV "Про надання в
довгострокову оренду строком на 15
років приватному підприємцю ОСОБА_4
земельної ділянки по АДРЕСА_1",
припинено ТОВ "Одесоблбуд" право
користування земельної ділянкою
площею 6,3026га по АДРЕСА_1, надано ФОП
ОСОБА_4 в довгострокову оренду строком
на 15 років земельну ділянку за
зазначеною адресою площею 6,3026га із
земель промисловості для розміщення та
експлуатації основних, підсобних та
допоміжних будівель та споруд
(промислова база).

Також судами установлено, що 29.01.2004 між
Ізмаїльською міською радою
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар)
було укладено договір оренди земельної
ділянки, відповідно до умов якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1,
площею 6,3026га. Пунктом 2.1 договору
передбачено, що земельна ділянка
передається в оренду для
несільськогосподарського
використовування - для розміщення і
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
(промислова база). Пунктом 4 договору
сторони погодили, що зміна умов
договору можлива за взаємною згодою
сторін. Будь-які зміни або доповнення
до цього договору здійснюються у
письмовій формі, а у разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору це
питання вирішується у судовому
порядку. Підставою розірвання договору
є: невиконання орендарем обов'язків,
передбачених договором; взаємна згода
сторін; добровільна відмова Орендаря
від оренди земельної ділянки або
припинення діяльності Орендаря.

Установлено судами і те, що 14.02.2014
позивач звернувся до відповідача з
заявою, в якій просив розірвати договір
оренди земельної ділянки, укладений
29.01.2004, у зв'язку з припиненням
підприємницької діяльності; згідно з
абзацом 10 пункту 4 договору оренди від
29.01.2004 підставою для розірвання даного
договору є добровільна відмова
орендаря від договору оренди.

Однак, листом від 11.03.2014 відповідач
відмовив в наданні згоди на розірвання
договору, мотивуючи відмову тим, що на
орендованій земельній ділянці
розташовано нерухоме майно, належне
орендарю, а відтак останній
зобов'язаний звільнити займану
земельну ділянку.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом судового розгляду у даній
справі є вимога Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 29.01.2004 між сторонами та
зареєстрованого в ДП "Одеський
регіональний центр державного
земельного кадастру" 16.02.2004 за №69. Зі
змісту позовних вимог вбачається, що
позов про розірвання договору оренди
земельної ділянки подано відповідно до
змісту частини 4 статті 31 Закону
України "Про оренду землі", Цивільного
кодексу України та вмотивовано
наявністю обумовленого даним
договором оренди земельної ділянки
випадку для розірвання договору у
зв'язку з добровільною відмовою
орендаря від оренди земельної ділянки.

Задовольняючи позов про розірвання
договору, місцевий господарський суд
зазначив, зокрема, про те, що умови
договору оренди не виключають
можливість розірвання договору шляхом,
крім іншого, добровільної відмови
орендаря від орендованої земельної
ділянки. Водночас суд зазначив, що
відбулась істотна зміна обставин,
якими сторони керувались при укладенні
договору, а саме було змінено розмір
орендної плати; зміна обставин
зумовлена причинами, які позивач не міг
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від
нього вимагалися, оскільки порядок
розрахунку та ставки податку
встановлено законом, що, з огляду на
приписи частини 2 статті 652 Цивільного
кодексу України є підставою для його
розірвання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив, зокрема, з того, що Законом
України "Про оренду землі" визначено
конкретний перелік підстав для
дострокового розірвання договору
оренди землі на вимогу однієї з сторін,
які у даному випадку відсутні. Серед
іншого суд зазначив, що позивач просить
розірвати договір оренди на підставі
пункту 4 договору, що суперечить
частині 1 статті 32 Закону України "Про
оренду землі", положення якого у
спірних правовідносинах мають
переважне застосування відносно
загальних підстав для розірвання
договору, визначених статтями 651,652
Цивільного кодексу України.

Статтею 652 Цивільного кодексу України
встановлені підстави та порядок зміни
або розірвання договору у зв'язку з
істотною зміною обставин, якою
встановлено, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання.

Частиною 2 статті 652 вказаного Кодексу
встановлено, якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті,
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
укладаючи договір сторони
розраховують на його належне виконання
і досягнення поставлених ним цілей.
Проте, в ході виконання договору можуть
виявлятися обставини, які не могли бути
враховані сторонами при укладенні
договору, але істотно впливають на
інтереси однієї чи обох сторін. При
укладенні договору та визначені його
умов сторони повинні розумно оцінювати
ті обставини, при яких він буде
виконуватися.

За приписами чинного законодавства,
при вирішенні спорів про розірвання
договорів з підстав, передбачених
статтею 652 Цивільного кодексу України,
необхідним є з'ясування питань
стосовно доведення у чому саме
обставини, якими сторони керувалися
при укладенні договору та як саме
змінились і чому зміна обставин є
істотною. Вимагаючи розірвання
договору на цій підставі, позивач з
урахуванням положень процесуального
законодавства щодо обов'язку
доказування повинен довести, зокрема,
впевненість сторін у момент укладення
договору в тому, що така зміна обставин
не настане.

Отже, закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю чотирьох умов, визначених
частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу
України, при істотній зміні обставин.

Водночас, задовольняючи позов про
розірвання договору оренди на підставі
статті 652 Цивільного кодексу України,
місцевим господарським судом
зазначених вимог чинного
законодавства не враховано; наявність
умов, за якими закон пов'язує
можливість розірвання договору
належним чином не встановлено.

Статтею 1 Закону України "Про оренду
землі" унормовано, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі (стаття 2 цього
Закону).

Відповідно до статті 31 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
припиняється в разі: закінчення строку,
на який його було укладено; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб та примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності в порядку, встановленому
законом; поєднання в одній особі
власника земельної ділянки та
орендаря; смерті фізичної особи -
орендаря, засудження його до
позбавлення волі та відмови осіб,
зазначених у статті 7 цього Закону, від
виконання укладеного договору оренди
земельної ділянки; ліквідації
юридичної особи - орендаря; відчуження
права оренди земельної ділянки
заставодержателем; набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці; припинення дії договору,
укладеного в рамках
державно-приватного партнерства (щодо
договорів оренди землі, укладених у
рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється
також в інших випадках, передбачених
законом.

Договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

За приписами частини 1 статті 32 цього
Закону на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Підстави розірвання договору оренди в
судовому порядку за ініціативою однієї
зі сторін визначено також статтями 651
та 652 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 651 Цивільного
кодексу України, зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим
(частина 3 статті 651 Кодексу).

Однак, при прийнятті постанови судом
апеляційної інстанції по суті спору
наведеним правовим положенням
юридичного аналізу в контексті спірних
правовідносин надано не було, що
свідчить про порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин
справи які мають значення для
правильного вирішення спору. Правила
переважного застосування положень
Закону України "Про оренду землі" не
виключають можливості застосування у
спірних правовідносинах загальних
підстав для розірвання договору,
визначених статтями 651, 652 Цивільного
кодексу України. Разом з тим,
апеляційним судом не з'ясовано
визначає спірний пункт договору
самостійну підставу для розірвання
договору чи підставу для ініціювання
орендарем процедури розірвання
договору у судовому порядку. Висновки
місцевого господарського суду в цій
частині не розглянуто та не
спростовано.

Таким чином, доводи касаційної скарги
частково підтвердженні матеріалами
справи. Відповідно до приписів статті
1117 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція
не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.
Разом з цим, до повноважень касаційної
інстанції віднесено скерування справи
на новий розгляд за результатами
розгляду касаційної скарги. Порушення
судами процесуальних норм, та не
з'ясування обставин від яких залежить
законність рішення у спорі є підставою
для скасування переглянутих судових
актів та скерування справи для нового
розгляду. При новому розгляді справи
суду необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, і в залежності від установлених
обставин вирішити спір у відповідності
з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Виходячи з викладеного та
керуючись статтями 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 24.07.14,
додаткову постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
28.07.14 у справі №916/1242/14 господарського
суду Одеської області та рішення
господарського суду Одеської області
від 12.06.2014 у даній справі скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Головуючий
Л.Рогач

Судді
Н.Волковицька

Г.Фролова