м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12053/14 16.09.14

За позовомДержавного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу
«Атомкомплект» Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія
"Енергоатом "До Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна група «Перше
Джерело»Простягнення 2 921 182, 38 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача Мітічкін А.С. - по
дов.

від відповідача Онищук М.Ю. - по
дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом " звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна група
"Перше джерело" про стягнення 2 921
182,38грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань по
оплаті боргу за договором поставки від
29.04.2013р. №11-16-1-13-973.

Ухвалою суду від 23.06.2014р. порушено
провадження у справі №
910/12053/14, розгляд справи призначено на
15.07.2014р.

В судове засідання 15.07.2014р. представник
відповідача не з'явився, проте подав
14.07.2014 року через відділ діловодства
суду клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи та про відкладення
розгляду справи на іншу дату у зв'язку з
неналежною підготовкою до судовому
засідання у результаті неотримання
копії позовних матеріалів від
позивача.

В свою чергу, позивач 15.07.2014 року
(відповідно до відмітки служби
діловодства суду) подав до суду
документи на виконання вимог ухвали
суду.

Суд задля всебічного та об'єктивного
розгляду справи задовольнив
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи.

Враховуючи, що закінчується строк
вирішення даного спору та виникла
необхідність відкласти розгляді
справи, в судовому засіданні
представником позивача подано
клопотання про продовження строку
вирішення спору, відповідно до ст. 69 ГПК
України.

Розглянувши подане клопотання, з метою
забезпечення повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи, суд
вважає за доцільне подане клопотання
задовольнити, строк вирішення спору у
даній справі продовжити.

За таких обставин, суд відкладає
розгляд справа на 28.08.2014 року.

В судове засідання 28.08.2014р. представник
відповідача не з'явився, проте подав
27.08.2014 року клопотання про зміну адреси
листування та клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з неможливістю прибуття представника у
зв'язку з зайнятістю його в іншому
судовому засіданні, однак доказів в
обґрунтування твердження не надано.

Представник позивача заперечує проти
задоволення клопотання відповідача,
вважаючи, що це затягування розгляду
справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
про відкладення розгляду справи,
враховуючи, його необґрунтованість.

Крім того, 27.08.2014 року від відповідача
надійшов зустрічний позов по справі.

Суд за результатом розгляду
зустрічного позову по справі,
керуючись п. 4, 6 статті 63 ГПК України,
оголосив ухвалу про повернення
зустрічного позову.

За згодою представника позивача суд
продовжує розгляд справи по суті.

Виступ представника позивача. Позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

У ході розгляду справи у суду виникла
необхідність витребувати у позивача
належні докази сплати за договором за
поставлену продукцію.

За таких обставин суд задля всебічного
та об'єктивного розгляду справи вважає
за доцільне відкласти розгляд справи
на 11.09.2014 року.

В судовому засіданні 11.09.2014р. до початку
розгляду справи по суті представником
відповідача підтримано клопотання про
призначення по справі
судово-економічної експертизи.

Представник позивача категорично
заперечив проти клопотання про
призначення по справі
судово-економічної експертизи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
про призначення по справі
судово-економічної експертизи,
оскільки остання не є обґрунтованою.

Представник відповідача заявив усне
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Представник позивача заперечив проти
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
про відкладення розгляду справи,
враховуючи, його необґрунтованість.

Судом оголошено перерву в судовому
засіданні на 16.09.2014 р.

16.09.2014 р. відповідачем подано
клопотання про здійснення фіксації
судового процесу технічними засобами.
Клопотання Відповідача задоволено
судом, запис розгляду судової справи
здійснюється за допомогою технічних
засобів, а саме: програмно-апаратного
комплексу «Діловодство
спеціалізованого суду».

Відповідачем в судовому засіданні
повторно подано клопотання про
призначення судово-економічної
експертизи, оскільки за його
твердженням відповідно до його
розрахунку штрафні санкції не можуть
перевищувати 435 587,47грн.

Позивач заперечує проти клопотання
Відповідача про призначення
почеркознавчої експертизи, вважає що
зазначене клопотання Позивача
спрямоване на затягування розгляду
справи.

Суд не задовольняє клопотання Позивача
про призначення судово-економічної
експертизи, оскільки у суду не виникло
питань щодо розрахунку здійсненого
Позивачем позовної суми.

За клопотанням Позивача спір вирішено
у строк передбачений п.3 ст. 69 ГПК
України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2013 року між Позивачем та
Відповідачем було укладено договір
поставки №11-16-1-13-973 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору,
Відповідач зобов'язався в порядку і на
умовах, визначених Договором,
поставити систему неперервного
контролю (далі - Продукція) виробництва
ПАТ «Запорожтрансформатор» для ВП
«Южно-Українська АЕС».

Відповідно до п. 3.1. Договору, сума
Договору становить 23 749 456, 50 грн., в тому
числі ПДВ 20% - 3 958 242, 75 грн.

Згідно п. 10.1. Договору, Договір
набрав чинності з моменту підписання
сторонами і діяв до 31.12.2013р.

Зобов'язання щодо поставки
продукції Відповідачем як
постачальником виконано на суму 23 749 456,
50 грн. з ПДВ та оплачено Позивачем як
покупцем повністю.

Судом встановлено, що станом на
день пред'явлення даного позову
Відповідачем як постачальником
виконані зобов'язання щодо поставки
продукції за договором в повному
обсязі, однак поставка продукції за
договором здійснена з простроченням
встановленого строку поставки
Продукції.

Так, відповідно до п. 5.4 Договору,
датою поставки вважається дата
видаткової накладної на Продукцію, що
підтверджує надходження Продукції на
склад Вантажоодержувача.

Матеріалами справи підтверджено,
що Продукцію було поставлено
відповідно до видаткової накладної №5
від 18.12.2013р. на суму 23 749 456, 50 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 5.1. Договору строк
поставки продукції встановлений
протягом 180 днів від дати укладання
Договору.

Зважаючи на дату підписання Договору
сторонами 29.04.2013р., строк поставки
продукції за Специфікацією №1 до
Договору вираховується як 30.04.2013р. плюс
180 днів. Таким чином, останній день
строку поставки Продукції є дата
26.10.2013р.

Однак, відповідно до видаткової
накладної №5 від 18.12.2013р., Продукція
поставлена Відповідачем Позивачу
18.12.2013р., що є пропущенням договірного
строку поставки Продукції.

Згідно з п. 7 ст. 180 ГК України,
закінчення дії Договору не звільняє
сторони від відповідальності за
порушення, що мали місце протягом дії
Договору.

Зазначені обставини дають підстави
Позивачу для застосування до
Відповідача як порушника договірних
зобов'язань штрафних санкції
передбачених умовами Договору.

Отже, керуючись умовами Договору та
положеннями матеріального та
процесуального законодавства, які
застосовуються до господарських
відносин, які діють між позивачем та
відповідачем, Позивач надіслав
Відповідачу претензію про неналежне
виконання та стягнення штрафних
санкцій за договором поставки
№11-16-1-13-973 від 29.04.2013р. на суму 2 921 182, 38
грн. Однак ні відповіді на претензію, ні
сплати на свою користь штрафних
санкцій Позивач від Відповідача не
отримав.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 267 ГК України передбачено,
що строки поставки встановлюються
сторонами в договорі з урахуванням
необхідності ритмічного та
безперебійного постачання товарів
споживачам, якщо інше не передбачено
законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України передбачено,
що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

На підставі ст. ст. 216, 230 та п. 7.2 Договору
за невиконання взятих на себе
зобов'язань з поставки товару у строки,
передбачені умовами Договору,
Відповідач зобов'язаний сплатити
Позивачу пеню в розмірі 0,1 % від
вартості не поставленої в строк
продукції за кожний день прострочення
(період прострочення складає 53 дні, а
саме: з 27.10.2013р. по 18.12.2013р.) в розмірі 1 258
721, 19 грн., та за прострочення поставки
продукції понад тридцять днів
Відповідач додатково повинен сплатити
штраф у розмірі 7 % від вартості
несвоєчасної поставленої продукції в
розмірі 1 662 461,19 грн.

Заперечення відповідача щодо позову,
не приймаються судом, та
спростовуються наступним.

Ст. 631 ЦК України передбачено, що
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Договір набирає чинності з
моменту його укладення. Сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Ст. 598 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені ст. ст. 599-609 ЦК України. При
цьому, закон не передбачає, що
зобов'язання припиняється закінченням
строку дії договору (угоди).

Ст. ст. 203-205 ГК України також визначають
підстави припинення господарського
зобов'язання, але і цей закон не
передбачає можливості припинення
зобов'язання закінченням строку
договору.

Відповідно до ст. 180 ГК України
передбачено, що закінчення дії
Договору не звільняє сторони від
відповідальності за порушення, що мали
місце протягом дії Договору.

Тобто, норми закону не передбачають
припинення зобов'язання закінченням
строку дії договору.

З вищевикладеного вбачається, що строк
дії договору не є терміном дії
зобов'язання, закінчення строку
договору не є підставою для припинення
зобов'язань та не звільняє сторону від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.
Зазначена правова позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 26.05.2009 р. у справі № 37/385.

Ч. 1 ст. 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Ч. 1 ст. 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

П. 7.2 Договору передбачено, що за
порушення строку поставки Продукції за
Договором Постачальник зобов'язаний
сплатити Покупцю пеню в розмірі 0,1 %
вартості не поставленої в строк
Продукції за кожний день прострочення,
а за прострочення поставки Продукції
понад тридцять днів Постачальник
додатково сплачує штраф у розмірі 7 %
вартості несвоєчасно поставленої
Продукції.

На підставі вищевказаних норм закону
та пунктів договору, за невиконання
взятих на себе зобов'язань з поставки
товару у строки, зазначені в Договорі,
суд задовольняє вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача пені в розмірі
0,1 % вартості не поставленої в строк
Продукції за кожний день прострочення
в розмірі 1 258 721, 19 грн. та за
прострочення понад тридцять днів
додатково нарахований штраф у розмірі
7% вартості несвоєчасно поставленої
Продукції в розмірі 1 662 461,19 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна група
«Перше Джерело» (04119, м. Київ, вул.
Зоологічна, б. 4-А; Код: 34002147) на користь
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Вєтрова,
3; Код: 24584661) в особі Відокремленого
підрозділу «Атомкомплект» (01032, м. Київ,
вул. Жилянська, 108 літ. А; Код: 26251923) 1 258 721
(один мільйон двісті п'ятдесят вісім
тисяч сімсот двадцять одну) грн. 19 коп.
пені, 1 662 461 (один мільйон шістсот
шістдесят дві тисячі чотириста
шістдесят одну) грн. 19 коп. штрафу та 58 423
(п'ятдесят вісім тисяч чотириста
двадцять три) грн. 66 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 30.09.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко