ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р.Справа № 922/3424/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук
О.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківгаз", м. Харків до
ФОП ОСОБА_1, м. Харків про стягнення 56,32
грн.за участю представників сторін:

позивача - Василенко Г.В. (довіреність №
3926 від 26.12.2013р.).

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.08.2014 р. звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
в який просить суд стягнути з ФОП
ОСОБА_1 на свою користь заборгованість,
яка виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором № 09Т-ПРФ 446-2013
на розподіл природного газу, укладеним
між сторонами 28.12.2012р. Відповідно вимог
позовної заяви, заявлена до стягнення
сума заборгованості становить 56,32 грн.,
яка складається з 48,93 грн. основного
боргу, 2,88 грн. пені, 0,45 грн. - 3% річних, 4,06
грн. інфляційних втрат. Свої позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання за договором в частині
своєчасної оплати вартості послуги з
транспортування газу ГРМ за березень
2014р. Судові витрати просить суд
покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.08.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/3424/14 та
розгляд справи призначено на 16.09.2014 р.
об 11:15 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.09.2014р.
розгляд справи № 922/3424/14 було
відкладено на 01.10.2014 р. об 11:00 год.

09.09.2014р. позивач через канцелярію
господарського суду (вх. № 30915) надав
клопотання про долучення до матеріалів
справи витягу з ЄДРПОУ на відповідача,
докази направлення позовної заяви та
доданих до неї документів за юридичною
адресою відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні 01.10.2014 р. позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в призначене
судове засідання 01.10.2014 р. не з'явився,
документів, витребуваних ухвалою суду
не надав. До суду повернулась ухвала
суду про відкладення розгляду справи
від 16.09.2014 року, яка була направлена на
юридичну адресу відповідача: 61174, м.
Харків, пр. Перемоги, 53Б, із довідкою
пошти "за закінченням терміну
зберігання".

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначає, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач -
ФОП ОСОБА_1, належним чином була
повідомлена про дату, час та місце
судового засідання.

Представник позивача у судовому
засіданні зазначив, що ними надані усі
документи необхідні для розгляду
справи по суті та вважає за можливе
розглянути справу без участі
представника відповідача.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно дослідивши
надані докази, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між позивачем -
Публічним акціонерним товариством
"Харківгаз" (газорозподільне
підприємство) та відповідачем - ФОП
ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір
№ 09Т-ПРФ446-2013 на розподіл природного
газу, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався надати відповідачу
послугу з транспортування природного
газу газорозподільними мережами до
межі балансової належності об'єктів
замовника або його споживачів
відповідно до актів розмежування
балансової належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін, а відповідач зобов'язався
сплатити газорозподільному
підприємству вартість послуги з
транспортування газу ГРМ у розмірі, у
строки та у порядку, передбаченому
умовами цього Договору (п.п. 2.1.-2.2.
Договору).

Згідно п. 5.5 Договору, оплата послуг за
транспортування газу ГРМ здійснюється
замовником на умовах попередньої
оплати авансовими платежами планового
обсягу газу за 10 календарних днів до
початку місяця транспортування.

Відповідно до п.п.2.6.-2.9. Договору обсяг
протранспортованого газу ГРМ
підтверджується підписаним сторонами
актом наданих послуг транспортування
газу ГРМ, що оформляється на підставі
даних комерційних вузлів обліку,
визначених у додатку № 2 «Пункти
призначення з переліком комерційних
вузлів обліку природного газу та
газоспоживаючого обладнання» до цього
договору. Газорозподільне
підприємство до 5-го числа, наступного
за звітним місяцем направляє
відповідачу два примірники акта
наданих послуг за звітний місяць, які
підписані уповноваженим представником
та скріплені печаткою
газорозподільного підприємства.
Замовник протягом двох днів з дати
одержання акта приймання-передачі
природного газу зобов'язується
повернути газорозподільному
підприємству один примірник оригіналу
акта, підписаного уповноваженим
представником та скріпленим печаткою
замовника, або надати в письмовій формі
мотивовано відмову від підписання акта
наданих послуг. У випадку відмови від
підписання акта наданих послуг
розбіжності підлягають урегулюванню
відповідно до законодавства. До
вирішення спірних питань обсяг та сума
послуг з транспортування газу ГРМ
встановлюються відповідно до даних
газорозподільного підприємства. Акти
наданих послуг є підставою для
остаточних розрахунків замовника з
газорозподільним підприємством.

У відповідності до п. 5.1. договору
розрахунки за послуги з
транспортування газу ГРМ здійснюються
за тарифом на транспортування газу
розподільними трубопроводами за 1000
куб.м., затвердженим для
газорозподільного підприємства
Національною комісією регулювання
електроенергетики України, який на
момент укладення договору
встановлений в розмірі 294,30грн., крім
того ПДВ (20%) - 58,86грн., разом 353,16 грн. за
1000 м.куб. транспортованого природного
газу.

В п. 5.3. Договору зазначено, що
розрахунковий період за договором
становить один місяць - з конактної
години першого дня місяця до
контактної години першого дня
наступного місяця включно. Місячна
вартість послуг з транспортування газу
визначається як добуток тарифу на
загальну кількість транспортованого
газу, розрахованого на умовах,
зазначених у розділі 3 цього договору,
та податку на додану вартість.

Договір набуває чинності з дня його
підписання та укладається на строк до
31 грудня 2013 року. Разом з тим, договір
вважається продовженим на аналогічний
період, якщо за місяць до закінчення
терміну дії Договору жодної із сторін
не буде заявлено про припинення його
дії або перегляд його умов. При цьому
сторони мають переоформити додаток
«Договірні обсяги транспортування
природного газу ГРМ», у якому визначити
планові обсяги газу на продовжений
термін (п.11.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за Договором
виконав належним чином, виконав роботу
по розподілу природного газу, а
замовник безперебійно отримав 0.195 тис.
м. куб. природного газу, вартість якої
складає 64,82 грн., що підтверджується
підписаним сторонами актом наданих
послуг з розподілу природного газу від
31.03.2014 р.

Однак, відповідач за надані послуги у
повному обсязі не розрахувався,
внаслідок неналежного виконання
прийнятих на себе зобов'язань щодо
повної та своєчасної оплати, у
відповідача виникла заборгованість у
сумі 48,93 грн. (сума основного боргу), що і
стало підставою позивачу для звернення
до господарського суду з відповідним
позовом.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
48,93 грн. основного боргу є
обґрунтованими, правомірними,
доведеними матеріалами справи та не
спростовані відповідачем, і такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 610 Цивільного кодексу
України несплата боржником суми боргу
вважається порушенням зобов'язання.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до п. 7.2. договору в разі
порушення замовником строків оплати,
передбачених розділом 4 договору, із
споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Позовна вимога щодо стягнення з
відповідача пені у сумі 2,88 грн., яка
нарахована позивачем за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
відповідності до умов, передбачених
вищевказаним договором, відповідає
вимогам діючого законодавства,
розрахунок пені перевірено судом, а
тому підлягає задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем зобов'язань за
Договором, просить стягнути з нього
інфляційні втрати в розмірі 4,06 грн. та 3%
річних у розмірі 0,45 грн.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні
вимоги позивача в сумі 4,06 грн.,
нараховані за індексами інфляції на
суму основного боргу, а також 0,45 грн. - 3%
річних, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір в розмірі 1827,00 грн. покладається на
відповідача з вини якого спір доведено
до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 65,
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Харківміськгаз" (61109, м.
Харків, вул. Безлюдівська, 1, п/р №
4001 в ПАТ "КБ" "Надра" м. Київ, МФО
380764; ) 48,93 грн. основного
боргу; 2,88 грн. пені; 0,45 грн. - 3% річних; 4,06
грн. інфляційних витрат та 1827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков