ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
Справа № 915/1317/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Васильєвої Л.І.
при секретарі судового засідання
Цуріці І.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Миколаєві справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївобленерго" /54017, м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 40/

до відповідача: Державної інспекції
сільського господарства в
Миколаївській області /54055, м. Миколаїв,
вул. Перша Слобідська, буд. 117/

про: стягнення 1642,23 грн.

Суддя Васильєва Л.І.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Авраменко О.Ю.
(довіреність №01/53-208 від 27.12.2013р.),

Савов А.В. (довіреність
№01/53-163 від 18.09.2014р.)

Від відповідача: Шиндер М.С.
(довіреність №30/13-24 від 19.09.2014р.)

В судовому засіданні присутній
головний спеціаліст відповідача
ОСОБА_4

Суть спору: позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
боргу за активну електроенергію в
сумі 1334,26 грн., за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії у березні 2014р. в
сумі 88,79 грн., 94,85 грн. пені, 16,82 грн. - 3 %
річних, 107,51 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20.08.2014 року
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі.

В судових засіданнях позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд позов задовольнити. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив
наступне.

Між сторонами у справі було укладено
договір № 38/702 від 26.04.2013 року про
постачання електричної енергії.

На підставі вищевказаного договору
позивач за період з січня по квітень
2014р. відпустив відповідачу активну
електричну енергію на суму 1334,26 грн., в
тому числі:

- в січні 2014р. позивач поставив
відповідачу електроенергію в обсязі
320 кВт. год. вартістю 396,44 грн.;

- в лютому 2014р. в обсязі 226 кВт. год.
вартістю 279,98 грн.;

- в березні 2014р. в обсязі 226 кВт. год.
вартістю 279,98 грн.;

- в квітні 2014р. в обсязі 305 кВт. год.
вартістю 377,86 грн.;

Відповідачем борг за активну
електроенергію сплачено не було.

28.11.2013р. сторонами було укладено
додатки до договору №№ 1, 1а, яким було
встановлено договірні величини
споживання електричної енергії.

Згідно до умов додатку № 1а гранична
величина споживання відповідача у
березні 2014р. склала 140 кВт.г.

Фактично відповідач спожив у березні
2014р. - 226 кВт.г., що підтверджено актом
про використану електроенергію у
березні 2014р.

Відповідно до п. 6.14 ПКЕЕ перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії визначається під
час підбиття підсумків розрахункового
періоду на основі підтверджених
сторонами даних розрахункового
періоду. Обсяг спожитої понад
договірну величину електроенергію у
березні 2014р. склав 86 кВт.г.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі
додатків 1, 1а, договору № 38/702, ст. 26
Закону України «Про
електроенергетику» та п. 6.16 ПКЕЕ, обсяг
спожитої електричної енергії понад
договірну граничну величину
споживання був розрахований у
двократній вартості, що склало у
березні 2014р. 88,79 грн.

Враховуючи наведеним, із посиланням на
приписи ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу
України та умови договору позивач
звернувся до суду із позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за активну електричну
енергію на суму 1334,26 грн., боргу за
перевищення договірних величин
споживання електроенергії у сумі 88,79
грн., пені в сумі 94,85 грн., 3% річних в сумі
16,82 грн., інфляційних в сумі 107,51 грн.

Відповідач у письмовому відзиві
позовні вимоги не визнає. В
обґрунтування заперечень позивач
зазначає, що станом на 28.10.2013р.
Державна інспекція сільського
господарства в Миколаївській області
не уповноважувала жодної особи на
підписання додатку № 1а до договору
"Обсяги постачання електричної
енергії споживачу та субспоживачу на
2014р.". Вказує, що додаток до договору є
його невід'ємною частиною лише у разі
посилання на нього в тексті самого
договору. Однак, у розділі 9 "Інші
умови" договору про постачання
електричної № 38/702 від 26.04.2013р.
міститься посилання на додаток № 1а
"Обсяги постачання електричної
енергії споживачу та субспоживачу на
2013р.", але аж ніяк не додаток № 1а до
договору "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу на 2014р.". Посилається на
п. 9.4 договору № 38/702 , яким встановлено
що договір набирає чинності з дня
його підписання і укладається на строк
до 31 грудня 2013р. Ні переукладання, ані
пролонгації вказаного договору
шляхом укладення додаткової угоди у
2014 році не відбувалось.

Відповідач посилається на те, що
особа, яка підписала додаток № 1а до
договору "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу на 2014р." ОСОБА_4, не була
уповноважена на підписання договорів
від імені відповідача. Жодної
довіреності або
організаційно-правового акту на
представництво на представництво
інтересів відповідача ОСОБА_4 не
надавалось.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши усі
подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

Між ПАТ "Миколаївобленерго" та
Державною інспекцією сільського
господарства в Миколаївській області
було укладено договір № 38/702 від 26.04.2013
року про постачання електричної
енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу
України встановлено, що оплата енергії,
що відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

П. 6.1 ПКЕЕ передбачено, що розрахунки
споживача за використану електричну
енергію здійснюються за розрахунковий
період відповідно до умов договору.

Припис п. 6.11 ПКЕЕ передбачає, що
остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії,
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором, та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених цими
Правилами.

Відповідно до п.п. 1 п. 8.1 та п.п.2 п.10.2
ПКЕЕ постачальник електричної енергії
за регульованим тарифом має право на
отримання від споживача своєчасної
оплати за електричну енергію та інших
платежів відповідно до умов
договору та законодавства України,
споживач електричної енергії
зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно до
умов договору та рахунків, виставлених
на підставі актів про порушення цих
Правил та умов договору.

У п. 2.1 договору сторони передбачили, що
під час виконання цього договору, а
також вирішенні всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватись чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією,
затвердженими в установленому порядку.

Сторони передбачили ( п.п. 2.2.1, 2.2.2, п.2.2.2.)
у договорі, що позивач зобов'язаний
виконувати умови цього договору,
постачати відповідачу електроенергію
як різновид товару в обсягах,
визначених цим договором, забезпечити
отримання відповідачем
електроенергії на рівні дозволеної
потужності, а відповідач зобов'язався
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії, а також
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього договору.

Відповідно до п.1 додатку №4 до договору
сторони домовились, що відповідач
знімає показання розрахункових
засобів обліку щомісячно 10 числа і в
цей день повідомляє про них
постачальнику по встановленій
додатком № 4 до договору формі.

Судом встановлено, що позивач на
виконання умов договору, відпустив
відповідачу активної електричної
енергії за період з січня по квітень
2014р. на суму 1334,26 грн.

Так, в січні 2014р. позивач поставив
відповідачу електроенергію в обсязі
320 кВт. год. вартістю 396,44 грн., що
підтверджується актом про
використану електроенергію за січень
2014р., рахунком № 38/702/1/1 від 10.01.2014р. ,
актом приймання-передачі товарної
продукції від 10.01.2014р.

В лютому 2014р. позивач поставив
відповідачу електроенергію в обсязі
226 кВт. год. вартістю 279,98 грн., що
підтверджується актом про
використану електроенергію за лютий
2014р., рахунком № 38/702/2/1 від 10.02.2014р.,
актом приймання-передачі товарної
продукції від 10.02.2014р

В березні 2014р. позивач поставив
відповідачу електроенергію в обсязі
226 кВт. год. вартістю 279,98 грн., що
підтверджується актом про
використану електроенергію за
березень 2014р., рахунком № 38/703/3/1 від
10.02.2014р.,

В квітні 2014р. позивач поставив
відповідачу електроенергію в обсязі
305 кВт. год. вартістю 377,86 грн., що
підтверджується розрахунком обсягу
за спожиту електроенергію за
розрахунковий період квітень 2014р.,
здійсненим відповідно до відомості
рейдової перевірки, рахунком № 38/702/5/1
від 12.05.2014р.

Відповідач оплату за використану
активну електричну енергію за період з
січня по квітень 2014р. не здійснив.

Таким чином, станом на день подачі
позову до суду заборгованість
відповідача за спожиту активну
електроенергію цілком обґрунтовано
складає 1334,26 грн.

Відповідно до додатку № 1 (а.с. 16), який є
невід'ємною частиною договору № 38/702
від 26.04.2013р., сторони дійшли згоди про
наступне:

- п. 2 встановлено, що споживач
самостійно контролює власне
електроспоживання, прогнозує обсяги
споживання електричної енергії та
самостійно сплачує їх з урахуванням
попередньої оплати (планових платежів)
і роздрібних тарифів, що діють у
розрахунковому періоді;

- п. 3 встановлено, що споживач має право
не пізніше п'яти робочих днів до
закінчення поточного розрахункового
періоду звернутися до постачальника із
заявою щодо коригування договірної
величини споживання електричної
енергії;

- відповідно до п. 5, у разі перевищення
договірних величин споживання
електроенергії споживач несе
відповідальність згідно ст. 26 Закону
України «Про електроенергетику».

Згідно з додатком № 1-а договірна
величина електроспоживання у березні
2011 року була встановлена на рівні 140
кВт./г.

Відповідач до енергопостачальника із
заявою про корегування договірних
величин у березні 2014р. не звертався.

Частиною 5 статті 26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що у
випадку споживання електричної
енергії понад договірну величину за
розрахунковий період споживачі
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

Згідно з п.6.14 Правил користування
електричною енергією перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії визначається під
час підбиття підсумків розрахункового
періоду на основі підтверджених
сторонами даних розрахункового
періоду.

Як свідчать матеріали справи, фактично
відповідач у березні 2014 року спожив
226 кВт/г., що підтверджується актом про
використану електричну енергію за
березень. Різниця між встановленими
договірними величинами споживання
електричної енергії та фактично
спожитою електричною енергією за
березень 2014р. склала 86 кВт.год.

Отже, вартість різниці фактичної
спожитої і договірної величини у
березні 2014р. складає 88,79 грн.

На оплату різниці між встановленими
договірними величинами споживання
електричної енергії та фактично
спожитою електричною енергією за
березень 2014р. відповідачеві було
виписано повідомлення про перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії та виставлено
рахунок № 38/702/3/1 від 26.03.2014р.

Відповідно до п.6 додатку №10 рахунки на
оплату перевищення договірної
величини споживання електричної
енергії мають бути оплачені
відповідачем протягом 5 операційних
днів з дня отримання.

Проте обов'язок щодо сплати спожитої
електроенергії відповідачем був не
виконаний та вартість спожитої
електроенергії в загальному розмірі
88,79 грн. не сплачена.

Отже, заборгованість відповідача за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії за
розрахунком позивача цілком
обґрунтовано складає 88,79 грн.

Припис ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлює, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Ст. ст. 525, 526, 629, Цивільного кодексу
України встановлюють , що договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 5 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.2.1 договору за
внесення платежів, передбачених п.п.
2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням
термінів, визначених додатком № 10
"Порядок розрахунків", споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України за кожний день прострочення
платежу, враховуючи день фактичної
оплати, 3 % річних та індекс інфляції.

За невиконання належним чином
грошових зобов'язань згідно з вимогами
діючого законодавства України у
встановлений строк, позивачем цілком
обґрунтовано нараховано до стягнення з
відповідача пеню в сумі 94,85 грн., 3%
річних в сумі 16,82 грн. та 107,51 грн.
інфляційних.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України встановлює, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Суд відхиляє заперечення відповідача
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6.18 Правил
користування електричною енергією,
затверджених Постановою НКРЕ від
31.07.1996 № 28, у разі звільнення
займаного приміщення та/або
остаточного припинення користування
електричною енергією споживач
зобов'язаний повідомити постачальника
електричної енергії та (у разі
наявності відповідного договору)
електропередавальну організацію або
основного споживача не пізніше ніж за 20
робочих днів до дня звільнення
приміщення та/або остаточного
припинення користування електричною
енергією та надати заяву щодо
розірвання договору, і в цей самий
термін здійснити сплату всіх видів
платежів, передбачених відповідними
договорами, до заявленого споживачем
дня звільнення приміщення та/або
остаточного припинення користування
електричною енергією включно.
Постачальник електричної енергії
зобов'язаний припинити постачання
електричної енергії за договором, а
електропередавальна організація
(основний споживач) - передачу
електричної енергії (спільне
використання технологічних
електричних мереж) з заявленого
споживачем дня звільнення приміщення
та/або остаточного припинення
користування електричною енергією. У
разі неповідомлення або несвоєчасного
повідомлення споживачем постачальника
електричної енергії та (у разі
наявності відповідного договору)
електропередавальну організацію або
основного споживача про звільнення
приміщення та/або остаточного
припинення користування електричною
енергією споживач зобов'язаний
здійснювати оплату спожитої на таких
об'єктах електричної енергії та інших
платежів, виходячи з умов відповідних
договорів. Разом з тим, відповідач з
заявою про припинення користування
електричною енергією до позивача не
звертався.

Крім того, в матеріалах справи
міститься наказ Державної інспекції
сільського господарства в
Миколаївській області від 29.01.2013р. № 62,
яким для безпосереднього виконання
функцій щодо організації безпечної
експлуатації електроприладів у
приміщеннях, які використовуються
Державною інспекцією сільського
господарства в Миколаївській області,
призначено відповідальним, зокрема,
ОСОБА_4. Таким чином, посилання
відповідач на те, що ОСОБА_4 не був
уповноважений відповідачем на
підписання договорів, актів про
використану електричну енергію та
отримання рахунків є безпідставними
та спростовуються матеріалами справи
та поясненням головного спеціаліста
відповідача ОСОБА_4, які він надав у
судовому засіданні.

Відповідач не спростував вимоги
позивача, не надав суду відповідні
докази, які свідчать про відсутність
заборгованості перед кредитором за
договірними зобов'язаннями.

В спірних правовідносинах
відповідачем дійсно порушені норми та
приписи діючого законодавства, в
зв'язку з чим позивач цілком правомірно
звернувся до господарського суду з
відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги,
заявлені позивачем відповідно до вимог
чинного законодавства, матеріалами
справи підтверджені, та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32-33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державної інспекції
сільського господарства в
Миколаївській області /54055, м. Миколаїв,
вул. Перша Слобідська, буд. 117, / на користь Публічного
акціонерного товариства
"Миколаївобленерго" /54017, м. Миколаїв,
вул. Громадянська, 40, /
1334,26 грн. боргу за активну електричну
енергію /на п/р із спеціальним режимом
використання № 01 в МОУ АТ
"Ощадбанк", МФО 326461, код 23399393/, борг за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії у
березні 2014р. в сумі 88,79 грн. /на п/р із
спеціальним режимом використання №
01 в МОУ АТ «Ощадбанк», МФО 326461,
код 23399393/ 94,85 грн. пені, 16,82 грн. 3% річних,
107,51 грн. інфляційні, 1827,00 грн. судового
збору /на п/р 0060 в МФ РУ ПАТ КБ
"Приватбанк", МФО 326610, /.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку рішення повністю або частково
у порядку і строки встановлені ст.93
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Л.I. Васильєва

Повний текст рішення складено
та підписано 03.10.2014 р.