м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна»
До Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Омега»
Про стягнення 36 026,56 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача: Байправ М.С.,
довіреність № 599 від 23.05.2013
від відповідача: Грабовський О.О.,
довіреність № 68/ЗОВ від 27.12.2013
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі
- позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Омега»
(далі - відповідач) про стягнення 36 026,56
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем, як страховиком, відповідно
до договору страхування наземного
транспорту № АМ № 019360 від 25.05.2011р. було
виплачено страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 36 026,56 грн.,
внаслідок чого, до позивача в порядку
ст. 27 Закону України "Про страхування"
та статті 228 Господарського кодексу
України перейшло право вимоги (регресу)
в межах здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за відшкодування шкоди,
оскільки саме з вини особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми
Ухвалою суду від 09.07.2014р. порушено
призначено розгляд на 18.08.2014 р.
18.08.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі, підтримав свої позовні вимоги у
повному обсязі, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі не
Представник відповідача проти позову
заперечив, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі не
Суд відклав розгляд справи на 15.09.2014р.
15.09.2014р. представник позивача у судове
засідання не з`явився, вимог ухвали
суду від 18.08.2014р., про причини своєї
відсутності суд не повідомив.
Представник відповідача проти позову
заперечив, надав клопотання про
продовженя строку вирішення спору.
Суд відклав розгляд справи на 26.09.2014р.
15.09.2014р. позивач подав через канцелярію
суду подав заяву про розгляд справи без
участі його представника.
26.09.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
суті спору, підтримав свої позовні
вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача частково.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2011 р. між ПрАТ «СК «ПЗУ
Україна» (далі - позивач) та ТОВ «Рабен
України» як страхувальником, було
укладено договір страхування № АМ 019360,
згідно умов якого об'єктом страхування
є транспортний засіб марки «SCHMITZ SKO 24»,
державний номерний знак НОМЕР_1.

21.09.2011р. в м. Києві, сталася ДТП за участю
транспортного засобу «SCHMITZ SKO 24»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, та транспортного
засобу «МАН18225», державний номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Згідно полісу № АА/4012813
цивільно-адміністративна
відповідальність водія автомобіля
«МАН18225», державний номерний знак
НОМЕР_2, була застрахована ПрАТ «АСК
«Омега».

Відповідно до постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
№ 3-8707/11 від 07.10.2011р., встановлено вину
гр. ОСОБА_4 у здійсненні правопорушення,
передбаченому ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 493/КВ2 від 23.10.2011р.
та калькуляції Audatex до нього, розмір
матеріальної шкоди завданої власнику
транспортного засобу «SCHMITZ SKO 24»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
внаслідок ДТП склав 28 244,32 грн., проте
позивачем згідно умов договору
страхування було сплачено 36026,56 грн.,
згідно платіжних доручень № 13068 від
15.12.2011р. та № 911 від 03.02.2012р. , копії яких
наявні в матеріалах справи.

Згідно полісу № АА/4012813, розмір ліміту
відповідальності встановлено у
розмірі 50 000,00 грн., а франшизу
встановлено у розмірі 1000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 36 026,56 грн.
боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено
визначення: „Джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України
„Про страхування" страховик має право
вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" суди, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

У судовому засіданні 26.09.2014р. судом
встановлено, що позивач сплатив розмір
страхового відшкодування не за звітом
у розмірі 28244,32 грн., а за фактичні
витрати (по рахунку СТО) у розмірі 36026,56
грн., суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача частково у розмірі 28
244,32 грн., що був визначений звітом про
визначення матеріальної шкоди,
завданої власнику автомобіля «SCHMITZ SKO
24», державний номерний знак НОМЕР_1,
керуючись тим, що згідно чинного
законодавства України , а саме ст.ст.3, 7,
12 Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні» визначено , що
саме звіт про оцінку є документом, що
містить висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб"єктом оціночної
діяльності - суб"єктом господарювання
відповідно до договору. Проведення
оцінки майна є обов"язковим у випадках
необхідності визначення збитків або
розміру відшкодування у випадках,
встановлених законом.

Крім того, позивач при вирахуванні суми
позову не врахував розмір франшизи 1000,00
грн., визначений полісом № АА/4012813.

Представник відповідача проти позову
заперечував, зокрема і з тієї підстави,
що в матеріалах справи відсутнє
посвідчення водія пошкодженого
автомобіля, проте судом при
дослідженні наявних матеріалів справи
було встановлено, що згідно довідки ДАІ
від 30.11.2011р. № 3611 (копія наявна в
матеріалах справи) було вказано про
наявність посвідчення водія, а
протокол про відсутнє посвідчення
водія на ОСОБА_5 не складався, з чого
слідує, що водій пошкодженого
автомобіля знаходився за кермом «SCHMITZ
SKO 24», державний номерний знак НОМЕР_1
на законних підставах.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про те, що позивач на підставі
ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України,
ст. 228 Господарського кодексу України
набув право регресу до відповідача
щодо відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування
та вирішив стягнути з відповідача 27 244,32
грн. (з урахуванням франшизи 1000,00 грн. за
полісом № АА/4012813 та розміру
визначеного звітом експерта).

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Омега» (, адреса: 04053, м. Київ, вул.
Обсерваторна 17-А) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (, адреса: 04053 м. Київ, вул. Артема 40) 27
244 (двадцять сім тисяч двісті сорок
чотири) грн. 32 коп. - страхового
відшкодування в порядку регресу, 1388
(одну тисячу триста вісімдесят вісім)
грн. 52 коп. - судового збору.

3. В іншій частині заявлених
позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

5. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 01.10.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.