КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/52/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача:не з"явився;

Від відповідача:Маяцька
С.М.-представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Мукачеве

на рішення Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014

у справі № 910/52/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом Квартирно-експлуатаційного
відділу міста Мукачеве

до Концерну "Військторгсервіс"

про стягнення 57 545, 79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем порушено зобов'язання за
укладеним сторонами договором від
01.01.2009 № 151, яке полягає в оплаті
поставленої електричної енергії. Як
вказує позивач, останнім на підставі
договору від 01.01.2009 № 151 за 2009 та 2010 роки
відпущено відповідачеві електричну
енергію, яку останній оплатив частково,
що призвело до виникнення у
відповідача заборгованості в розмірі 57
545,79 грн та звернення позивача до
господарського суду за захистом свого
порушеного права та охоронюваного
законом інтересу шляхом стягнення з
відповідача вказаної суми
заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 позов задоволено
частково.

Присуджено до стягнення з концерну
"Військторгсервіс" на користь
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Мукачеве заборгованість в сумі
19.558,00 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот
п'ятдесят вісім) грн 00 коп.; витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1.720,50
(одна тисяча сімсот двадцять) грн 50 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати оскаржуване рішення по цій
справ та прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

Згідно відмітки Київського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 апеляційну скаргу у справі №
910/52/14 передано на розгляд судової
колегії Київського апеляційного
господарського суду у складі
головуючого судді - Отрюх Б.В.
(доповідач), суддів Михальська Ю.Б.,
Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014 вказану
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 15.07.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 розгляд
справи було відкладено на 02.09.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014
враховуючи перебування судді
Михальської Ю.Б. у відпустці,
сформовано для розгляду апеляційної
скарги у справі № 910/52/14 колегію суддів
у складі: головуючого судді Отрюх Б.В.,
суддів: Тищенко А.І., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014 розгляд
справи було відкладено на 25.09.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014,
враховуючи вихід судді Михальської Ю.Б.
з відпустки, сформовано для розгляду
апеляційної скарги у справі № 910/52/14
колегію суддів у складі: головуючого
судді Отрюх Б.В., суддів: Михальська
Ю.Б.,Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014 розгляд
справи було відкладено на 14.10.2014.

14.10.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 14.10.2014 представник
відповідача надав свої пояснення по
справі.

Представник позивача в судове
засідання 14.10.2014 не з'явився, причини
неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»,
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1.
вказаної постанови, особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20 лютого 2013 року № 28
оригінал судового рішення залишається
в матеріалах справи; згідно з пунктом
2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у
лівому нижньому куті оригіналу
процесуального документа, який
виготовляється судом та залишається у
справі, проставляється відповідний
штамп суду з відміткою про
відправлення документа, що містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням
належного надсилання копій
процесуального документа сторонам
судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи,
копії ухвал Київського апеляційного
господарського суду від 04.07.2014, 15.07.2014,
02.09.2014, 25.09.2014 у справі № 910/52/14 були
надіслані учасникам судового процесу
на адреси, зазначені в апеляційній
скарзі, що підтверджується відміткою
суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає можливим здійснити
перевірку рішення суду першої
інстанції в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представника позивача.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника відповідача,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, між
Квартирно-експлуатаційним відділом
міста Мукачеве, як виконавцем, (далі -
позивач) та концерном
"Військторгсервіс" в особі його філії,
як споживачем, (далі - відповідач)
укладено договір від 01.01.2009 № 151 про
спільне використання технологічних
мереж (далі - Договір).

Виходячи з п. 1.1 Договору, позивач взяв
на себе зобов'язання забезпечувати
відповідача електричною енергією за
відповідними об'єктами відповідача, а
останній, у свою чергу, зобов'язався
своєчасно і повністю оплачувати надані
йому послуги (п. 1.2 Договору).

У відповідності до п. 2.3 Договору
відповідач на 1 (перше) число кожного
місяця надає позивачеві інформацію про
кількість спожитої електричної
енергії за всіма об'єктами, яким
надаються послуги за Договором. У
випадку ненадання інформації, позивач
має право провести нарахування плати
за спожиту електричну енергію по
середньомісячному споживанню.

Рахунки за надані позивачем послуги
щомісячно складаються на підставі
встановлених тарифів і пересилаються
відповідачеві поштою або видаються
представникові останнього на руки (п. 2.4
Договору).

Як встановлено сторонами у п. 2.6
Договору, рахунки або інші платіжні
документи позивача за надані послуги
підлягають оплаті відповідачем у
п'ятиденний строк після їх отримання.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок допущення
відповідачем порушення грошового
зобов'язання за Договором.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем відповідачеві виставлені
такі рахунки на загальну суму 52.742,11 грн
за відпущену останньому електричну
енергію в розмірі 58.835 кВт: від 18.06.2010 №
207 на суму 622,25 грн; від 15.07.2010 № 229 на суму
881,24 грн; від 15.07.2010 № 230 на суму 246,08 грн;
від 16.07.2010 № 233 на суму 460,57 грн; від 19.08.2010
№ 266 на суму 1.097,53 грн; від 19.08.2010 № 267 на
суму 431,84 грн; від 19.08.2010 № 268 на суму 2.631,80
грн; від 19.08.2010 № 269 на суму 558,95 грн; від
21.09.2010 № 288 на суму 755,70 грн; від 21.09.2010 №
289 на суму 296,35 грн; від 21.09.2010 № 290 на суму
2.305,79 грн; від 21.09.2010 № 291 на суму 432,18 грн;
від 20.10.2010 № 324 на суму 379,50 грн; від 20.10.2010
№ 325 на суму 2.281,09 грн; від 20.10.2010 № 326 на
суму 648,68 грн; від 20.10.2010 № 327 на суму 182,75
грн; від 17.11.2010 № 367 на суму 3.400,64 грн; від
20.12.2010 № 412 на суму 3.983,46 грн; від 21.01.2011 №
21 на суму 3.577,58 грн; від 01.02.2011 № 38 на суму
935,63 грн; від 21.02.2011 № 60 на суму 4.955,28 грн;
від 15.03.2011 № 91 на суму 3.096,36 грн; від
19.04.2011 № 137 на суму 4.422,31 грн; від 20.05.2011 №
176 на суму 3.126,44 грн; від 20.06.2011 № 203 на
суму 4.041,96 грн; від 20.07.2011 № 233 на суму
1.458,96 грн; від 19.08.2011 № 265 на суму 1.276,46
грн; від 03.10.2011 № 305 на суму 1.882,11 грн; від
01.11.2011 № 347 на суму 1.003,73 грн; від 01.12.2011 №
389 на суму 1.368,89 грн.

Відповідачем у відзиві викладено заяву
про застосування до вимог позивача
наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до календарного штемпеля
відділення поштового зв'язку, відтиск
якого міститься на поштовому конверті
позивача, останній надіслав позов до
господарського суду 30.12.2013.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки(
ст.257 Цивільного кодексу України).

Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного
кодексу України передбачено, що
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Дослідивши рахунки від 18.06.2010 № 207, від
15.07.2010 № 229, від 15.07.2010 № 230, від
16.07.2010 № 233, від 19.08.2010 № 266, від 19.08.2010 №
267, від 19.08.2010 № 268, від 19.08.2010 № 269, від
21.09.2010 № 288, від 21.09.2010 № 289, від 21.09.2010 №
290, від 21.09.2010 № 291, від 20.10.2010 № 324, від
20.10.2010 № 325, від 20.10.2010 № 326, від 20.10.2010 №
327, від 17.11.2010 № 367, від 20.12.2010 № 412 -
загальна сума складає 21.596,40 грн,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовна вимога в тій частині, яка
ґрунтується на вказаних рахунках
задоволенню не підлягає, з підстав
спливу строків позовної даності.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), які повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору (ст. 526
Цивільного кодексу України), а
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 275 Господарського кодексу
України встановлено за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Аналогічні положення містяться й в ч. 1
ст. 714 Цивільного кодексу України.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів),
встановлених/визначених відповідно до
вимог закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін (ч. 2
ст. 714 ЦК України).

У відповідності до частин 1, 2 ст. 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Позовна вимога в частині, яка
ґрунтується на таких рахунках: від
21.01.2011 № 21 на суму 3.577,58 грн; від 01.02.2011 №
38, від 21.02.2011 № 60, від 15.03.2011 № 91, від
19.04.2011 № 137, від 20.05.2011 № 176, від 20.06.2011 №
203, від 20.07.2011 № 233, від 19.08.2011 № 265, від
03.10.2011 № 305, від 01.11.2011 № 347, від 01.12.2011 № 389
загальна вартість яких складає 31.145,71
грн, підлягає задоволенню в сумі 19.558,00
грн, оскільки згідно наявних в
матеріалах справи засвідчених копій
виписок з поточного рахунку позивача,
відповідачем оплачені зазначені
рахунки в сумі 11.587,71 грн.

Виходячи з викладених вище фактичних
обставин, колегія суддів дійшла
висновку, що позов
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Мукачеве підлягає частковому
задоволенню.

Аналіз матеріалів апеляційної скарги
свідчить про те, шо в ній фактично
переписаний позов і не наведено жодних
підстав для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в ухвалі, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Квартирно-експлуатаційного відділу
міста Мукачеве залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 у справі №
910/52/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/52/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко