ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2014 року Справа № 910/2534/14

Вищий господарський суд
України в складі колегії суддів:

Черкащенка М.М.- головуючий, Жукової
Л.В. (доповідач), Нєсвєтової Н.М.,

розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Компанія "Райз"на
рішеннягосподарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р.та
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 р.у
справі № 910/2534/14 господарського суду
міста Києваза позовомкомпанії
"Заатен-Уніон ГмбХ"допублічного
акціонерного товариства "Компанія
"Райз"простягнення 1 957 460,14 євро (23 183 374,91
грн.)

в судовому засіданні взяли участь
представники від:

позивача: Антипенко М.М. (дов. від
17.12.2013р.), Зосименко Г.Р. (дов. від
17.12.2013р.);

відповідача: Мельник Н.С. (дов. від
10.04.2014р.),

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року компанія "Заатен-Уніон
ГмбХ" звернулася до господарського
суду міста Києва з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Компанія "Райз" про стягнення 1 871 525,46
євро, що відповідно до офіційного
курсу, встановленого Національним
банком України на день подання позову,
еквівалентно 22 165 598,93 грн. національної
валюти України. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідачем
порушено грошове зобов'язання за
укладеним між ними контрактом
купівлі-продажу товару № 4-R-2012 від
15.06.2012 року у зв'язку із чим позивачем
заявлені позовні вимоги про стягнення
з відповідача основної заборгованості
в сумі 1 345 896,00 євро, яка утворилася
внаслідок несплати останнім
отриманого ним товару, пені в сумі 405
429,38 євро і в сумі 111 071,10 євро за перший
та другий періоди несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання, а
також 3 % річних в сумі 9 128,98 євро.

17.04.2014 року позивач, керуючись ст.22
Господарського процесуального кодексу
України, подав заяву про збільшення
позовних вимог. Згідно вказаної заяви
останній збільшив свої вимоги до 1 957
460,14 євро, з яких: 1 345 896,00 євро - основна
заборгованість; 405 429,38 євро - пеня за
перший період несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання; 190 479,20 євро -
пеня за другий період несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання; 15
655,56 євро - 3 % річних. Заява позивача була
прийнята судом першої інстанції, а тому
спір розглядався з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 року (суддя: Балац С.В.)
у справі №910/2534/14 позовні вимоги
компанії "Заатен-Уніон ГмбХ" задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ "Компанія
"Райз" на користь компанії компанія
"Заатен-Уніон ГмбХ" основної
заборгованість в сумі 1 345 896,00 євро;
пені в сумі 405 429,38 євро; 3 % річних в сумі
15 533,15 євро та витрати по сплаті
судового збору в сумі 73 080,00 грн. В іншій
частині позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем доведено,
а відповідачем належними та
допустимими доказами не спростовано
неналежне виконання останнім умов
договору № 4-R-2012 від 15.06.2012 року, у
зв'язку з цим у останнього виникла
заборгованість що складає 1 345 896,00 євро.
Крім того, оскільки судом першої
інстанції встановлено факт порушення
відповідачем грошового зобов'язання, у
зв'язку з цим дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення пені у розмірі 405 429,38
євро та 3% річних у розмірі 15 533,15 євро.
Відмовляючи у стягнені 190 479,20 євро за
другий період несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, суд першої
інстанції зазначив, що вказана вимога
задоволенню не підлягає, оскільки
сторонами ані Контрактом, ані
додатками до нього не було узгоджено
іншого порядку нарахування неустойки
(пені), ніж той, що визначений ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України. В той
же час, умовами додатку № 8 обов'язок
відповідача з погашення
заборгованості у строк до 01.12.2013 року
неустойкою не забезпечувалося, а лише
встановлено розмір пені, який повинен
бути сплачений відповідачем на користь
позивача за період прострочення, який
передував моменту укладення сторонами
додатку № 8 до контакту.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 р.
(головуючий суддя: Агрикова О.В., судді:
Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.), апеляційну
скаргу компанії "Заатен-Уніон ГмбХ" на
рішення господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 року у справі №910/2534/14
задоволено частково. Апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Компанія "Райз" на рішення
господарського суду міста Києва від
14.05.2014 року у справі №910/2534/14 залишено
без задоволення. Рішення
господарського суду міста Києва від
14.05.2014 року у справі №910/2534/14 в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про стягнення пені у розмірі 190 479,20 євро
скасовано. В цій частині прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення пені
задоволено частково в сумі 66 336,08 євро.
В решті рішення господарського суду
міста Києва від 14.05.2014 року у справі
№910/2534/14 залишено без змін. Резолютивну
частину рішення господарського суду
міста Києва від 14.05.2014 року у справі
№910/2534/14 викладено в наступній
редакції:

" 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Компанія "Райз"
(ідентифікаційний код 13980201) на користь
компанії "Заатен-Уніон ГмбХ"
(Федеративна Республіка Німеччина, 30916,
Ізерхаген ХБ, Айзенштрассе, 12;
реєстраційний номер HRB 120551) основну
заборгованість у розмірі 1 345 896,00 (один
мільйон триста сорок п'ять тисяч
вісімсот дев'яносто шість) євро 00
центів, пеню у розмірі 405 429,38 (чотириста
п'ять тисяч чотириста двадцять дев'ять)
євро 38 центів, пеню у розмірі 66 336,08
(шістдесят шість тисяч триста тридцять
шість) євро 08 центів, 3 % річних у розмірі
15 533,15 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот
тридцять три) євро 15 центів; витрати по
сплаті судового збору у розмірі 68 440,66
(шістдесят вісім тисяч чотириста сорок)
грн. 66 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.". Стягнуто з публічного
акціонерного товариства "Компанія
"Райз" на користь компанії "Заатен-Уніон
ГмбХ" (Федеративна Республіка
Німеччина, 30916, Ізерхаген ХБ,
Айзенштрассе, 12; реєстраційний номер HRB
120551) 10 620,82 (десять тисяч шістсот
двадцять) 82 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Публічне акціонерне товариства
"Компанія "Райз" подало до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу та письмові пояснення до скарги,
в якій просить суд скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
14.05.2014 р. в частині стягнення з
відповідача 405429,38 євро та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 р. в
частині стягнення з відповідача пені у
розмірі 405429,38 євро, пені у розмірі 66336,08
євро та прийняти в цій частині нове
рішення, яким в задоволенні вимог про
стягнення пені в сумі 405429,38 євро та пені
у розмірі 66336,08 євро відмовити.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджені
всі обставини справи, крім того
неправильно застосовані норми чинного
законодавства.

Позивач скористався правом, наданим ст.
1112 ГПК України, та надіслав до Вищого
господарського суду України відзив на
касаційну скаргу, в якому просить
оскаржені судові акти залишити без
змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши представників сторін,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши, згідно ч.1 ст.1117
Господарського процесуального кодексу
України, наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судам попередніх
інстанцій встановлено, що 15.06.2012 року
між компанією "Заатен-Уніон ГмбХ" та
ПуАТ "Компанія "Райз" укладено контракт
купівлі-продажу товару № 4-R-2012.

Відповідно до п. 1.1 контракту, продавець
продає, а покупець купує на умовах
DAP-Радивилів - МЛС ДП "Ексімп-Рівне",
DAP-Умань - МЛС ДП "Ексімп-Умань"
(Інкотермс 2010) насіння озимого ріпаку
для сівби з низьким вмістом ерукової
кислоти гібридів КРОНОС, НПЦ 9800, АРТУС,
ТІТАН, ТАУРУС, ВІСБІ, РОХАН, АБАКУС,
КСЕНОН, в кількості та за цінами,
наведеними в додатках до контракту.

Згідно із п. 2.6 контракту, товар
відвантажується в кількості 64 000
посівних одиниць (1 посівна одиниця
складає 1 500 000 схожих насінин) насіння
гібридів.

Ціни на товар наведені в додатках до
контракту в євро, та включають в себе
вартість упаковки, маркування і
документації та вартість
транспортування товару (п. 4.1
контракту).

Пунктом 4.2 контракту визначено, що
загальна вартість контракту становить
7 566.000,00 євро. Загальна сума контракту
може бути змінена у додатках до
Контракту. Валюта контракту - євро (п. 4.4
контракту).

Відповідно до п. 5.1 контракту покупець
сплачує поставку товару за наступною
схемою: 50 % від вартості товару - оплата
здійснюється за 2 дні перед
розмитненням товару; 50 % від вартості
товару - до 01.11.2012 року.

Розмір передоплати погоджується
сторонами за 2 дні перед розмитненням
товару в залежності від асортименту та
кількостей насіння, що буде
розмитнений.

Згідно із п. 5.4 контракту, за
несвоєчасні розрахунки згідно з п. 5.1
контракту, покупець сплачує пеню в
розмірі 0,1 % від загальної суми
заборгованості за 1 день прострочки
платежу. 15.10.2013 року сторонами було
укладено додаток №8 до контракту.

Відповідно до умов якого було
встановлено, що продавцем за
контрактом було поставлено 23 662
посівних одиниць гібридів озимого
ріпаку на загальну суму 2 813 004,00 євро.
Покупцем за контрактом фактично
сплачені грошові кошти в сумі 1 394 108,00
євро. Заборгованість покупця перед
продавцем за контрактом становить 1 418
896,00 євро (п. 1 додатку №8 до контракту)

Пунктом 2 додатку №8 до контракту
сторони погодили новий графік оплати
вищезазначеної заборгованості: 222 288,00
євро - до 01.12.2013 року; 1 196 608,00 євро - до
01.12.2013 року. Також сторонами у п. 4
додатку №8 до контракту було визначено,
що сплаті підлягає пеня, відповідно до
п. 5.4 контракту, яка станом на 15.10.2013 року
складає 405 429,38 євро. Кількість
прострочених днів складає 348.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що після
укладення сторонами додатку № 8 до
контракту, покупцем було здійснено на
користь продавця часткову оплату
товару в сумі 73 000,00 євро.

Відтак, покупець частково виконав своє
грошове зобов'язання за контрактом, тим
самим заборгувавши позивачу 1 345 896,00
євро.

Крім того, позивач просив стягнути з
відповідача за порушення строків
виконання грошового зобов'язання пені
у розмірі 405 429,38 євро та у розмірі 111 071,10
євро за перший та другий періоди
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а також 3 % річних в сумі 9
128,98 євро.

У частині першій статті 10 ЦК України
зазначено, що чинний міжнародний
договір, який регулює цивільні
відносини, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України, є
частиною національного цивільного
законодавства України.

Відповідно до статті 53 Конвенції
Організації Об'єднаних націй про
договори міжнародної купівлі-продажу
товарів від 11.04.1980 року, яка набула
чинності для України 01.02.1991 року,
покупець зобов'язаний сплатити
вартість товару і прийняти поставку
товару згідно з вимогами договору та
цієї Конвенції.

Стаття 124 Господарського
процесуального кодексу України
визначає компетенцію господарських
судів у справах за участю іноземних
підприємств і організацій, в якій,
зокрема, вказано, що підсудність справ
за участю іноземних суб'єктів
господарювання визначається цим
Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 75 Закону України
"Про міжнародне приватне право"
підсудність судам України справ з
іноземним елементом визначається на
момент відкриття провадження у справі,
незважаючи на те, що в ході провадження
у справі підстави для такої
підсудності відпали або змінилися,
крім випадків, передбачених у статті 76
цього Закону.

Стаття 76 Закону України "Про міжнародне
приватне право" передбачає, що суди
можуть приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом у таких випадках якщо на
території України відповідач у справі
має місце проживання або
місцезнаходження, або рухоме чи
нерухоме майно, на яке можна накласти
стягнення, або знаходиться філія або
представництво іноземної юридичної
особи - відповідача.

Згідно зі статтею 1 ГПК України,
іноземні юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно зі встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 124 ГПК України,
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
ГПК України.

Статтею 5 Закону України "Про
міжнародне приватне право"
встановлено, що учасники правовідносин
можуть самостійно здійснювати вибір
права, що підлягає застосуванню до
змісту правових відносин.

Відповідно до п. 6 додатку № 8 до
контракту, у випадку, якщо сторони
контракту не можуть дійти згоди, усі
спори та розбіжності за контрактом
вирішуються господарськими судами
України відповідно до чинного
законодавства України.

Зі своєю правовою природою вказаний
контракт є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний контракт є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 673 Цивільного кодексу України
визначено, що продавець повинен
передати покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу. Відповідно до статті
675 Цивільного кодексу України, товар,
який продавець передає або
зобов'язаний передати покупцеві, має
відповідати вимогам щодо його якості в
момент його передання покупцеві, якщо
інший момент визначення відповідності
товару цим вимогам не встановлено
договором купівлі-продажу. Договором
або законом може бути встановлений
строк, протягом якого продавець
гарантує якість товару (гарантійний
строк). Гарантія якості товару
поширюється на всі комплектуючі
вироби, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вже зазначалося вище, позивачем на
виконання умов контракту було
здійснено поставку товару на загальну
суму 2 813 004,00 євро, що підтверджується
вантажними міжнародними
товарно-транспортними деклараціями
(CMR). Вказаний факт сторонами не
заперечується та про що зазначено у п. 1
додатку №8 до контракту.

Проте відповідачем за поставлений
товар було сплачено частково, у зв'язку
з чим сума боргу за вказаним контрактом
складає 1 345 896,00 євро, також позивачем
нараховано пеню у розмірі 405 429,38 євро та
у розмірі 190 479,20 євро за перший та
другий періоди несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання, відповідно, 3 %
річних в сумі 15 655,56 євро.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, якими
зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217
Господарського кодексу України
передбачена господарсько-правова
відповідальність учасників
господарських відносин за
правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбаченому
цим Кодексом, іншими законами та
договором, у вигляді відшкодування
збитків, штрафних санкцій та
оперативно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з частиною 4 статті 231 цього
Кодексу у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг)

Окремі види штрафних санкцій визначено
статтею 549 Цивільного кодексу України,
яка передбачає, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання,
штрафом є неустойка у відсотках від
суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
додатком №8 до контракту сторони
внесли зміни до контракту.

Пунктом 11.5 контракту встановлено, що
всі додатки та зміни до контракту
становлять його невід'ємну частину.

Відповідно до ч. 1 ст. 653 Цивільного
кодексу України у разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо.

Таким чином, сторони змінили предмет
договору, визначивши заборгованість
відповідача у розмірі 1418 896,00 грн.,
змінили строки виконання зобов'язання
до 01.12.2013 року, а щодо відповідальності
за невиконання грошового зобов'язання
(п. 5.4 контракту) залишили без змін.
Тобто, незміною залишилась умова щодо
застосування штрафних санкцій у
вигляді пені в розмірі 0,1 % від
загальної суми заборгованості за 1 день
прострочки платежу (п. 5.4. договору).

Відповідно до п. 6 додатку №8 до
контракту, у випадку, якщо сторони не
можуть дійти згоди, усі спори та
розбіжності за контрактом №4-R-2012 від
15.06.2012 року вирішується господарськими
судами України відповідно до чинного
законодавства України.

Таким чином, сторони дійшли згоди, що з
15.10.2013 року (дата підписання додатку №8
до контракту) сторони керуються
законодавством України.

Положеннями статті 216, частини першої
статті 218 Господарського кодексу
України визначено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій згідно з
частиною другою статті 217
Господарського кодексу України є
штрафні санкції, до яких віднесені
штраф і пеня (частина перша статті 230
Господарського кодексу України).

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Судами встановлено, що позивачем
нараховано пеню, без урахування
обмеження розміру пені подвійною
обліковою ставкою Національного банку
України, згідно Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Таким чином, з урахуванням обмеження
пені подвійною ставкою Національного
банку України розмір пені, який
підлягає стягненню з відповідача
становить 66 336,08 євро (яка обрахована з
02.12.2013 року (дата наступна після 01.12.2013
року не пізніше якої зобов'язання
повинне було бути виконано (п. 3.1
додатку №8 до контракту) по 17.04.2014 року
(дата подачі позовної заяви)).

Крім того, пунктом 4 додатку №8 до
контракту сторони погодили, що сплаті
підлягає пеня, відповідно до п. 5.4
контракту, яка станом на 15.10.2013 року
складає 405 429,38 євро. Кількість
прострочених днів складає 348.

Тобто сторони домовились, що за
попередній період до укладання додатку
№8, яким визначено новий строк оплати
заборгованості, відповідач
зобов'язується сплатити чітко
визначену суму штрафних санкцій
передбачених п. 5.4. контракту у розмірі
405 429,38 євро, що не суперечить ст. 627
Цивільного кодексу України.

Відповідно статей 9, 627 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору, з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Тобто,
визначений один із загальних принципів
договірних правовідносин - принцип
свободи договору. При цьому не має
значення, які це умови - істотні, або ті,
які сторони узгодили виключно за
власною згодою. Якщо умова виконання
закріплена у договорі, вона є
обов'язковою для сторін та є критерієм
належності виконання.

Отже, суб'єкти господарських відносин
при укладенні договору наділені
законодавцем правом забезпечення
виконання господарських зобов'язань
встановленням окремого виду
відповідальності - договірної санкції,
за невиконання чи неналежне виконання
договірних зобов'язань, зокрема,
передбаченої п. 5.4. контракту та п. 4
додатку №8 до контракту, яка не
суперечить нормам чинного
законодавства.

Узгоджений сторонами розмір пені
відповідачем не оспорений у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
тому господарським судом апеляційної
інстанції правильно застосована умова
договору при визначені розміру пені, що
підлягає до стягнення.

Крім того, суди з урахуванням ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України стягнули з
відповідача суму 3% річних у розмірі 15
533,15 євро, яка є обґрунтованою та
арифметично правильною.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, які ґрунтуються
на положеннях чинного законодавства та
належно встановлених обставинах
справи в задоволення позову щодо
стягнення з відповідача на користь
компанії "Заатен-Уніон ГмбХ" основної
заборгованості у розмірі 1 345 896,00 євро,
пені у розмірі 405 429,38 євро, пені у
розмірі 66 336,08 євро та 3 % річних у
розмірі 15 533,15 євро, відмовивши у
задоволенні решти позовних вимог.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин; обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у постанові
апеляційного господарського суду,
колегія суддів дійшла висновків про те,
що апеляційний господарський суд
вирішив спір відповідно до вимог
статей 4-2, 34, 43, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
розглянув всебічно, повно та об'єктивно
в судовому процесі всі обставини
справи в їх сукупності, надавши оцінку
доказам, наявним у матеріалах справи.

Підстав для скасування постанови
апеляційної інстанції з мотивів,
викладених у касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Компанія
"Райз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 р. у
справі № 910/2534/14 залишити без змін.

Головуючий
Черкащенко М.М.

Судді
Жукова Л.В.

Нєсвєтова Н.М.