ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Справа № 902/1736/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді суддівДобролюбової
Т.В., Гоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Енергоефект"на
постановуРівненського апеляційного
господарського суду від 27.05.14у справі№
902/1736/13 Господарського суду Вінницької
областіза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Алекс
Комерц Груп"доТовариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства
"Енергоефект"простягнення 32 701,38 грн.
заборгованості за договором підряду

за участю представників сторін від:

позивача: Дзісь О.В. (директор), Бурий
С.С. (дов. від 01.10.14),

відповідача: з'явилися, належно
повідомлені про час та місце розгляду
касаційної скарги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алекс Комерц Груп"
звернулося з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
"Енергоефект" про стягнення 32 701,38 грн.
заборгованості. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Облсільгаз" були виконані роботи з
технічного переоснащення котельні
районної лікарні в с. Комсомольське
Козятинського району Вінницької
області, які відповідачем прийнятті на
загальну суму 129 369 грн., однак оплачені
частково, з огляду на що у останнього
виникла заборгованість зі сплати
підрядних робіт на суму 32 701,38 грн.
Позивач також зазначав, що на підставі
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Облсільгаз" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Алекс Комерц Груп"
договору про заміну кредитора,
позивачу перейшло право вимоги спірної
суми боргу. При цьому позивач посилався
на приписи статей 512, 514, 526, 530, 854
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду
Вінницької області від 18.02.14, ухваленим
суддею Тварковським А.А., позов
задоволено. Вмотивовуючи оскаржуване
рішення місцевий господарський суд
дійшов висновку про доведеність
матеріалами справи наявності у
відповідача спірної заборгованості за
договором підряду. Водночас
задовольняючи позов, суд виходив з
наявності у позивача права вимоги щодо
стягнення боргу за договором підряду з
огляду на дотримання визначеної
законом процедури заміни кредитора.
При цьому суд керувався приписами
статей 525, 526, 530, 629, 838, 853 Цивільного
кодексу України, статей 173, 174, 193
Господарського кодексу України.

Рівненський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі:
Розізнана І.В. - головуючий, Мельник О.В.,
Грязнов В.В., постановою від 27.05.14
перевірене рішення місцевого
господарського суду залишив без змін з
тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, Товариство з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
"Енергоефект" звернулося з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить постанову та
рішення у справі скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції. В обґрунтування
доводів касаційної скарги скаржник
зазначає про безпідставне незалучення
до участі у справі у якості третьої
особи на стороні позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Облсільгаз", а також відмову у
клопотанні щодо витребування у цього
Товариства та позивача додаткових
документів. Також скаржник наголошує і
на безпідставній відмові судів у
клопотанні відповідача про
призначення у справі судової
будівельно-технічної експертизи. При
цьому посилається на порушення судами
приписів статей 518, 603, 854 Цивільного
кодексу України, статей 27, 38, 84, 105
Господарського процесуального кодексу
України.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення представників позивача,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Як убачається з матеріалів справи та
установлено судами попередніх
інстанцій, 22.07.10 між ТОВ НВП
"Енергоефект" (генпідрядник) та ТОВ
"Облсільгаз" (субпідрядник) укладено
договір підряду № 7/1 за умовами якого
субпідрядник зобов'язується здійснити
роботи по технічному переоснащенню
котельні районної лікарні в с.
Комсомольське Козятинського району
Вінницької області згідно
проектно-кошторисної документації, а
генпідрядник оплатити ці роботи по
прямому перерахуванню коштів за
виконані роботи на рахунок
субпідрядника. Згідно з пунктом 2.1.
договору (в редакції додаткової угоди
№1 від 24.11.10) договірна ціна робіт, що
доручаються для виконання
субпідряднику, визначена по кошторису,
затвердженому замовником та складає 129
369 грн. Термін виконання робіт за
договором встановлюється наступний:
початок робіт: через три дні після
перерахування авансу; кінець робіт: до
31.12.10 (пункт 3.1. договору). Відповідно до
пунктів 5.1., 5.2. договору до початку
виконання робіт генпідрядник
перераховує у формі авансу суму, яка
складає 49 500 грн. Оплата фактично
виконаних субпідрядником робіт
здійснюється генпідрядником після
підписання актів приймання-здачі
виконаних робіт по формі КБ-2В у
тижневий термін. Також судами
установлено, що на виконання
зобов'язань за договором Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Облсільгаз" виконало, а відповідач
прийняв підрядні роботи на суму
129 369 грн., що підтверджується: актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 1 від 29.12.10 за липень - грудень 2010 року
та довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт за грудень 2010 року на
суму 129 369 грн. Відповідач свої
зобов'язання щодо оплати виконаних
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Облсільгаз" робіт
виконав частково, сплативши
субпідряднику 96 667,62 грн. (49 500 грн. у
якості передоплати та 47 167,62 грн. після
завершення субпідрядником робіт
згідно з договором), внаслідок чого за
останнім утворилась заборгованість в
розмірі 32 701,38 грн. Установлено судами і
те, що 16.07.12 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Облсільгаз"
(первісний кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Алекс
Комерц Груп" (новий кредитор, позивач)
укладено договір про заміну кредитора
(відступлення права вимоги), за умовами
якого первісний кредитор передає
новому кредитору право вимоги
виконання боржником (відповідачем у
справі) зобов'язання за договором
підряду № 7/1 від 22.07.10. Водночас на
вимогу позивача від 25.09.13 № 39
відповідач спірні кошти не повернув, що
і стало підставою для звернення із
позовом до суду. Як убачається з
матеріалів справи, предметом судового
розгляду є вимога Товариства з
обмеженою відповідальністю "Алекс
Комерц Груп" про стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
"Енергоефект" 32 701,38 грн. боргу. За
приписами статті 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Згідно з частиною 1 статті
853 Цивільного кодексу України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до приписів статті 882
вказаного Кодексу, передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Статтею 530 Цивільного
кодексу України унормовано, що у разі
коли у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України). За приписами статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Згідно з частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Разом з тим, відповідно до
частини 1 пункту 1 статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги (цесія) являє
собою договірну передачу
зобов'язальних вимог первісного
кредитора (цедента) новому кредиторові
(цесіонарію). Тобто, відступлення права
вимоги є правочином (договором), на
підставі якого старий кредитор передає
свої права новому кредитору, а новий
кредитор приймає ці права і
зобов'язується або не зобов'язується їх
оплатити. Статтею 514 Цивільного кодексу
України унормовано обсяг прав, що
переходить до нового кредитора у
зобов'язанні. Так, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У правочині щодо зміни
кредитора сторони мають право
самостійно визначити обсяг прав, які
переходять до нового кредитора.
Господарськими судами в процесі
розгляду спору було установлено, з
підтвердженням матеріалами справи, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Алекс Комерц Груп" за
договором про відступлення права
вимоги від 16.07.12 набуло права вимоги
сплати Товариством з обмеженою
відповідальністю "Облсільгаз" 32 701,38
грн. боргу за виконані роботи згідно з
договором підряду № 7/1 від 22.07.10; що
боржник був повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні. Установили
суди і те, що боржник (відповідач) своїх
зобов'язань за договором підряду № 7/1
від 22.07.10 не виконав; повну вартість
підрядних робіт не сплатив. Виходячи з
того, що судами установлено факт
порушення відповідачем своїх
договірних зобов'язань зі сплати
вартості робіт за договором підряду
від 22.07.10, право вимоги за яким у спірній
сумі на підставі договору про
відступлення права вимоги було набуто
позивачем, колегія суддів погоджується
з висновком судів про обґрунтованість
вимоги позивача щодо стягнення спірної
суми боргу. Посилання скаржника на
необґрунтовану, на його думку, відмову
суду у призначенні судової експертизи,
визнаються неспроможними, оскільки
судова експертиза призначається лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі, коли
висновок експерта не можуть замінити
інші засоби доказування, чого судами
встановлено не було. Водночас
касаційною інстанцією відхиляється і
довід скаржника про помилкове, на його
думку, незалучення до участі у справі в
якості третьої особи Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Облсільгаз", позаяк треті особи у
розумінні приписів процесуального
законодавства повинні знаходитися з
однією із сторін процесу у таких
відносинах, котрі можуть змінитися в
результаті прийняття судом рішення, а
такого суди не встановили. Інші доводи
касаційної скарги теж не можуть бути
підставою для скасування судових актів
у справі, оскільки спростовуються
обставинами установленими судами та
стосуються переоцінки доказів у
справі, яка, за приписами статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, знаходиться поза межами
компетенції суду касаційної інстанції.
Отже, з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції, колегія
суддів визнає, що апеляційним
господарським судом правильно
застосовані норми матеріального і
процесуального права, тому підстави
для скасування переглянутої постанови
апеляційної інстанції та задоволення
касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
Науково-виробничого підприємства
"Енергоефект" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.05.14 у справі
№ 902/1736/13 Господарського суду
Вінницької області залишити без змін.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець