м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд»доДержавного
підприємства «Управління капітального
інвестицій»простягнення 80 177,28
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Варицький Є.В.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Холдингова компанія «Київміськбуд»
(надалі - «Товариство») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
«Управління капітального будівництва
та інвестицій» (надалі -
«Підприємство») про стягнення 80 177,28
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
зв'язку з визнанням недійсною угоди №05
про пайову (дольову) участь по освоєнню
земельної ділянки по пр. Відрадному, 42
(вулиця Качалова, 3) міста Києва від
07.09.2005 р., відповідач в порядку
реституції зобов'язаний повернути
позивачу все одержане за такою угодою,
а саме грошові кошти у розмірі 80
Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р., залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014 р. у
справі №910/24189/13, в задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд» відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.07.2014 р. рішення
господарського суду міста Києва від
04.03.2014 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014 р. скасовано, а справу №910/24189/13
передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду міста Києва №04-23/530
від 15.07.2014 р. призначено повторний
автоматичний розподіл справи.

Згідно автоматизованої системи
документообігу господарського суду
міста Києва справу №910/24189/13 передано на
розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 р. справу прийнято до
свого провадження суддею Босим В.П. та
призначено до розгляду на 13.08.2014 р.

Ухвалами господарського суду міста
Києва від 13.08.2014 р. та 08.09.2014 р. розгляд
справи відкладався до 08.09.2014 р. та 29.09.2014
р.

В судове засідання представник
позивача з'явився, вимоги ухвали суду
виконав, надав пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалами суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується відмітками на звороті
ухвал суду.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, 59, на
яку було відправлено ухвали суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, який
міститься на офіційному веб-сайті
Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр» за
адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2005 р. між Підприємством (сторона 1) та
Акціонерним товариством холдингова
компанія «Київміськбуд»,
правонаступником якого є Товариство
(сторона 2) було укладено угоду №05 про
пайову (дольову) участь по освоєнню
земельної ділянки по проспекту
Відрадному, 42 (вулиця Качалова, 3) міста
Києва (надалі - «Договір»).

За змістом п. 2.1 Договору його предметом
є дольова участь сторін у будівництві
об'єкту на земельній ділянці
орієнтовною площею 9,9 га, яка
розташована на просп. Відрадному, 42
(вул. Качалова, 3) у Солом'янському
районі м. Києва.

Згідно з п. 2.3.1 Договору сторона 2
приймає пайову участь у вигляді робіт,
послуг, інших матеріальних та
нематеріальних активів та грошових
коштів на фінансування робіт (послуг,
витрат) по відведенню земельної
ділянки, проектуванню та будівництву
шляхом здійснення оплати за власний
рахунок всіх робіт з будівництва
об'єкту в порядку, передбаченому
угодою.

На виконання умов Договору позивачем
було перераховано на користь
відповідача грошові кошти у розмірі 80
177,28 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №1512 від 04.08.2006 р.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 06.03.2012 р. у справі №9/425 за
позовом Заступника військового
прокурора Центрального регіону
України в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України,
Київського квартирно-експлуатуючого
управління Міністерства оборони
України до Державного підприємства
Міністерства оборони України
«Управління капітального будівництва
та інвестицій», Акціонерного
товариства холдингова компанія
«Київміськбуд» про визнання договору
недійсним, позовні вимоги задоволено
повністю, визнано недійсним з моменту
укладення Договір.

Вказане рішення залишене без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2012 р.

Спір у справі виник у зв'язку з
наявністю, на думку позивача, підстав
для застосування наслідків
недійсності Договору.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Як вбачається із матеріалів справи, у
зв'язку з невідповідністю Договору
вимогам чинного законодавства України,
рішенням господарського суду міста
Києва від 06.03.2012 р. у справі №9/425,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2012 р.,
вказаний Договір визнано недійсним на
підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України.

Згідно зі ст. 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою.

Згідно з п. 4.3 Договору сторона 2
зобов'язана здійснювати перерахування
стороні 1 в передбачені угодою строки
та порядку, грошові кошти для
фінансування всього процесу
будівництва об'єкту, в тому числі для
фінансування комплексу
підготовчо-організаційного етапу
(погоджень та дозволів,
проектно-вишукувальних,
підготовчих,будівельних,
пусконалагоджувальних,
оздоблювальних, опоряджувальних та
інших робіт, послуг і витрат, які
пов'язані з будівництвом об'єкту)
відповідно до затвердженої
встановленим чином
проектно-кошторисної документації на
будівництво об'єкту, протягом 10
банківських днів від дня отримання від
сторони відповідних розрахунків на
оплату.

Судом встановлено, що на виконання умов
Договору позивачем було перераховано
на користь відповідача грошові кошти у
розмірі 80 177,28 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №1512 від 04.08.2006 р.

При цьому, такі грошові кошти були
сплачені саме на виконання Договору,
оскільки в графі «призначення платежу»
було посилання саме на здійснення
авансового внеску за таким договором
(на підставі якого було виставлено
рахунок для оплати №152 від 19.07.2006 р.).

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що внаслідок виконання свого
зобов'язання за Договором, позивач
поніс витрати з фінансування робіт з
будівництва на загальну суму 80 177,28 грн.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по поверненню на користь
позивача коштів у розмірі 80 177,28 грн. на
у зв'язку з недійсністю Договору.
Відповідачем вказана заборгованість
не спростована, доказів її погашення не
надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Підприємством обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства про стягнення з
Підприємства 80 177,28 грн. боргу є
правомірними та обґрунтованими, а тому
задовольняються судом у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, ст.ст.82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Холдингова
компанія «Київміськбуд» задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Управління капітального будівництва
та інвестицій» (04053, м. Київ, вул. Артема,
59; ідентифікаційний код 32000085) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Київміськбуд» (01010, м. Київ, вул.
Суворова, 4/6; ідентифікаційний код 23527052)
заборгованість у розмірі 80 177
(вісімдесят тисяч сто сімдесят сім) грн.
28 коп. та судовий збір у розмірі 1 720
(одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.10.2014 р.

Суддя
В.П. Босий