ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 р. Справа № 909/963/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І. при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного
підприємства "Аресконт",

вул. Довженка, 9 "Б", кв.
79, м. Івано-Франківськ, 76005,

до відповідача: Тисменицької
об'єднаної державна податкової
інспекції

Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області,

вул. Галицька,15, м.
Тисмениця, Тисменицький район,

Івано-Франківська
область, 77400,

про стягнення штрафу в розмірі 5 070,00 за
договором на централізоване
спостереження за об'єктом №01/03/2014-ОП
від 01.04.14,

за участю представників сторін:

від позивача: Трубич І.А. - представник
(довіреність Вих.№05/07-14 від 05.07.14),

від відповідача: Сворак В.М. -
представник, (довіреність №7/09-13-10/546 від
28.08.14),

Гавадзин М.В. -
представник, (довіреність №1227/09-13-10/482
від 27.08.14),

встановив: Приватне підприємство
"Аресконт" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до Тисменицької об'єднаної
державна податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
стягнення заборгованості в розмірі 9
690,00 за договорами на централізоване
спостереження за об'єктом: №01/03/2013-ОП
від 01.01.13 та №01/03/2014-ОП від 01.04.14 із них: 5
100,00грн. основного боргу, 4 590,00грн.
штрафу.

В судових засіданнях 16.09.14 та 30.09.14
оголошувались перерви.

Позивач позовні вимоги підтримує,
просить суд позов задоволити, свої
обґрунтування виклав у позовній заяві.
В засіданнях суду 16.09.14 та 30.09.14 надав
клопотання про долучення до матеріалів
справи (вх.№14201/14 від 16.09.14):

- листа - відповіді Тисменицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області на претензію ПП Аресконт"
№2332/09-13-10/491 від 04.09.14;

- розрахунок штрафу та доказ
направлення актів виконаних робіт за
серпень 2014 року (вх.315016/14 від 30.09.14).

Крім того, представник позивача надав
суду заяву про збільшення розміру
позовних вимог б/н від 30.09.14 (вх.№12759/14
від 30.09.14) в якій просить суд збільшити
розмір позовних вимог (850,00грн. - за
надання послуг у вересні 2014 року та
480,00грн. штрафу - за вересень 2014 року).

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі збільшити розмір позовних
вимог. Під збільшенням розміру
позовних вимог слід розуміти зміну (у
бік збільшення) кількісних показників,
у яких виражається позовна вимога, в
тому числі ціни позову. Згідно з
частиною третьою статті 55
Господарського процесуального кодексу
України, ціну позову вказує позивач.

Суд вважає за правильне прийняти заяву
позивача про збільшення розміру
позовних вимог. Судом встановлено, що у
разі збільшення позовних вимог має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й буде вирішуватися спір (5 950,00грн.
основного боргу та 5 070,00грн. штрафу).

Однак, представник позивача надав суду
заяву про зменшення розміру позовних
вимог б/н від 30.09.14 (вх.№12760/14 від 30.09.14), в
якій просить суд зменшити розмір
позовних вимог на 5 950,00грн., оскільки
позивачем сплачено суму основного
боргу. Як доказ надав суду прибутковий
касовий ордер №121 від 24.09.14 на суму 5
950,00грн., копія якого знаходиться в
матеріалах справи.

Суд вважає за правильне прийняти заяву
позивача про зменшення розміру
позовних вимог. Судом встановлено, що у
разі зменшення позовних вимог має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й буде вирішуватися спір (5 070,00грн.
штрафу).

Представники відповідача проти позову
(стягнення штрафу) заперечують з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву б/н б/д (вх.№14199/14 від
16.09.14) та доповненні до заперечення
№1468/09-13-10/546 від 03.10.13 (вх.№15312/14 від 03.10.14).
Крім того, надали суду клопотання про
долучення до матеріалів справи
(вх.№14202/14 від 16.09.14) листа Тисменицької
об'єднаної державна податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області до начальника ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області
№314/8/0913/050/026/33 від 20.03.14.

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши пояснення присутніх
в засіданні суду представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Між Приватним підприємством "Аресконт"
та Тисменицькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області укладено
договори на централізоване
спостереження за об'єктом: №01/03/2013-ОП
від 01.01.13 та №01/03/2014-ОП від 01.04.14.

Відповідно до п.1.1 вказаних вище
договорів, клієнт (відповідач) передав,
а охорона (позивач) прийняла під
охоронне спостереження майно, що
належить клієнту (відповідачу), яке
знаходиться на об'єкті, позначеному на
плані (схемі) - додатки №1 до договорів.

Пунктами 3.10 договорів встановлено, що
відповідач зобов'язався своєчасно
вносити плату за послуги по
встановленню сигналізації і
охоронного спостереження. Оплата за
послуги охорони проводиться щомісячно
і вноситься клієнтом в термін п'яти
банківських днів, кожного місяця,
згідно :

- з актом наданих послуг (згідно
договору №01/03/2013-ОП від 01.01.13);

- рахунком - фактурою (згідно договору
№01/03/2014-ОП від 01.04.14).

Позивач взяті на себе зобов'язання за
договорами виконав в повному обсязі.
Даний факт підтверджується актами
здачі - прийняття робіт, копії яких
знаходяться в матеріалах справи і є
додатками до позовної заяви.

В засіданні суду представник позивача
зазначив, що відповідач неналежно
виконував взяті на себе зобов'язання в
частині оплати послуг. Як наслідок,
борг відповідача перед позивачем за
період березень - вересень 2014 року
становить 5 950,00грн.

Представники відповідача пояснили
суду, що з незалежних від них причин
відповідач не оплачував послуги та
наголошують, що ГУ Міндоходів в
Івано-Франківської області не
забезпечило відповідачу кошторисних
призначень по статті "Оплата послуг",
зокрема оплата за послуги охорони на
поточний рік, незважаючи на
неодноразові звернення з листами щодо
внесення змін та збільшення
кошторисних призначень по статті
"Оплата послуг". В підтвердження даного
факту вказують на лист Тисменицької
об'єднаної державна податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області до начальника ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області
№314/8/0913/050/026/33 від 20.03.14, в якому просять
збільшити кошторисні призначення по
оплаті послуг. Крім того, 24.09.14
відповідачем сплачено основний борг в
розмірі 5 950,00грн., що підтверджується
прибутковим касовим ордером №121 від
24.09.14.

Представник позивача підтвердив, що
станом на сьогоднішній день відповідач
основний борг в розмірі 5 950,00грн.
погасив.

За несвоєчасну оплату охоронних послуг
клієнт (відповідач) сплачує 30,00грн.
штрафу за кожний день прострочки
платежу (п.3.15 договору на
централізоване спостереження за
об'єктом №01/03/2014-ОП від 01.04.14).

За несвоєчасну оплату охоронних послуг
позивач нарахував відповідачу 5 070,00грн.
штрафу.

Представники відповідача заперечують
проти стягнення штрафу з тих підстав,
що в даному випадку позивач поніс
невисокий розмір збитків, крім того
добровільно сплачено основний борг в
розмірі 5 950,00грн, і як наслідок
стягнення 5 070,00грн. штрафу є надмірно
високим порівняно із збитками
позивача.

Станом на сьогоднішній день, на думку
позивача, борг відповідача становить
5 070,00грн. штрафу (за період
з квітня - вересень 2014 року).

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне в позові відмовити
та виходить з наступних підстав.

Пунктом 3.15 договору на централізоване
спостереження за об'єктом №01/03/2014-ОП
від 01.04.14 встановлено, що за несвоєчасну
оплату охоронних послуг клієнт
(відповідач) сплачує 30,00грн. штрафу за
кожний день прострочки платежу.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених Господарського кодексу
України, іншими законами та договором
(частина друга статті 193, частина перша
статті 216 та частина перша статті 218
Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217
Господарського кодексу України є
штрафні санкції, до яких віднесено
зокрема штраф.

Нормою ч.1 ст.230 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Таким чином, разом з відшкодуванням
збитків особа, яка порушила
господарське зобов'язання або правила
здійснення господарської діяльності,
зобов'язана сплатити стороні, права
якої порушено, штрафні санкції (варіант
- штрафні санкції у виді грошової суми
(ст. 230 Господарського кодексу України).
Тобто у правопорушника виникає так
звана штрафна відповідальність. Однак,
штрафна відповідальність має
передусім караючу функцію.

Судом взято до уваги те, що в даний час
державна політика спрямована на
створення сприятливих умов для
наповнення коштами держаного бюджету
України. З'ясуванням документальних
доказів у справі та беручи до уваги те,
що відповідач, Тисменицька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській, є державним
органом та фінансується з державного
бюджету України та те, що відповідачем
сплачено основний борг в розмірі 5
950,00грн. суд прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позову щодо
стягнення з відповідача 5 070,00грн.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

З огляду на вимоги ст.33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.193,216-218,230 Господарського кодексу
України, ст.ст.22,33,43,49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові Приватного
підприємства "Аресконт" до
Тисменицької об'єднаної державна
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
стягнення 5 070,00грн. штрафу.

Судові витрати залишити за позивачем,
Приватним підприємством "Аресконт".

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.10.14.

Суддя
Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 07.10.14