ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 01» жовтня 2014 р.
Справа №6/110-10

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,

при секретарі Деркач Ю.О.,

за участю представників сторін:

апелянта - Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах - не з'явився;

боржника - не з'явився;

ліквідатор - не з'явився;

кредиторів - не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах, м.
Суми, (вх.2823С/2-7), на ухвалу
господарського суду Сумської області
від 21.08.2014 року у справі №6/110-10,

за заявою кредиторів - Управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м.Суми,
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Укртехноекспорт", м. Суми,
Товариства з обмеженою
відповідальністю охоронно - "Компанія
з управління активами "Терра фінанс", м.
Київ,

до боржника - Відкритого акціонерного
товариства "Сумська кондитерська
фабрика" м.Суми,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 21.08.2014 троку (суддя
Спиридонова Н.О.) у задоволенні заяви №
12992/11-11 від 27.06.2014 року УПФУ в м. Сумах
про визнання поточних кредиторських
вимог до боржника - Відкритого
акціонерного товариства "Сумська
кондитерська фабрика", в сумі 173,40 грн
відмовлено. У задоволенні заяви №
15549/11-11 від 30.07.2014 року УПФУ в м. Сумах
про визнання поточних кредиторських
вимог до боржника - Відкритого
акціонерного товариства "Сумська
кондитерська фабрика", в сумі 173,40 грн
відмовлено.

Кредитор - Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах, з ухвалою суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Сумської області від 21.08.2014 року у
справі № 6/110-10. Прийняти нове рішення у
справ № 6/110-10, яким задовольнити заяву
кредитора - Управління Пенсійного
фонду України в м.Сумах, до боржника -
ВАТ "Сумська кондитерська фабрика", про
визнання поточних кредиторських вимог
у розмірі 346, 80 грн. з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за червень -
липень 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на порушення судом
матеріального права з огляду на те, що
відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (Закон № 2343
-УІ) кредитор - це юридична або фізична
особа, а також органи державної
податкової служби та інші державні
органи, які мають підтверджені в
установленому порядку документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника; конкурсні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство і виконання
яких не забезпечено заставою майна
боржника; поточні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли
після порушення провадження у справі.

Частиною 2 статті 41 Закону № 2343-УІ
передбачено, що ліквідатор з дня свого
призначення здійснює, крім іншого, такі
повноваження, зокрема, заявляє в
установленому порядку заперечення
щодо заявлених до боржника вимог
поточних кредиторів за зобов'язаннями,
які виникли під час провадження у
справі про банкрутство і є
неоплаченими.

На думку апелянта, поточні кредитори -
це кредитори, вимоги яких виникли під
час провадження процедури банкрутства.

Відповідно до приписів статті 7 Закону
№ 2343-УІ до боржника застосовуються
такі судові процедури банкрутства як
розпорядження майном боржника; мирова
угода; санація ( відновлення
платоспроможності боржника) та
ліквідація банкрута.

Отже, на думку апелянта, поточні
кредитори - це кредитори, вимоги яких
виникли під час проведення процедур
банкрутства та те, що норми вказаного
Закону допускають виникнення
(збільшення) у ліквідаційній процедурі
у боржника поточної заборгованості,
яка повинна бути пред'явлена до
моменту затвердження звіту
ліквідатора та ліквідації боржника як
юридичної особи.

У судове засідання ані кредитор, ані
ліквідатор не з'явилися, про причину
неявки суд не повідомили, про час та
місце розгляду даної справи
повідомлені належним чином і
установлений законом строк.

А саме, ухвалу апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження направлено Управлінню
Пенсійного фонду України в м.Суми та
ліквідатору - арбітражному керуючому
Пересадько Р.І. 22.09.2014року ( вих. № 014011),
про що свідчить відтиск штампу
канцелярії суду про направлення копії
процесуального документа сторонам.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом Вищого
господарського суду України № 75 від
10.12.2002 року ( з подальшими змінами),
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.

Відмітки на наявних в матеріалах
справи процесуальних документах
оформлені відповідно до наведених
вимог названої Інструкції, а тому
зазначеним підтверджується належне
надіслання копій процесуальних
документів сторонам судового процесу.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про належне
повідомлення учасників процесу про час
та місце судового засідання. Ухвалами
апеляційного суду учасники процесу
повідомлялись, що у разі неявки з
належним чином оформленими
повноваженнями, не наданням
витребуваних документів, справа може
бути розглянута за наявними в ній
документами.

За таких обставин, зважаючи на належне
повідомлення учасників процесу про час
та місце засідання суду, а також те, що
їх явка у судове засідання не була
визнана обов'язковою, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.Сумах за
відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлених
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши в порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів встановила
наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 06.09.2010 року порушено
провадження у справі про банкрутство
Відкритого акціонерне товариство
"Сумська кондитерська фабрика" за
заявою кредиторів - Управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м.Суми,
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Укртехноекспорт",
Товариства з обмеженою
відповідальністю охоронно - "Компанія
з управління активами "Терра фінанс".

Постановою господарського суду
Сумської області від 26.05.2011 року по
справі № 6/110-10 визнано юридичну особу -
Відкрите акціонерне товариство
"Сумська кондитерська фабрика"
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру. Призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Іваненко Н.О, якого зобов'язано
виконати ліквідаційну процедуру та
інші дії, передбачені Законом України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 09.02.2012 р. клопотання
комітету кредиторів та ліквідатора
задоволено, повноваження ліквідатора
Іваненко Н.О. припинено, призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Пересадька Р.І..

У липні 2014 року до господарського суду
Сумської області звернулось УПФУ у
м.Сумах із заявою про визнання грошових
вимог до боржника на суму 346,80 грн. по
сплаті боргу по відшкодуванню
пільгових пенсій за списком 2 за
червень-липень 2014 року.

21.08.2014 року постановлено оскаржувану
ухвалу. При цьому, відмовляючи у
задоволення вимог УПФУ, місцевий
господарський суд виходив з того, що у
банкрута не може виникати ніяких
зобов'язань після визнання його
банкрутом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком господарського суду,
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 п.1 ст. 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язання щодо сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав.

Відповідно до статті 23 Закону про
банкрутство у зв'язку з визнанням
боржника банкрутом в такої особи
виникає особливий статус, який є значно
відмінним від статусу боржника.
Виходячи з аналізу положень статей 23, 25,
30, 31 Закону про банкрутство, в
ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута в особі його
органу управління - ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених Законом про банкрутство.
Такими випадками є зобов'язання з
оплати комунальних і експлуатаційних
витрат та інших витрат, пов'язаних із
здійсненням ліквідаційної процедури
(ч.9 статті 30 Закону про банкрутство).

Пунктом 2 Прикінцевих положень "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Згідно ст.25 Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ліквідатор боржника з дня визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури повідомляє
працівників банкрута про звільнення та
здійснює його відповідно до
законодавства України про працю.
Виплата вихідної допомоги звільненим
працівникам банкрута провадиться
ліквідатором у першу чергу за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
банкрута або отриманого для цієї мети
кредиту.

Виходячи з викладеного порядку
формування джерел (коштів, призначених
на оплату праці), з яких підприємства та
організації здійснюють внесення до
Пенсійного фонду України плати, що
покривають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій та
враховуючи, що відповідно до норм п. 1
статті 25 Закону про банкрутство з дня
визнання підприємства банкрутом та
відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури працівників
цього підприємства повідомляється про
звільнення в установленому законом
порядку, кошти на оплату праці не
перераховуються, виплата заробітної
плати припиняється, а фонд оплати праці
саме з метою оплати праці працівників з
вказаного часу припиняє своє
формування.

З огляду на викладені норми права та
обставини справи, колегія суддів
дійшла висновку про правомірність
відмови УПФУ в м.Суми у задоволенні
його заяви про визнання поточних
кредиторських вимог, оскільки ВАТ
"Сумська кондитерська фабрика"
постановою господарського суду
Сумської області від 26.05.2011р. визнано
банкрутом, а УПФУ в м.Суми звернулось з
заявою про визнання поточних вимог в
сумі 346,80 грн. за період червень-липень
2014р., тобто за витратами, які виникли
після визнання боржника банкрутом.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України, суд оцінює обставини справи у
відповідності до свого внутрішнього
переконання, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності та
приймає рішення за результатами оцінки
всіх доказів, які були визнані судом як
належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України в м.Суми не
підлягає задоволенню, а ухвалу
господарського суду Сумської області
від 21.08.2014р. у справі № 6/110-10 слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, Харківський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Суми
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 21.08.2014 року у справі
№6/110-10 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

Суддя
Я.О. Білоусова

Суддя
В.О. Фоміна