ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року Справа № 5008/1493/2011

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів:Шевчук С.Р.,
Акулової Н.В. (доповідач), Владимиренко
С.В. розглянувши касаційну скаргу VSK
MINERAL s.r.o., м. Кошіце, Словацька
Республікана постановуЛьвівського
апеляційного господарського суду від
09.04.2014 рокуу справі№ 5008/1493/2011
господарського суду Закарпатської
областіза позовом Приватного
акціонерного товариства
"Будавтодор"до1) Приватного
акціонерного товариства "Андезит" 2) VSK
MINERAL s.r.o., м. Кошіце, Словацька
Республіказа участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний інвестиційний
банк"провизнання недійсними договорів
купівлі-продажу акцій приватного
акціонерного товариства "Андезит"

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 14 листопада
2013 року у справі № 5008/1493/2011 (суддя
Мокану В.В.) у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем обрано
неправильний спосіб захисту свого
порушеного права, оскільки порушення
оспорюваним договором своїх інтересів
у справі позивач обґрунтовує
посиланням на недотримання його
переважного права на придбання акцій
товариства, відповідно, належним
способом захисту переважного права
позивача на придбання акцій товариства
є вимога про переведення на нього прав
та обов'язків покупця акцій, що
випливає з ч.5 ст.7 Закону України "Про
акціонерні товариства".

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року у
справі №5008/1493/2011 (судді: Марко Р.І.,
Бойко С.М., Бонк Т.Б.) апеляційну скаргу
задоволено, рішення господарського
суду Закарпатської області від 14
листопада 2013 р. у справі № 5008/1493/2011
скасовано та прийнято нове рішення про
задоволення позовних вимог; визнано
недійсним договір купівлі-продажу
цінних паперів № 5 від 22.09.2009 року,
укладений між Акціонерним товариством
закритого типу (Приватне акціонерне
товариство) "Андезит" в особі голови
правління Поради І.М. та акціонером
товариства - VSK MINERAL s.r.o., м. Кошіце,
Словацька Республіка; вирішено питання
розподілу судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції
мотивована тим, що оскаржений договір
купівлі-продажу акцій приватного
акціонерного товариства "Андезит" був
укладений з перевищенням повноважень
наглядовою радою, без відповідного
рішення загальних зборів акціонерів,
до компетенції якого, як вищого органу
управління, віднесено вирішення
питання щодо відчуження придбаних
товариством акцій.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
актами, VSK MINERAL s.r.o. звернулося з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить суд скасувати постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року по
справі №5008/1493/2011 та залишити в силі
рішення господарського суду
Закарпатської області від 14.11.2013 року
по справі №5008/1493/2011.

В касаційній скарзі скаржник
посилається на порушення та невірне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу, Приватне
акціонерне товариство "Будавтодор"
просить залишити касаційну скаргу без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
09.04.2014 року у справі №5008/1493/2011 без змін,
посилаючись на її законність та
обґрунтованість.

Приватне акціонерне товариство
"Андезит", у відзиві на касаційну
скаргу, просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року по
справі №5008/1493/2011 без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Акціонерне товариство
закритого типу „Андезит" відповідно до
редакції статуту, затвердженого
протоколом № 2/09 загальних зборів
акціонерів АТЗТ „Андезит" від 18.08.2009
року, зареєстрованого 08.09.2009 року (яка
діяла на час укладення спірного
договору), створено шляхом
перетворення малого підприємства
„Андезит" в акціонерне товариство
закритого типу.

Найменування акціонерного товариства
на підставі рішення загальних зборів
акціонерів АТЗТ „Андезит" від 28.04.2011
року було приведено у відповідність з
вимогами Закону України „Про
акціонерні товариства" шляхом зміни на
приватне акціонерне товариство
„Андезит".

Згідно сертифікату акцій серії А № 031
закрите акціонерне товариство
„Будавтодор" є акціонером приватного
акціонерного товариства „Андезит", що
володіє простими іменними акціями в
кількості 5166 штук номінальною вартістю
п'ять грн. кожна.

Листом від 25.08.2009 року за підписом
голови правління та голови наглядової
ради АТЗТ „Андезит" позивачу
запропоновано продати АТЗТ „Андезит"
його пакет акцій або частину пакету по
мінімальній ціні, яку він може
запропонувати, а також запропоновано
розглянути можливість покупки акцій
від АТЗТ "Андезит" в кількості,
пропорційній його пакету, або інший по
максимальній ціні; наголошено, що
відсутність заяв буде розцінюватись як
офіційна відмова від пропозицій.

Листом № 92 від 26.08.2009 року ЗАТ
„Будавтодор" повідомило, що не планує
продавати свої акції АТЗТ „Андезит"; що
стосується покупки додаткових акцій
АТЗТ „Андезит", то ЗАТ „Будавтодор"
зацікавлене в купівлі акцій по
договірній ціні, запропонованій кожним
окремо акціонером.

Протоколом № 3 засідання наглядової
ради АТЗТ „Андезит" від 22.09.2009 року
оформлено рішення про продаж
викуплених товариством акцій
акціонеру ОСОБА_5 в кількості 10 штук
номінальною вартістю 5 грн., що
становить 0,05% статутного фонду, по ціні
48 дол. США за 1 акцію, що становить 348 грн.
по курсу Нацбанку, на загальну суму 3840
грн. та акціонеру „VSK MINERAL" s.r.o. в
кількості 1323 шт. номінальною вартістю 5
грн., що становить 7 % статутного фонду
товариства, по ціні 48 дол. США, на
загальну суму 63504 дол. США.

За договором купівлі - продажу цінних
паперів № 5 від 22.09.2009 року, укладеним
між АТЗТ „Андезит" як продавцем та „VSK
MINERAL" s.r.o. як покупцем, продавець
зобов'язався продати, а покупець
придбати цінні папери за наступними
характеристиками: вид цінних паперів -
акція проста іменна; емітент - АТЗТ
„Андезит"; номінальна вартість ЦП - 48
дол. США; кількість ЦП - 1323 шт.; загальна
номінальна вартість пакету - 6615 грн.;
загальна вартість пакету по ціні
продажу - 63504 дол. США. Договір купівлі -
продажу акцій з акціонером ОСОБА_5 за
інформацією ПрАТ „Андезит" не
укладався.

Вважаючи, що спірним договором купівлі
- продажу цінних паперів № 5 від 22.09.2009
року порушені його права, приватне
акціонерне товариство "Будавтодор"
звернулося з позовом до господарського
суду Закарпатської області про
визнання його недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що порушення оспорюваним
договором своїх інтересів позивач у
справі обґрунтовує посиланням на
недодержання його переважного права на
придбання акцій товариства. Отже, з
огляду на норму ч.5 ст. 7 Закону України
"Про акціонерні товариства" належним
способом захисту переважного права
позивача на придбання акцій товариства
є вимога про переведення на нього прав
та обов'язків покупця акцій, проте
позивачем застосовано неналежний
спосіб захисту прав, який суперечить
вимогам спеціального закону. Крім того,
відповідно до п.32 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" продаж
акціонерам ЗАТ акцій з порушенням
переважного права не зумовлює
недійсність відповідного правочину;
наслідком такого порушення є право
будь-якого акціонера ЗАТ вимагати в
судовому порядку переведення на нього
прав та обов'язків покупця за
аналогією з нормою частини четвертої
статті 362 Цивільного кодексу України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення
про задоволення позовних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що місцевий господарський суд,
всупереч принципу повного та
всестороннього дослідження всіх
матеріалів справи, не надав належної
правової оцінки тій обставині, що
оскаржений договір купівлі-продажу
акцій приватного акціонерного
товариства "Андезит" був укладений з
перевищенням повноважень наглядовою
радою, без відповідного рішення
загальних зборів акціонерів, до
компетенції якого, як вищого органу
управління, віднесено вирішення
питання щодо відчуження придбаних
товариством акцій. Суд апеляційної
інстанції відхилив посилання
представника відповідача-1 на протокол
№ 2/09 позачергових загальних зборів
АТЗТ „Андезит" від 18.08.2009 року, яким
питання права приймати рішення, в тому
числі про продаж викуплених
товариством акцій передано наглядовій
раді товариства, оскільки до порядку
денного (згідно протоколу № 2/09
позачергових загальних зборів АТЗТ
„Андезит" від 18.08.2009 р.) було включено
тільки питання про делегування
повноважень приймати рішення про
придбання власних акцій, а не їх
подальший продаж, а згідно ч.4 ст.43
Закону України "Про господарські
товариства" загальні збори не вправі
приймати рішення з питань, не включених
до порядку денного.

Проте, колегія суддів касаційної
інстанції вважає висновки судів
попередніх інстанцій передчасними, з
огляду на наступне.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки повинні
бути вичерпними, відповідати дійсності
і підтверджуватись достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог з тих
підстав, що позивачем застосовано
неналежний спосіб захисту прав, та
зазначаючи, що порушення оспорюваним
договором своїх інтересів позивач у
справі обґрунтовує посиланням на
недодержання його переважного права на
придбання акцій товариства, не звернув
увагу на ту обставину, що позивач як
підставу позову зазначив не лише те, що
при укладені оспорюваного договору
купівлі-продажу акцій відповідачем
було порушено його переважне право на
придбання акцій, а й те, що оспорюваний
договір купівлі продажу відповідачем
було укладено з порушенням вимог ст.41
Закону України "Про господарські
товариства" та п.п. "з" п.7.2.2. Статуту АТЗТ
"Андезит", оскільки загальними зборами
відповідача не приймалося рішення про
делегування повноважень щодо
прийняття рішення про перепродаж
власних викуплених акцій.

Крім того, посилаючись на норми Закону
України "Про акціонерні товариства" суд
першої інстанції не звернув увагу, що
відповідно до частин першої та другої
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про акціонерні
товариства" цей Закон набирає чинності
через шість місяців з дня його
опублікування, крім другого речення
частини другої статті 20, яке набирає
чинності через два роки після
опублікування цього Закону. Норми ст. 1 -
49 Закону України "Про господарські
товариства" втрачають чинність через
два роки з дня набрання чинності
Законом України "Про акціонерні
товариства".

За вимогами частини п'ятої Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
"Про акціонерні товариства" статути та
інші внутрішні документи акціонерних
товариств, створених до набрання
чинності Законом України "Про
акціонерні товариства", підлягають
приведенню у відповідність з нормами
цього Закону не пізніше, ніж протягом
двох років з дня набрання чинності цим
Законом.

Дія статей 1 - 49 Закону України "Про
господарські товариства" протягом двох
років відповідно до Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про акціонерні товариства" надає цим
нормам статусу складової положень
Закону України "Про акціонерні
товариства".

Таким чином, до акціонерних товариств,
створених до набрання чинності Законом
України "Про акціонерні товариства",
застосовуються положення статей 1 - 49
Закону України "Про господарські
товариства" до втрати ними чинності або
до моменту приведення статутів
акціонерних товариств у відповідність
до Закону України "Про акціонерні
товариства".

Закон України "Про акціонерні
товариства" набрав чинність 30.04.2009 року.

Найменування акціонерного товариства
було приведено у відповідність з
вимогами Закону України „Про
акціонерні товариства" шляхом зміни на
приватне акціонерне товариство
„Андезит", на підставі рішення
загальних зборів акціонерів АТЗТ
„Андезит" від 28.04.2011 року.

Договір купівлі - продажу цінних
паперів № 5 укладений між АТЗТ
„Андезит" та „VSK MINERAL" 22.09.2009 року, тобто
на момент укладення спірного договору
застосовувалися положення Закону
України "Про господарські товариства".

Суд апеляційної інстанції, не
приймаючи до уваги протокол № 2/09
позачергових загальних зборів АТЗТ
„Андезит" від 18.08.2009 року, яким питання
права приймати рішення, в тому числі
про продаж викуплених товариством
акцій передано наглядовій раді
товариства та зазначаючи, що він
суперечить ч.4 ст.43 Закону України "Про
господарські товариства", оскільки до
порядку денного (згідно протоколу № 2/09
позачергових загальних зборів АТЗТ
„Андезит" від 18.08.2009 р.) було включено
тільки питання про делегування
повноважень приймати рішення про
придбання власних акцій, а не їх
подальший продаж не звернув увагу на ту
обставину, що предметом спору у даній
справі не є визнання недійсним рішення
позачергових загальних зборів,
оформлених вказаним протоколом
загальних зборів.

Крім того, зазначаючи, що примірник
протоколу загальних зборів АТЗТ
„Андезит", який надано самим
товариством, як належний та допустимий
доказ оцінюється судом критично,
оскільки прокуратурою міста Ужгорода
порушено кримінальну справу № 6102012 за
фактом підроблення невстановленими
особами протоколу № 2/09 позачергових
загальних зборів АТЗТ „Андезит" від
18.08.2009 року за ознаками злочинів,
передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК
України (підроблення документів), про
що свідчить наявний у матеріалах
справи лист прокуратури міста Ужгорода
№ 13/1802 вих. 12 від 10.05.2012 року, суд
апеляційної інстанції не з'ясував, чи є
вирок по вказаній кримінальній справі,
оскільки відповідно до ч.3 ст.35
Господарського процесуального кодексу
України (у редакції чинній на момент
прийняття постанови апеляційним
господарським судом) вирок суду у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду при вирішенні
спору з питань, чи мали місце певні дії
та ким вони вчинені.

З огляду на зазначене вище, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що оскаржувані рішення
та постанова у порушення вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України прийняті без всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності, що є
підставою для скасування прийнятих
судових актів та передачі справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу
Українипереглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати наведене,
всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати
всі обставини справи, надати об'єктивну
оцінку доказам, які мають юридичне
значення для її розгляду; правильно
застосувати норми матеріального права,
які регулюють спірні відносини,
вирішити спір відповідно до вимог
закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу VSK MINERAL s.r.o., м. Кошіце,
Словацька Республіка задовольнити
частково.

2. Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 року та
рішення господарського суду
Закарпатської області від 14.11.2013 року у
справі №5008/1493/2011 скасувати.

3. Справу № 5008/1493/2011 передати на новий
розгляд до господарського суду
Закарпатської області в іншому складі
суду.

Головуючий суддя
С.Р. Шевчук

Судді:
Н.В. Акулова

С.В. Владимиренко