КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Справа№ 925/781/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання
Шевченко Н.В.

за участю представників:

від апелянта: Грищенко І.Д. за дов.
№1892/12 від 16.04.2013.

Василенко М.В. за дов.
№3531/12 від 04.05.2011.

від позивача: Станкевич О.О. за
дов. №б/н від 31.07.2014.

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Черкасиводоконал" Черкаської міської
ради

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 02.07.2014.

у справі № 925/781/14 (суддя Хабазня Ю.А.)

за позовом Комунального
підприємства "Черкасиводоконал"
Черкаської міської ради

до відповідача Приватного
підприємства "Надія"

про стягнення 11031,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 02.07.2014 у справі
№ 925/781/14 за позовом Комунального
підприємства "Черкасиводоконал"
Черкаської міської ради до Приватного
підприємства "Надія" про стягнення 11
031,06 грн. відмовлено в задоволенні в
повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Комунальне підприємство
"Черкасиводоконал" Черкаської міської
ради звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення та прийняти нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
місцевим господарським судом в
задоволенні позовних вимог відмовлено
через неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
висновків, викладених у рішенні суду,
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Черкасиводоконал" Черкаської міської
ради передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Шапталі Є.Ю.

На підставі ст.ст. 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.1.7.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
№ 30, згідно п.2.2. рішення зборів суддів
Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014,
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: Шаптала Є.Ю. (головуючий),
Гончаров С.А., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 порушено
апеляційне провадження у справі
№925/781/14 та призначено розгляд справи на
02.09.2014.

В судовому засіданні 02.09.2014 колегією
суддів оголошено ухвалу про
відкладення розгляду справи на 17.09.2014.

В судовому засіданні 17.09.2014 оголошено
перерву на 23.09.2014.

В судовому засіданні 23.09.2014 представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги, просив скасувати рішення
Господарського суду Черкаської
області від 02.07.2014 та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 23.09.2014 представник
відповідача заперечив проти доводів
викладених в апеляційні скарзі та
просив рішення Господарського суду
Черкаської області від 02.07.2014 залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
28.01.2009 сторонами укладено договір № 410
на водопостачання та водовідведення,
згідно з яким позивач взяв на себе
зобов'язання забезпечувати
відповідача водою питною, призначеною
для споживання людиною в кількості
згідно показів засобів обліку води і
прийняття від відповідача стічних вод.

21.04.2009 сторонами підписано акт-припис
"про опломбування в/л холодної води ЛЛ-50
№6187, повірка 22.03.2007, показники 00000 м3,
обводна, контргайки, опломбований";
позивачем складено на абонента ПП
"Надія" контрольну книжку.

Позивач 10.09.2009 видав відповідачу
технічні умови № 476 (взамін ТУ за №326
від 17.06.2008).

Позивач 01.03.2010 видав відповідачу
довідку в тому, що по об'єкту житловий
будинок з вбудовано-прибудованими
приміщеннями загального призначення
по вул. Героїв Дніпра, 23 (поз.35 В-V)
будівельно-монтажні роботи зовнішніх
мереж водопроводу та каналізації
виконані згідно проекту та технічних
умов Відкритого акціонерного
товариства "Черкасицивільпрорект"
199-06-0-ЗВК та техумов Комунального
підприємства "Черкасводоканал" за № 476
від 10.09.2009. Будівельно-монтажних
недоробок та дефектів, що підлягають
усуненню, не виявлено. Документація
(виконавчі робочі креслення, акти
прийомки прихованих робіт) прийнята та
зберігається в справах організації, що
видала цю довідку.

ДП "Ремонтно-експлуатаційне
управління" ПП "Надія" 29.03.2010 направило
позивачу лист № 272 із клопотанням про
взяття на абонентське обслуговування
Будинку та надано списки власників 192
квартир.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції 15.07.2011 між сторонами укладено
договір №393 на водопостачання та
водовідведення.

Позивачем 18.01.2012 складено акт-припис,
згідно з яким чотирма представниками
позивача (прізвища яких зазначено
конкретно) в присутності представника
відповідача (прізвище якого не вказано)
проведено обстеження водопровідних і
каналізаційних мереж, та встановлено
таке: "на момент перевірки виявлено
невиконання технічних умов по
обладнанню вбудованих приміщень за
адресою м. Черкаси, вул. Г.Дніпра, 23
приладами обліку води і самовільне
користування мережами водопостачання
і водовідведення" та запропоновано
терміново виконати техумови і
зареєструватися в абонвідділі. Акт
підписано представниками позивача і
зазначено, що представник відповідача
від підпису відмовився та від
отримання акту відмовився.

Відповідно до п. 15 декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
складеної позивачем і зареєстрованої
інспекцією ДАБК у Черкаській області
від 22.03.2012 № ЧК4, "на об'єкті
виконано всі передбачені проектною
документацією згідно з державними
будівельними нормами, стандартами і
правилами роботи. Обладнання
встановлено згідно з актами про його
прийняття після випробування у
визначеному порядку… Вважати
закінчений будівництвом об'єкт готовим
до експлуатації".

Позивачем 15.11.2012 складено рахунок № 22261
на суму 11 275,14 грн.

Позивачем 21.11.2012 складено рахунок №22261
на суму 11 031,06 грн.

23.11.2012 позивач направив відповідачу
претензію-вимогу № 4139/12 про сплату
боргу. У претензії йдеться, про те, що
станом на 01.11.2012 утворилась
заборгованість у сумі 11 031,06 грн., яку
позивач вимагає сплатити у семиденний
термін. Також, 30.11.2012 позивачем
направлено відповідачу рахунок № 22261
на суму 11 825,46 грн.

21.12.2012 Приватне підприємство "Надія"
направило позивачу листи від 21.12.2012 № 633
та 23.01.2013 № 23 з вимогами надати
пояснення визначеним у рахунках сумах
і виставити рахунки відповідно до
показів приладів обліку.

Між позивачем та ОСОБА_8 25.01.2013 укладено
договір № 35 на водопостачання та
водовідведення.

Між позивачем та ОСОБА_9 25.01.2013 укладено
договір № 32 на водопостачання та
водовідведення. Тією ж датою, 25.01.2013,
ОСОБА_9 було виставлено рахунок № 73 за
січень 2013 на суму 1 403,46 грн., які було
сплачено згідно з квитанцією від 29.01.2013.

Між позивачем та ДП "РЕУ "Надія" 16.05.2013
укладено договір №430 на водопостачання
та водовідведення.

Позивач 21.02.2013 направив відповідачу
претензію-вимогу № 706/12 про сплату
боргу на суму 11 234,88 грн.

Відповідач 13.03.2013 та 07.11.2013 направив на
адресу позивача листи № 94 та № 529 з
вимогами про надання доказів, що
підтверджують обсяг та правомірність
нарахування плати за воду і про надання
пояснень щодо виставленого рахунку.

Лише 27.11.2013 у листі № 4932/26 на адресу
відповідача позивач вказав на те, що за
наявне безоблікове споживання,
самовільне користування системами
водопостачання та водовідведення
відповідачу здійснено розрахунок
витрат води за пропускною спроможністю
труби вводу на суму 11 031,06 грн., про що
виставлено рахунок у листопаді
минулого року. При цьому суд першої
інстанції та суд апеляційної інстанції
підкреслює, що у ньому, як і в
попередніх листах, про акт-припис від
18.01.2012 не зазначається.

Згідно з п.п. 10.4.5 і 11.1.1 Правил технічної
експлуатації систем водопостачання та
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству

від 5 липня 1995 №30 і зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 21 липня
1995 за №231/767:

- систему внутрішнього водопроводу
призначено для подачі води до
санітарно-технічних приладів та
пожежних кранів. До неї належать: ввід у
будівлю, водомірний вузол, розподільча
мережа, стояки, підводки до
санітарно-технічних приладів, пожежних
кранів, запірно-регулююча та
водорозбірна арматура. Залежно від
місцевих умов ця система може також
включати насосні підвищувальні
установки, запасні та регулюючі
ємності. Межею внутрішньої системи
водопроводу є зовнішня поверхня стіни
будівлі;

- у разі виявлення самовільного
приєднання абонента до системи
водопостачання, а також самовільних
робіт на водопровідному вводі
складають двосторонній акт для
притягання винуватців до
відповідальності і стягнення плати за
воду згідно з Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України.

Як вбачається з п.п. 1.3, 1.6, 3.2 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27 червня 2008
року 190 зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 7 жовтня 2008 року за
№936/15627:

- виробник обслуговує вуличні,
квартальні та дворові мережі
водопостачання та водовідведення,
споруди і обладнання, а також
технологічні прилади й пристрої на них,
які перебувають у нього на балансі або
на які є відповідний договір на
обслуговування із споживачем;

- за стан водопровідних мереж, які
проходять у технічних підвалах і до
яких приєднані внутрішньобудинкові
мережі, є відповідальними підприємства
та організації, у яких вони перебувають
на балансі;

- водокористування вважається
безобліковим, якщо споживач самовільно
приєднався до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення або самовільно
користується ними.

Як стверджує позивач, що при введенні
Будинку в експлуатацію не зобов'язаний
перевіряти відповідність
внутрішнобудинкових мереж вимогам
проектної документації, однак
одночасно, що перевірив
внутрішньобудинкові мережі і виявив
самовільне підключення споживачів
вбудовано-прибудованих приміщень до
системи централізованого
водопостачання, а також позивач
стверджує, що врізку здійснено в період
будівництва, здійснено шляхом
зварювання труби, яка має діаметр 20 мм,
однак одночасно, що не заходив у
приміщення Будинку в момент перевірки
і конкретного місця (чи місць врізки)
вказати не може.

При цьому, суперечливими є не лише
пояснення, а й дії позивача, так
наприклад, складення акта-припису
18.01.2012 про порушення Технічних умов і
незаконної врізки суперечить дії
позивача про укладення договорів на
постачання від 25.01.2013 і 16.05.2013, адже
доказів усунення виявленого
"порушення" суду не надано.

Крім того, суперечить акт-припис від
18.01.2012 двом іншим документами - довідці
позивача від 01.03.2010, (виданої раніше
відповідачу про те, що
будівельно-монтажні роботи зовнішніх
мереж водопроводу та каналізації
Будинку виконані відповідно до техумов
КП "Черкасводоканал" за № 476 від 10.09.2009)
та декларації відповідача
(зареєстрованій ДАБК) про готовність
об'єкта до експлуатації від 22.03.2012, що є
фактом прийняття
вбудовано-прибудованих приміщень
Будинку в експлуатацію.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що предметом доказування по справі є
факт самовільного приєднання абонента
до системи водопостачання, або
самовільного користування ними, час
вчинення такої дії та розмір втрат
виходячи з пропускної спроможності
труби вводу. Однак, позивачем надано
єдиний доказ на підтвердження цих
обставин, а саме акт припис від 18.01.2012,
який суд відхиляє як доказ їх
існування, оскільки:

- він не містить зазначення пропускної
спроможності труби вводу (діаметру);

- він не містить відомостей про
конкретне місце приєднання труби;

- він не містить відомостей про
приєднання субспоживача до споживача
(відповідача) чи відповідача до
централізованої системи зовнішнього
водопроводу.

Матеріалами справи підтверджується, що
на час будівництва Будинку 28.01.2009
сторонами було укладено договір № 410 на
водопостачання, підписано акт-припис
про опломбування лічильника,
зафіксовано його покази. 15.07.2011 між
сторонами укладено другий договір № 393.
Факт відповідності виконаних робіт по
будівництву Будинку засвідчено як
самим позивачем так і державним
органом архітектурно-будівельного
контролю. Отже приєднання відповідача
не є самовільним;

- він не містить відомостей про
самовільне користування (тобто
всупереч волі позивача, наприклад
після зриву пломб тощо) законно
приєднаних внутрішньобудинкових мереж
відповідача до централізованої
системи зовнішнього водопроводу.

- він не є двостороннім актом (він не
підписаний відповідачем);

- не надані докази повідомлення
позивачем відповідача про час і місце
проведення перевірки і його складення;

- не надані докази участі конкретної
особи відповідача у складенні;

- не надані докази участі уповноваженої
(наприклад довіреністю) особи
відповідача;

- не надані докази направлення акта
поштою після відмови у його отриманні;

- не надані докази повідомлення
відповідача про існування акта-припису
від 18.01.2012 від дня його складення і аж до
дня подання позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відхилення
решти доводів позивача, як таких, що
суперечать один одному, що не
підтверджуються доказами і
спростовуються установленими
обставинами.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Комунального підприємства
"Черкасиводоконал" Черкаської міської
ради, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому господарський суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду
Черкаської області від 02.07.2014 у справі
№ 925/781/14 підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Черкасиводоконал"
Черкаської міської ради на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 02.07.2014 у справі № 925/781/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 02.07.2014 у справі
№ 925/781/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/781/14 повернути
до Господарського суду Черкаської
області.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
С.А. Гончаров

І.М. Скрипка