ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.
Справа № 917/2090/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О.,

суддя Пушай В.І. , суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Самоходський Є.С

відповідача - Білокінь О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
(вх.№2142П/3-9) на рішення господарського
суду Полтавської області від 07.07.14 у
справі № 917/2090/13

за позовом ВАТ "Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат",
м.Комсомольськ, Полтавської області

до ПАТ "Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347", м Комсомольськ,
Полтавської області

про стягнення 561 989,58 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 07 липня 2014 року
по справі №917/2090/13 (суддя Гетя Н.Г.) позов
задоволено, стягнуто з ПАТ
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347" на користь ВАТ
"Полтавський гірнично-збагачувальний
комбінат" 561989,58 грн. боргу та 11239,79 грн
витрат зі сплати судового збору.

Відповідач з даним рішенням не
погодився, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
та призначити по справі судову
почеркознавчу експертизу.

В апеляційній скарзі зазначив, що
господарський суд першої інстанції не
повно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, а також вважає, що
висновки, викладені в рішенні
місцевого господарського суду, не
відповідають обставинам справи.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись, зокрема, на
недоведеність факту відпуску
відповідачеві дизельного палива у
вказаних позивачем обсягах, а також
зазначає, що строк оплати відпущеного
позивачем за деякими накладними
дизельного палива на даний момент є
таким, що не настав.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила, що
Між Публічним акціонерним товариством
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347" (відповідач,
перевізник) та Відкритим акціонерним
товариством "Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат"
(позивач, замовник) був укладений
договір на перевезення працівників ВАТ
"Полтавський ГЗК" за № 3944 від 26.12.2012 року
(т. 1, а.с. 8-9), у відповідності до якого
перевізник зобов'язався здійснювати
перевезення робітників промислових
підрозділів ВАТ "Полтавський ГЗК" по
території підприємства до місця робот
і назад в напрямках, які не
обслуговуються пасажирським
транспортом загального користування
маршрутами за спільно погодженими
графіками руху автобусів, а замовник -
оплачувати надані послуги (п. п. 1.1., 3.1.,
3.2. договору).

У п. 1.2. договору зазначено, що
перевізник бере на себе зобов'язання
надавати транспортні послуги на
умовах, передбачених чинним
законодавством та цим договором.

Замовник зобов'язався здійснювати
перевізникові відпуск дизельного
палива зі свого складу для виконання
останнім послуг по перевезенню
відповідно до умов даного договору (п.
п. 3.3., 3.4. договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що
вартість дизельного палива,
відпущеного замовником зі свого складу
для виконання перевізником послуг по
договору, не збільшує загальну суму
послуг по договору та підлягає
додатковій оплаті.

Згідно приписів п. 3.4. договору оплата
за отримане від замовника дизельне
паливо виконується перевізником в
наступному порядку:

- перший платіж у розмірі 35000,00 грн.
перевізник перераховує замовнику
щомісячно до 10 числа місяця, в якому
будуть надані послуги, на підставі
накладних на відпуск та рахунків
замовника;

- останній платіж за дизельне паливо
перевізник здійснює щомісячно до 20
числа місяця, в якому будуть надані
послуги, на підставі накладних на
відпуск та рахунків замовника.

У п. п. 6.1., 6.2. договору зазначено, що цей
договір вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31.12.2013 року.

27.06.2013 року сторонами підписана
додаткова угода до договору за № 2242
(т. 1, а.с. 11), якою дію даного договору
достроково припинено з 01.07.2013 року.

Як вказується у позовній заяві, в
рамках договору позивачем у період з
21.01.2013 року по 30.06.2013 року відпущено
відповідачеві дизельне пальне на
загальну суму 977285,16 грн., у т.ч. за
наступними накладними на отримання
товарно-матеріальних цінностей:

- № 7 від 21.01.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352312 від 27.12.2012 року (т. 5, а.с. 59, 60);

- № 25 від 21.01.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352315 від 14.01.2013 року (т. 5, а.с. 61, 62);

- № 26 від 15.02.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352318 від 25.01.2013 року (т. 5, а.с. 63, 64);

- № 45 від 25.02.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352324 від 18.02.2013 року (т. 5, а.с. 65, 66);

- № 51 від 25.03.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352326 від 25.02.2013 року (т. 5, а.с. 67, 68);

- № 65 від 25.03.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352331 від 06.03.2013 року (т. 5, а.с. 69, 70);

- № 72 від 25.04.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
12 ААГ № 352349 від 22.03.2013 року (т. 5, а.с. 71, 72);

- № 99 від 25.04.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
ААД № 667160 від 16.04.2013 року (т. 5, а.с. 73, 74);

- № 100 від 26.05.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
ААД № 667164 від 22.04.2013 року (т. 5, а.с. 75, 76);

- № 133 від 26.05.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
ААД № 667193 від 20.05.2013 року (т. 5, а.с. 77, 78);

- № 132 від 25.06.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
ААД № 667192 від 25.05.2013 року (т. 5, а.с. 79, 80);

- № 161 від 25.06.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
ААД № 667206 від 18.06.2013 року (т. 5, а.с. 81, 82);

- № 162 від 30.06.2013 року - одержане
відповідачем згідно довіреності серії
ААД № 667210 від 21.06.2013 року (т. 5, а.с. 83, 84).

Фактичне приймання відпущеного
дизельного пального, як вказується
сторонами, здійснювалось водіями
автобусів відповідача безпосередньо
під час заправлення автобусів на АЗС
позивача, про що свідчать надані до
справи копії чеків (т. 5, а.с. 85-200).

В порушення взятих на себе за договором
зобов'язань відповідач оплатив
відпущене позивачем дизельне пальне
лише частково на загальну суму 407377,38
грн., що не заперечується відповідачем
та підтверджується наявними у справі
копіями відповідних платіжних
доручень, а також накладною на
повернення товарно-матеріальних
цінностей на суму 7918,2 грн.(т. 1, а.с. 56-76).

03.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача з претензією № 4605/61 від
02.08.2013 року (т. 1, а.с. 79-80) про погашення
боргу. Дана претензія одержана
відповідачем 09.08.2013 року, про що
свідчить відповідна відмітка на
повідомленні про вручення поштового
відправлення (т. 1, а.с. 81), але залишена
без реагування, що і стало приводом для
звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші угоди (правочини),
передбачені законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що договір за своєю
правовою природою носить змішаний
характер, оскільки містить елементи як
договору перевезення, так і договору
купівлі-продажу. В даному випадку
предметом господарського спору є
матеріально-правова вимога позивача
про стягнення заборгованості за
відпущене відповідачеві в період з
21.01.2013 року по 30.06.2013 року дизельне
пальне.

За змістом ст. ст. 655, 656 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. ст. 509, 510 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор у свою чергу
вправі вимагати від боржника виконання
його обов'язку. Зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, крім
передбачених законом випадків.

Згідно ст. ст. 662, 663 ЦК України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу,
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Суд першої інстанції правомірно
встановив, що наданими до матеріалів
справи доказами, зокрема виписаними
операторами АЗС позивача чеками та
підписаними сторонами накладними на
отримання товарно-матеріальних
цінностей (які є первинними
документами), підтверджуються як
обсяги, так і вартість відпущеного
позивачем відповідачеві в період з
21.01.2013 року по 30.06.2013 року дизельного
пального.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи відповідача
щодо наявності розбіжностей у підписах
водіїв автобусів відповідача у чеках,
оскільки дані чеки не є єдиними
доказами одержання відповідачем
відпущеного позивачем дизельного
пального. В даному випадку сторонами у
правовідносинах, що склалися, є позивач
та відповідач як юридичні особи, які у
відповідності до вимог чинного
податкового законодавства України
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та фінансову звітність. Підписання
повноважними представниками сторін
накладної (в т.ч. накладної на отримання
товарно-матеріальних цінностей), яка
фіксує факт здійснення господарської
операції, містить її зміст і обсяг та є
підставою для ведення бухгалтерського
обліку, свідчить про виникнення у
сторін відповідних прав та обов'язків.

Господарський суд правомірно не взяв
до уваги доводи відповідача щодо
порушення позивачем вимог, які
ставляться до оформлення первинних
документів. Як вбачається з матеріалів
справи, розпорядженням № 709 від 21.12.2010
року (т. 5, а.с. 9-12) позивачем згідно із п.
2.7. Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджене
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року) в шляхом
роздрукування чеків, а також
затверджено форму чеків. Дані чеки
містять усі реквізити, що вказані у
формі № 16 НП, на яку йде посилання у пп.
10.3.2.1. Інструкції про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України
(затверджена наказом Міністерства
палива та енергетики України,
Міністерства економіки України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики № 281/171/578/155 від
20.05.2008 року). Інші недоліки, допущені
позивачем при оформленні первинних
документів, не є істотними та не
спростовують факт здійснення
відповідних господарських операцій.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відхилив заперечення відповідача щодо
порушення позивачем під час відпуску
дизельного пального вимог п. 7.5.
Інструкції про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України
№ 281/171/578/155 від 20.05.2008 року, оскільки
зазначена норма на відміну від
договору регламентує порядок
постачання нафти та нафтопродуктів
автоцистернами.

Господарський суд правомірно відхилив
Інші заперечення відповідача щодо
недоведеності факту відпуску
дизельного пального у вказаних
позивачем обсягах. Тому що вони не
підтверджуються матеріалами справи.

Положеннями ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Отже, обов'язок відповідача своєчасно і
в повному обсязі здійснювати оплату
отриманого позивачем дизельного
пального, а також строки його виконання
встановлено п. п. 1.2., 3.3., 3.4. договору.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що вказаними положеннями
договору строки виконання
відповідачем зобов'язань по оплаті
дизельного пального пов'язані як з
виставленням рахунків, так і з
підписанням відповідних накладних.
Матеріали справи не містять доказів
направлення (вручення) відповідачу
рахунків на оплату відпущеного
дизельного пального, так само
матеріали справи не містять і доказів
невиконання вказаних умов договору
позивачем.

Господарський суд зробив
обґрунтований висновок, що
відсутність рахунків на оплату не
звільняє відповідача від оплати
одержаного дизельного пального.

В матеріалах справи відсутні докази
звернення до позивача з вимогою про
надання таких рахунків в порядку ст. 666
ЦК України або доказів повернення
позивачеві дизельного пального на
загальну суму 561989,58 грн. (постанови
Вищого господарського суду України від
21.07.2010 року по справі 20/211, від 13.04.2013 року
по справі № 38/271-10 та від 16.05.2011 року по
справі 38/326-10). Поряд із цим, матеріали
справи містять накладні на відпуск
товарно-матеріальних цінностей,
підписані представником відповідача,
повноваження якого підтверджуються
оформленими у відповідності до
встановлених Інструкцією про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей (затверджена
наказом Міністерства фінансів України
№ 99 від 16.05.1996 року) вимог, в т.ч. із
заповненням переліку належних до
отримання по довіреності цінностей.

Як пояснив представник позивача,
наявність в довіреності серії 12 ААГ
№ 352324 від 18.02.2013 року інших
реквізитів договору пов'язане із
допущенням помилки в номері договору,
що підтверджується відомостями,
внесеними до накладної № 45 від 25.02.2013
року, виписаної на підставі цієї
довіреності.

За змістом п. 1 інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-06/928/2012 від 17.07.2012 року "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" підписання
покупцем видаткової накладної, яка в
розумінні норм Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" є первинним
обліковим документом і яка відповідає
вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону
і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК
України.

Враховуючи, що накладна на отримання
товарно-матеріальних цінностей в
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" так само є
первинним обліковим документом,
наведені роз'яснення можуть бути
застосовані в даному спорі.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що матеріали даної справи
містять докази звернення до
відповідача з претензією про погашення
боргу № 4605/61 від 02.08.2013 року. Дана
претензія є вимогою в розумінні
положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, та
підлягає виконанню у 7-денний строк з
дня її пред'явлення.

Господарський суд правомірно відхилив
доводи відповідача щодо ненастання
строків оплати відпущеного позивачем
дизельного палива.

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Отже, наданими до справи доказами
підтверджуються факт існування між
сторонами заснованих на договорі
правовідносин, зокрема з приводу
купівлі-продажу (відпуску) дизельного
палива, обсяги та вартість відпущеного
позивачем відповідачеві дизельного
палива, факт наявності заборгованості
в сумі 561989,58 грн., факт пред'явлення
вимоги про погашення заборгованості, а
також факт прострочення виконання
грошових зобов'язань відповідачем.

Суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов в частині стягнення
з відповідача 561989,58 грн. боргу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, що
відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи, а мотиви
відповідача не можуть бути підставою
для його скасування, керуючись ст.ст. 509,
526, 549, 610, 611, 612 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Полтавської області від 07.07.2014р. по
справі №917/2090/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції: Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 29.09.14

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Горбачова Л.П.