ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.Справа № 922/3297/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліс-Інформ" (м.
Харків) до Головного управління
Держземагентства у Харківської
області (м. Харків) про зобов'язання
вчинити певні дії, стягнення 267 226,87 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Топчий Л.І. (довіреність
№28/07-1 від 28.07.2014 р.);

відповідача - Рибалко О.О. (довіреність
від 23.12.2013 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліс-Інформ",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Головного управління
Держземагентство у Харківської
області, в якій просить суд зобов'язати
Головне управління Держземагентства у
Харківської області відновити в
бухгалтерському обліку кредиторську
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Ліс-Інформ" в сумі 236300,62 грн. за
договором №т2 від 23.09.2013 р., стягнути з
Головного управління Держземагентство
у Харківської області на свою користь
грошові кошти в розмірі 267226,87 грн. за
договором №т2 від 23.09.2013 р., в тому числі:
236300,62 грн. основного боргу, 27410,87 грн.
суми інфляції, 3515,38 грн. суму 3% річних.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання,
передбачені договором №т2 від 23.09.2013 р.
щодо не відображення в бухгалтерському
обліку наданих послуг за 2 етапом
договору №т2 від 23.09.2013 р. Судовий збір
за вимоги немайнового характеру в
розмірі 1218,00 грн. та судовий збір за
вимоги майнового характеру в розмірі
5344,54 грн. просить суд покласти на
відповідача.

У судовому засіданні оголошувались
перерви з 19.08.14р. до 11.09.14р. та з 11.09.14р. до
16.09.14р.

25 вересня 2014 року за вх. №33401 до
канцелярії суду від представника
відповідача надійшов оригінал відзиву
на позовну заяву №356 від 16.09.2014 р., в
якому він повідомив, що дійсно, 12.09.2013
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір №т2 від 23.09.2013 р.
про надання послуг з проведення
інвентаризації земель та земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності по
Борівському, Куп'янському,
Шевченківському районах Харківської
області. За період з жовтня по грудень
2013 року ТОВ "Ліс-Інформ" було оформлено
та надано до Головного управління
чотири акта приймання - передачі
наданих послуг на загальну суму 1494599,38
грн., але Державною казначейською
службою було надано тільки три акта на
суму 115267138 грн. Акт б/н від 30 грудня 2013
року на суму 207693 грн. не був
зареєстрований Державною
казначейською службою у зв'язку з тим,
що сторонами по договору акт
приймання-передачі наданих послуг був
підписаний 30 грудня 2013 року, а
відповідно до листа Державної
казначейської служби України у
Харківській області №11-47 484-12162 від
20.12.2013 року установою був встановлений
граничний час прийому платіжних
документів до 17-00 години 27 грудня 2013.
Представник відповідача вказав, що
станом на теперішній час
заборгованість за договором перед
позивачем становить 115267138 грн., але на
теперішній час Головне управління не
має змоги здійснювати оплату за надані
по договору послуги час у зв'язку з
відсутністю затвердженого
Держземагентством України
фінансування на 2014 рік за КПКВК
"Проведення земельної реформи" на
оплату послуг з проведення
інвентаризації земель. Акт приймання -
передачі наданих послуг на площі 794,7629
га на суму 28606,70 грн. підписано не було.
Фактично, за даними технічних
документацій із землеустрою щодо
проведення інвентаризації земель на
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності на території 10
сільських рад Борівського району
Харківської області, площа, на якій
проведено інвентаризацію земель,
складає 5770,2371 га, що на 794,7629 га менше від
запланованого та передбаченого
умовами договору від 23.09.2013 №т2 обсягу.
Головне управління листом від 26.12.2013
№21-20-11-14432/0/9-13 зверталося до голови
Держземагентства України з тим, що
згідно плану-графіку проведення у 2013
році інвентаризації земель
сільськогосподарського призначення по
Борівському району Харківської
області запланований обсяг робіт
складає 6565,0 га. За результатами
виконаних робіт з проведення
інвентаризації земель та земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення по Борівському району
Харківської області була складена
технічна документація із землеустрою
щодо проведення інвентаризації земель
сільськогосподарського призначення по
Борівському району Харківської
області здійснена державна реєстрація
305 земельних ділянок загальною площею
5770,2371 га, при цьому недостатня площа
земель складає 794,7629 га, або 0,8% від
запланованої загальної площі. В зв'язку
з цим Головне управління звернулося до
Держземагентства України з проханням
зменшити загальний обсяг робіт і
інвентаризації земель
сільськогосподарського призначення по
Харківській області з 95267,0 га до площі
94472,2371, а також зменшити фінансування
відповідних робіт. Дані розбіжності
виникли у зв'язку з тим, що протягом 2013
року громадянами згідно розпоряджень,
наданих у 2011-2013 роках Борівською РДА
внесено та зареєстровано у державному
земельному кадастрі земельні ділянки,
з метою недопущення втрат державних
коштів на про інвентаризовані земельні
ділянки Відділом дані землі не
включалися у вихідні матеріали, та на
землі, які буди внесені під час
виконання робі: було надано виконавцю
робіт і інвентаризації, а саме ТОВ
"Ліс-Інформ" рішення про відміну у
внесенні до державного земельного
кадастру. Головне управління надіслало
лист ТОВ "Ліс-Інформ" від 08.01.2014
№28-20-11-17/0/9-14 з повідомленням про
неможливість підписання акт)
приймання-передачі послуг щодо
проведення інвентаризації земель та
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення по
Борівському району Харківської
області на площі 794,7629 га. Крім того,
представник відповідача зазначив, що
заборгованість, що виникла перед
позивачем не можна розцінити, як
порушення відповідачем умов договору,
оскільки умови договору (п.4.2) щодо
проведення розрахунків та умови
надходження відповідачу коштів із
Державного бюджету України були відомі
позивачу в момент підписання договору
та останній висловив свою згоду із
такими умовами шляхом прославлення
підпису уповноваженої особи та
відтиску печатки позивача у тексті
договору. Відповідач є органом
державної влади територіальним
органом Держземагентства України, який
здійснює його повноваження на
території Харківської області.
Фінансування Управління
Держземагентства здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України, останній здійснює
розпорядження бюджетними коштами
виключно на підставі вимог бюджетного
законодавства України. Між тим, в
відзиві вказано, що заборгованість
перед ТОВ "Ліс-Інформ" в сумі 207693,00 грн.
буде сплачена невідкладно після
надходження відповідних коштів і
державного бюджету України.

26 вересня 2014 року за вх. №33562 до
канцелярії суду від представника
позивача надійшли уточнення предмету
позову, в яких представник позивача
просить суд визнати послуги,
передбачені договором № т2 від 23.09.2013 р.
щодо проведення інвентаризації земель
та земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності по Борівському,
Куп'янському Шевченківському районах
Харківської області загальною площею
14426,570 га такими, що надані Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Ліс-Інформ" в повному обсязі та
зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Харківській
області підписати акт
приймання-передачі наданих послуг з
проведення інвентаризації земель та
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності загальною площею
794,7629 га по Борівському району
Харківської області, які передбачені 2
етапом Календарного плану договору №
т2 від 23.09.2013 р. вартістю 28 606,70 грн.,
стягнути з Головного управління
Держземагентства у Харківській
області на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Ліс-Інформ" грошові кошти в розмірі
267226,87 грн. за договором № т2 від 23.09.2013 р.,
в тому числі: 236 300,62 грн. за послуги з
проведення інвентаризації земель та
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності загальною площею
6565,0000 га по Борівському району
Харківської області, що передбачені 2
етапом Календарного плану за договором
№ т2 від 23.09.2013р.; 27 410,87 грн. (двадцять сім
тисяч чотириста десять грн. 87 коп.) суми
інфляції; 3 515,38 грн. суми 3% процентів
річних, також просить стягнути з
Головного управління Держземагентства
у Харківській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліс-Інформ" витрати,
пов'язані з розглядом справи у суді:
1218,00 грн. (одна тисяча двісті
вісімнадцять грн.00 коп.) судового збору
за вимоги немайнового характеру; 5344,54
грн. (п'ять тисяч триста сорок чотири
грн. 54 коп.) судового збору за вимоги
майнового характеру; 17,16 грн.
(сімнадцять грн. 16 коп.) поштових витрат.

В судовому засіданні 29 вересня 2014 року
представник відповідача проти позову
заперечив частково, визнав
заборгованість відповідача на суму
207693,00 грн. за актом приймання-передачі
наданих послуг від 30.12.2013 р. за
договором № т2 від 23.09.2013р., проти
прийняття до розгляду уточнень до
позовної заяви (вх.№30908 від 09.09.2014 р.) та
уточнень предмету позову (вх. №33562 від
26.09.2014 р.) заперечив.

Представник позивача в судовому
засіданні 29 вересня 2014 року просив суд
прийняти до розгляду уточнення до
позовної заяви (вх.№30908 від 09.09.2014 р.) та
уточнення предмету позову (вх. №33562 від
26.09.2014 р.) та задовольнити позов в
повному обсязі.

Суд, дослідивши уточнення до позовної
заяви представника позивача (вх. №33562
від 26.09.2014 р.), в яких він просить суд
зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Харківської
області підписати акт
приймання-передачі наданих послуг з
проведення інвентаризації земель та
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності загальною площею
794,7629 га по Борівському району
Харківської області, які передбачені 2
етапом календарного плану договору №т2
від 23.09.2013 р. вартістю 28606,70 грн.,
зазначає наступне.

В пункті 3.11. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26 грудня 2011 р. зазначено, що ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову. У
будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові. Збільшено (чи зменшено) може
бути лише розмір вимог майнового
характеру. Якщо в заяві позивача
йдеться про збільшення розміру
немайнових вимог, то фактично також
йдеться про подання іншого позову.

Згідно ст. 57 ГПК України до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують, зокрема, сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Сплата судового збору здійснюється в
порядку і розмірі, встановленому
Законом України "Про судовий збір"

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий
збір" судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання позовної
заяви немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
державний бюджет на 2014 рік" на 2014 рік
установлена мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1218
гривні.

Враховуючи викладене, сума
мінімального судового збору за подання
до господарського суду позовної заяви
немайнового характеру складає 1218 грн.

В даному разі представником позивача в
уточненнях до позовної заяви (вх. №33562
від 26.09.2014 р.) збільшується розмір
немайнових вимог, тому фактично
йдеться про подання іншого позову за
який потрібно сплатити судовий збір в
розмірі 1218 гривні.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
господарський суд повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі.

За таких обставин, суд повертає
позивачу уточнення до позовної заяви
(вх. №33562 від 26.09.2014 р.), оскільки
позивачем де додано доказів сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі.

Суд дослідивши уточнення предмету
позову представника позивача (вх. №33562
від 26.09.2014 р.), зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.12. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26 грудня 2011 р.,
право позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 ГПК з доданням до неї
документів, зазначених у статті 57
названого Кодексу. Невідповідність
згаданої заяви вимогам цих норм
процесуального права є підставою для
її повернення з підстав, передбачених
частиною першою статті 63 ГПК. Початок
розгляду справи по суті має місце з
того моменту, коли господарський суд
після відкриття судового засідання,
роз'яснення (за необхідності) сторонам
та іншим учасникам судового процесу їх
прав та обов'язків і розгляду інших
клопотань і заяв (про відкладення
розгляду справи, залучення до участі в
ній інших осіб, витребування
додаткових доказів тощо) переходить
безпосередньо до розгляду позовних
вимог, про що зазначається в протоколі
судового засідання. При цьому неявка у
судове засідання однієї з сторін,
належним чином повідомленої про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК. Під предметом
позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що в
судовому засіданні 11 вересня 2014 р. суд
перейшов безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначено в
протоколі судового засідання.

Враховуючи вищевикладене, судом не
приймаються до розгляду уточнення
предмету позову (вх. №33562 від 26.09.2014 р.).

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

23 вересня 2013 року між Головним
управлінням Держземагентства у
Харківській області (далі - Головне
управління, замовник) та ТОВ
"Ліс-Інформ" (далі - Товариство,
виконавець) було укладено договір № т2
щодо надання послуг з проведення
інвентаризації земель та земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності по
Борівському, Куп'янському,
Шевченківському районах Харківської
області загальною площею 14426,570 га.

Згідно п. 3.1. договору та у
відповідності до протоколу погодження
договірної ціни (додаток 3), вартість
послуг складає 1 730 900,00 грн.

Згідно п. 4.2. договору, замовник
здійснює оплату за надані послуги не
пізніше 10 банківських днів після
підписання сторонами акту приймання -
передачі наданих послуг, за умови
надходження замовнику з Державного
бюджету коштів на оплату цих послуг.

Згідно календарного плану, який є
додатком №2 до договору № т2 від 23.09.2013
р., строки надання послуг та порядок
розрахунків визначені в два етапи:

1 етап - підготовчі та польові
роботи, термін виконання - жовтень, сума
до сплати - 1 211 630,00 грн.;

2 етап - камеральні роботи, термін
виконання - листопад, сума до сплати - 519
270,00 грн.

В п.6.2. договору передбачено, що акти
приймання-передачі наданих послуг
можуть надаватися виконавцем
замовнику як на увесь обсяг послуг, так
і окремо по кожному району та (чи)
сільській (селищній раді) відповідного
району.

Пунктом 6.4. договору, передбачено, що по
закінченню надання послуг по
останньому етапу, виконавець разом із
двома примірниками актів
приймання-передачі наданих послуг
формує два примірники актів
приймання-передачі технічної
документації, визначеної технічним
завданням та направляє їх на адресу
замовника.

Згідно п. 6.5 договору, замовник протягом
5 (п'яти) робочих днів з дня отримання
від виконавця актів приймання-передачі
наданих послуг по останньому етапу та
актів приймання-передачі технічної
документації, зобов'язується підписати
їх зі свого боку і один примірник
кожного акту направити виконавцю.

За результатами надання послуг,
передбачених 1 етапом календарного
плану (підготовчі та польові роботи),
30.10.2013 року сторонами було підписано
акт приймання - передачі наданих послуг
на увесь обсяг етапу. Згідно п.1
вказаного акту, послуги з проведення
інвентаризації земель та земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності по
Борівському, Куп'янському,
Шевченківському районах Харківської
області загальною площею 14426,570 га,
надані з боку ТОВ "Ліс-Інформ" в повному
обсязі. В п. З вказаного акту визначено,
що за надані послуги належить до сплати
сума, яка складає 1 211 630,00 грн.

Приймання-передача послуг,
передбачених 2 етапом календарного
плану (камеральні роботи) та
приймання-передача технічних
документацій здійснювалися сторонами
по кожному району окремо. Вартість
послуг визначалася сторонами
пропорційно площі земель по кожному
району в межах вартості послуг 2 етапу.

Матеріалами справи підтверджено, що
акти приймання-передачі наданих
послуг, які передбачені 2 етапом
Календарного плану (камеральні роботи)
по Куп'янському та Шевченківському
районах Харківської області №6, №6/1 від
09.12.2014 р. були підписані обома сторонами
в повному обсязі.

Також в матеріалах справи наявний акт
приймання-передачі наданих послуг за
договором №т2 від 23 вересня 2013 р.
складений 30 грудня 2013 р. про надання
послуг з проведення інвентаризації
земель та земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності по Борівському,
Куп'янському, Шевченківському районах
Харківської області загальною площею
14426,570 га, який підписаний та скріплений
печатками сторін по справі. В п. З
вказаного акту визначено, що за надані
послуги належить до сплати сума, яка
складає 207693,92 грн.

Саме за цим актом відповідач визнав
позов, та у відзиві зазначив, що
заборгованість перед ТОВ "Ліс-Інформ" в
сумі 207693,00 грн. буде сплачена
невідкладно після надходження
відповідних коштів із державного
бюджету України.

В порядку досудового врегулювання
спору, відповідно до частини 2 ст. 6
Господарського процесуального кодексу
України, позивачем на адресу
відповідача було надіслано претензію
№0206/1 від 02.06.2014 р. з вимогою відновити в
бухгалтерському обліку кредиторську
заборгованість перед ТОВ "Ліс-Інформ"
на суму 236300,62 грн. за договором №т2 від 23
вересня 2013 р. та здійснити оплату за
надані послуги по договору №т2 від 23
вересня 2013 р. в сумі 1388972,00 грн.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Судом встановлено, що акт
приймання-передачі наданих послуг на
площу 794,7629 га вартістю 28606,70 грн., яку
позивач просить стягнути з
відповідача, в матеріалах справи
відсутній.

Враховуючи викладені обставини, суд
дійшов висновку про те, що заявлена
позивачем вимога про стягнення з
відповідача суми боргу у розмірі 28606,70
грн. за актом приймання-передачі
наданих послуг на площу 794,7629 га
вартістю 28606,70 грн., є необґрунтованою,
такою, що не підтверджена належними
доказами.

Відповідно до частини 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Права та законні інтереси зазначених
суб`єктів можуть захищатися способами
визначеними статтею 16 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу
України встановлено, що права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Під захистом права розуміється
державно-примусова діяльність,
спрямована на відновлення порушеного
права суб'єкта правовідносин та
забезпечення виконання юридичного
обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб
захисту може бути визначений як
концентрований вираз змісту (суті) міри
державного примусу, за допомогою якого
відбувається досягнення бажаного для
особи, право чи інтерес якої порушені,
правового результату. Спосіб захисту
втілює безпосередню мету, якої прагне
досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що
таким чином буде припинене порушення
(чи оспорювання) його прав, він
компенсує витрати, що виникли у зв'язку
з порушенням його прав, або в інший
спосіб нівелює негативні наслідки
порушення його прав.

Натомість обраний позивачем спосіб
захисту, зобов'язати Головне
управління Держземагентства у
Харківської області відновити в
бухгалтерському обліку кредиторську
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Ліс-Інформ" в сумі 236300,62 грн. за
договором №т2 від 23.09.2013 р., до такого
результату (відновлення права)
привести не спроможний. Застосування
судом заходів, які не приводять до
захисту права неприпустимо, оскільки
не відповідає завданням суду,
визначеним ст. 2 Закону України "Про
судоустрій " (Суд, здійснюючи
правосуддя, на засадах верховенства
права забезпечує захист гарантованих
Конституцією України та законами прав
і свобод людини і громадянина, прав і
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів суспільства і держави).

Таким чином, обраний позивачем спосіб
захисту прав не відповідає
встановленим діючим законодавством
способам захисту.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовна вимога в частині зобов'язання
Головного управління Держземагентства
у Харківської області відновити в
бухгалтерському обліку кредиторську
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Ліс-Інформ" в сумі 236300,62 грн. за
договором №т2 від 23.09.2013 р. є
безпідставною, оскільки обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права не відповідає вимогам діючого
законодавства, а тому відмовляє в
задоволені позову в цій частині.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Стаття 902 ЦК України передбачає
обов'язок виконавця виконати послугу
особисто, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач є органом державної влади,
територіальним органом
Держземагентства України, який
здійснює його повноваження на
території Харківської області.
Фінансування Управління
Держземагентства здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України, останній здійснює
розпорядження бюджетними коштами
виключно на підставі вимог бюджетного
законодавства України.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача стосовно несвоєчасної
реєстрації акту приймання-передачі
наданих послуг на суму 207693,92 грн.
Державною казначейською службою,
оскільки сплата за бюджетним
зобов'язанням провадиться протягом
бюджетного періоду.

Згідно ст. 3 Бюджетного кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему, становить
один календарний рік, який починається
1 січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року.

Відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках державного
бюджету України, не виправдовує
бездіяльність замовника, Головне
управління Держземагентства у
Харківської області, і не є підставою
для звільнення від відповідальності за
порушення договірного зобов'язання.
Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012р. у справі № 11/446 та в постанові
Вищого господарського суду України від
23.08.2012 по справі №15/5027/715/2011.

Враховуючи вказані обставини та
приймаючи до уваги вимоги ст. 526
Цивільного Кодексу України, а саме те,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, враховуючи те, що
представник відповідача визнав позов
частково, суд дійшов висновку про те, що
позовна вимога позивача про стягнення
заборгованості за виконані позивачем
послуги в сумі 207693,92 грн. правомірна та
обґрунтована, така, що не спростована
відповідачем, тому підлягає
задоволенню.

Згідно зі ст.ст.193, 198 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем зроблений розрахунок 3%
річних в розмірі 3515,38 грн., оскільки
надані розрахунки не відповідають
вимогам чинного законодавства, тому
нарахована сума 3% річних підлягає
стягненню з відповідача частково в
розмірі 3089,80 грн. В іншій частині
стягнення 3% річних слід відмовити.

Позивачем також зроблений розрахунок
інфляційних в розмірі 27410,87 грн.,
оскільки надані розрахунки не
відповідають вимогам чинного
законодавства, тому нарахована сума
інфляційних підлягає стягненню з
відповідача частково в розмірі 24023,90
грн. В іншій частині стягнення
інфляційних слід відмовити.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 4696,49 грн.
та поштові витрати в розмірі 17,16 грн.,
оскільки з його вини спір було доведено
до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 629, 901
ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства у Харківської
області (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16;
Код ; р/р 5237 в ГУ ДКСУ у
Харківській області, МФО 851011) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліс-Інформ" (61023, м.
Харків, вул. Сумська, 77/79; Р/р 8505 в
від.№1 ХГРУ "ПриватБанк", м. Харків, МФО
351533; код ЗКПОЗ 34015360 Св-во ПДВ № 28327248; ІПН
02) 207693,92 грн. основного боргу,
інфляційних в розмірі 24023,90 грн., 3%
річних в розмірі 3089,80 грн., поштові
витрати в розмірі 17,16 грн., а також
судовий збір у розмірі 4696,49 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.10.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова