ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.Справа № 915/1151/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача - Лойфер А.Е., за
довіреністю,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СУДНОСЕРВІС»

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 13 серпня 2014
року

у справі №915/1151/14

за позовом Raiffeisenbank a.s. (Райффайзенбанк
а.с.)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СУДНОСЕРВІС»

про зобов'язання розглянути
кредиторські вимоги

встановив:

В липні 2014 року Raiffeisenbank a.s.
(далі-позивач) звернувся до
господарського суду Миколаївської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю (ТОВ)
«СУДНОСЕРВІС» (далі-відповідач) про
зобов'язання останнього розглянути
кредиторські вимоги позивача в
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 13 серпня 2014
року (суддя Алексєєв А.П.) позов
задоволено у повному обсязі,
зобов'язано ТОВ «СУДНОСЕРВІС» в особі
голови комісії з припинення
(ліквідатора) Хмільника Руслана
Богдановича розглянути кредиторські
вимоги Raiffeisenbank a.s. в порядку,
передбаченому чинним законодавством, а
також стягнуто з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору в сумі 1218 грн.

Рішення суду мотивоване
обґрунтованістю позовних вимог та
підтвердження останніх належними
доказами.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована
наступним.

На думку скаржника, рішення
господарського суду Миколаївської
області від 13.08.2014р. у справі №915/1151/14 є
таким, що прийняте з порушенням норм
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню, з огляду на таке.

Місцевим судом неправомірно
відмовлено у клопотанні відповідача
про відкладення розгляду справи,
оскільки це клопотання було завчасно
направлено суду з метою отримання часу
відповідачу для ознайомлення з
матеріалами справи та отримання копій
документів, зокрема позову з додатками,
так як представником Raiffeisenbank a.s.
всупереч ч.1 ст.56 ГПК України не було
направлено на адресу відповідача
позовної заяви.

Тобто, ТОВ «СУДНОСЕРВІС» було
позбавлене можливості ознайомитися з
вимогами позивача та надати до суду
свої заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви.
Ухвала про порушення провадження у
справі датована 23.07.2014. року, тобто, до
закінчення строку для вирішення спору
залишалося більше одного місяця і
судом першої інстанції безпідставно
позбавлено ТОВ «СУДНОСЕРВІС»
можливості реалізувати свої права,
передбачені ст.22 ГПК України, зокрема,
право знайомитись з матеріалами
справи, робити з них витяги, знімати
копії, брати участь в господарських
засіданнях, подавати докази, брати
участь у дослідженні доказів, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення господарському суду,
наводити свої доводи та міркування.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач вважає безпідставними
твердження скаржника про неправомірну
відмову господарським судом у
задоволенні його клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
не направленням позивачем позовної
заяви, оскільки позовна заява з
додатками була направлена на адресу
відповідача, яка зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а саме: м.
Миколаїв, вул. Миколаївська, 34-а, кв. 3, що
також підтверджується наявним в
матеріалах справи поштовим чеком №5628
від 16.07.2014р. та описом вкладення у
цінний лист.

Як стверджує позивач, згідно
витягу з офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження
пересилання поштових відправлень,
зазначений цінний лист надійшов до
відділення поштового зв'язку за
місцезнаходженням ТОВ «СУДНОСЕРВІС»
та був повернутий відправнику «за
строком зберігання поштового
відправлення».

Крім того, згідно з рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення 28.07.2014р. ТОВ «СУДНОСЕРВІС»
отримало ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 23.07.2014р. про
порушення провадження у справі №915/1151/14
та призначення розгляду справи на
13.08.2014. року, а, отже, відповідач в своєму
розпорядженні мав понад два тижні для
ознайомлення з матеріалами справи та
подання до суду своїх доводів й
міркувань щодо позовних вимог.

Представник позивача в засіданні суду
апеляційної інстанції заперечував
проти доводів апеляційної скарги з
підстав, викладених у відзиві на неї.

Скаржник не з'явився в судове засідання
та не повідомив суд про причини неявки
свого представника, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку встановлених судом
першої інстанції фактичних обставин
справи і їх повноту, застосування норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
21.11.2007 року між Raiffeisenbank a.s. (Кредитор),
ТОВ «СУДНОСЕРВІС» (Позичальник) та ПВКП
«Укрсплав» (Поручитель) було укладено
договір про експортний кредит №TF UA 0907-1.

Відповідно до умов договору
позивач надав відповідачу кредит у
розмірі 3024209,90 євро, а відповідач
зобов'язався повернути кредит вісьмома
рівними внесками протягом чотирьох
років та сплатити відсотки за
користування кредитом.

Позивач свої зобов'язання за
договором виконав належним чином, а
відповідач допустив прострочення
сплати внесків та відсотків за
користування кредитом.

Позивач неодноразово звертався
до відповідача з проханнями про
погашення заборгованості за договором
про експертний кредит №TF UA 0907-1, але
відповідач залишив їх без задоволення.

Як зазначив позивач у позовній
заяві, згідно даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців йому стало відомо, що
з 17.04.2014 року відповідач перебуває у
стані припинення, головою комісії з
припинення (ліквідатором) відповідача
призначено Хмільника Р.Б. та визначено
строк для заявлення кредиторами своїх
вимог до відповідача - до 24.06.2014 року.

Матеріалами справи підтверджено,
що представником позивача -
адвокатським об'єднанням «Віталій
Титич і партнери» на адресу голови
комісії з припинення відповідача
(ліквідатору) Хмільнику Р.Б. було
направлено вимогу кредитора Вих.№35
щодо необхідності розгляду та
задоволення в межах процедури
припинення відповідача кредиторських
вимог позивача у розмірі 1633724,31 євро.

Вказана вимога позивача була
отримана відповідачем 14.05.2014р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Частиною 1 ст.104 ЦК України
юридична особа припиняється в
результаті реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.110 ЦК
України юридична особа ліквідується за
рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами.

Статтею 105 ЦК України передбачено,
що учасники юридичної особи, суд або
орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи, відповідно
до цього Кодексу призначають комісію з
припинення юридичної особи (комісію з
реорганізації, ліквідаційну комісію),
голову комісії або ліквідатора та
встановлюють порядок і строк заявлення
кредиторами своїх вимог до юридичної
особи, що припиняється. До комісії з
припинення юридичної особи
(ліквідаційної комісії або
ліквідатора) з моменту призначення
переходять повноваження щодо
управління справами юридичної особи.
Комісія з припинення юридичної особи
(ліквідаційна комісії або ліквідатор)
зобов'язана, серед іншого, розглянути
кожну окрему вимогу кредитора та
надати кредитору відповідь протягом
тридцяти днів з дня отримання
відповідної вимоги.

Кожна окрема вимога кредитора
розглядається, після чого приймається
відповідне рішення, яке надсилається
кредитору не пізніше тридцяти днів з
дня отримання юридичною особою, що
припиняється, відповідної вимоги
кредитора (ч.6 ст.105 ЦК України.

Згідно ч.8 ст.111 ЦК України комісія
з припинення юридичної особи
(ліквідаційна комісія або ліквідатор)
після закінчення строку для
пред'явлення вимог кредиторами складає
проміжний ліквідаційний баланс, що
включає відомості про склад майна
юридичної особи, що ліквідується,
перелік пред'явлених кредиторами вимог
та результат їх розгляду.

Вимоги кредиторів до юридичної
особи, що ліквідується,
задовольняються з майна цієї юридичної
особи в порядку черговості (ст.ст.111, 112
ЦК України).

Частиною 3 ст.112 ЦК України
встановлено, що у разі відмови
ліквідаційної комісії у задоволенні
вимог кредитора або ухилення від їх
розгляду кредитор має право протягом
місяця з дати, коли він дізнався або мав
дізнатися про таку відмову звернутися
до суду із позовом до ліквідаційної
комісії.

Враховуючи те, що голова комісії з
припинення (ліквідатор) відповідача в
порушення вимог ст.105 ЦК України
відповіді на вимогу кредитора
(позивача) не надав, позивач звернувся
до господарського суду з позовом про
зобов'язання розглянути вимогу
кредитора.

Як вже було зазначено, 14.05.2014р.
відповідач отримав вимогу кредитора
щодо необхідності розгляду та
задоволення в межах процедури
припинення відповідача кредиторських
вимог позивача у розмірі 1633724,31 євро.

Згідно з чинним законодавством
голова комісії з припинення
(ліквідатор) мав надати відповідь
позивачу до 13.06.2014р., тобто на протязі
тридцяти днів з дня отримання вимоги
кредитора.

Оскільки голова комісії з
припинення (ліквідатор) відповідача
ухилився від розгляду кредиторських
вимог позивача, на підставі ч.3 ст.112 ЦК
України у позивача виникло право для
звернення в суд з відповідним позовом
на протязі тридцяти днів, тобто до
19.07.2014р. включно.

Частиною 5 ст.254 ЦК України
передбачено, що якщо останній день
строку припадає на вихідний, святковий
або інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день (у даному
випадку це 21.07.2014р.).

Отже, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позову.

Стосовно тверджень скаржника в
апеляційній скарзі на порушення
господарським судом норм
процесуального права щодо відмови у
задоволенні клопотання про
відкладення розгляду справи, колегія
суддів вважає зазначити наступне.

Абзацем 3 п.3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» встановлено, що
неявка в судове засідання сторін або
однієї з сторін, за умови, що їх
належним чином повідомлено про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
розгляду позовних вимог, якщо у
господарського суду відсутні підстави
для відкладення розгляду справи,
передбачені частиною першою статті 77
ГПК.

Неявка представника відповідача
в судове засідання господарського суду
не обґрунтована жодною поважною
причиною, а також у суда були відсутні
підстави, які б унеможливлювали
вирішення спору за відсутності
представника відповідача.

Клопотання скаржника про
відкладення розгляду справи також не
містило жодного належного доказу
стосовно неможливості прийняти участі
в судовому засіданні його
уповноваженого представника.

Будь-які інші посилання чи доводи
скаржника на порушення господарським
судом норм матеріального права в
апеляційній скарзі відсутні.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та рішення винесено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського Миколаївської
області від 13 серпня 2014 року у справі
№915/1151/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 06.10.2014р.

Головуючий суддя:
Будішевська Л.О.

Судді:
Мишкіна М.А.

Таран С.В.