ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р.
Справа № 909/527/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Марка Р.І.

розглянув апеляційну скаргу дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" від 14.08.2014р. №31/10-5428

на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 04.08.2014р.

про залишення позову без розгляду

у справі № 909/527/14

за позовом дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача комунального
підприємства "Водотеплосервіс"
Калуської міської ради, м.Калуш,
Івано-Франківська обл.

про стягнення 61301,33 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Загребельний Ю.А.

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 04.08.2014р.
у справі №909/527/14 (суддя Максимів Т.В.)
залишено без розгляду позов дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (надалі - ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України") до комунального
підприємства (надалі - КП)
"Водотеплосервіс" про стягнення 61301,33
грн. 3% річних.

Виносячи ухвалу, суд першої інстанції
виходив із того, що 3% річних, які
позивач вимагав стягнути з
відповідача, були нараховані на суму
основного боргу, інфляційних втрат, 3%
річних, пені та судового збору згідно
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 02.04.2012р.
у справі №5010/147/2012-17/20; враховуючи
часткове погашення відповідачем суми
заборгованості та неподання позивачем
відповідного розрахунку, суд був
позбавлений можливості розглянути
справу по суті, оскільки з наявного в
матеріалах справи розрахунку
неможливо розмежувати суми основного
боргу, 3% річних, інфляційних втрат, пені
та судового збору, на які нараховані ці
проценти, а відтак це унеможливило
прийняття судом законного та
обґрунтованого рішення.

Дану ухвалу оскаржив позивач, вважаючи,
що вона винесена з порушенням норм
процесуального права і, у зв'язку з цим,
просив її скасувати та передати справу
на розгляд до місцевого господарського
суду. Скаржник послався на те, що
залишаючи його позовну заяву без
розгляду суд в мотивувальній частині
ухвали не зазначив, чим саме
витребуваний розрахунок є об'єктивно
необхідним та таким, що неможливо
отримати іншим чином, як за ухвалою
суду. Крім того, суд першої інстанції не
надав правової оцінки розрахунку трьох
відсотків річних, який міститься в
позові і який позивач вважає вірним.

Не погоджуючись із апеляційною
скаргою, відповідач подав до суду
відзив, в якому заперечив доводи
апелянта та зазначив, що ухвала суду
прийнята із врахуванням всіх фактичних
обставин справи та з відповідністю
правовим нормам, які регулюють спірні
правовідносини (зокрема, ст.ст. 69, 81 ГПК
України, п.2.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18), у зв'язку з чим просив її
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Скаржник явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення йому ухвали
суду від 11.09.2014р. (а.с. 65). Оскільки в
справі достатньо матеріалів для
розгляду апеляційної скарги по суті,
судова колегія вважає за можливе
розглянути справу без представника
скаржника.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

Ухвалою від 20.05.2014р. господарський суд
Івано-Франківської області прийняв до
свого розгляду позовну заяву ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" до КП
"Водотеплосервіс" про стягнення 61301,33
грн. 3% річних.

Ухвалою від 29.07.2014р. суд першої
інстанції відклав розгляд справи та
зобов'язав позивача надати суду
обґрунтований розрахунок суми
заборгованості та письмові пояснення
щодо відзиву на позовну заяву.
Невиконання вимог вказаної ухвали
стало підставою для залишення позовної
заяви без розгляду на підставі п.5 ч.1
ст.81 ГПК України.

Судова колегія, заслухавши пояснення
представника відповідача, розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали
справи, оцінивши наявні в ній докази,
вважає, що ухвалу суду слід скасувати,
виходячи з наступного:

Статтею 81 ГПК України встановлено, що
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо, зокрема, позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали, які
необхідні для вирішення спору (п.5 ч.1).

Відповідно пунктів 4.8, 4.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18, залишення
позову без розгляду - це форма
закінчення розгляду господарським
судом справи без прийняття рішення
суду в зв'язку з виявленням обставин,
які перешкоджають розглядові справи,
але можуть бути усунуті в майбутньому.
При вирішенні питання щодо залишення
позову без розгляду слід мати на увазі,
що застосування п.5 ч. 1 ст.81 ГПК України
можливо лише за наявності таких умов: 1)
додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання; 2) витребувані документи чи
явка представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті; 3)
позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу, чи
не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Статтею 75 ГПК України встановлено, що
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Згідно ст.ст. 32, 43 ГПК України, доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
суд першої інстанції, винісши ухвалу
про залишення позову без розгляду,
послався на приписи п.5 ч.1 ст. 81 ГПК
України, проте не взяв до уваги його
правової суті.

Незважаючи на те, що ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" на виконання вимог
ухвали суду від 29.07.2014р. не подала
розрахунку трьох відсотків річних,
проте в тексті позовної заяви (а.с. 4-6)
ним було наведене правове
обґрунтування обраного способу
захисту своїх порушених прав та,
відповідно до вказаного обґрунтування,
навів розрахунок заборгованості, який
він вважає вірним.

Слід зазначити, що в матеріалах справи
наявні: копія рішення господарського
суду Івано-Франківської області від
02.04.2012р. у справі №5010/147/2012-17/20 (в якому
зазначено як розмір основного боргу,
так і суми інфляційних нарахувань,
пені, трьох відсотків річних та
судового збору); докази, які
підтверджують часткове виконання
цього рішення (основний борг; докази
надані обома сторонами); пояснення обох
сторін із викладом їх правових позицій
з приводу можливості чи неможливості
нарахування трьох відсотків річних на
загальну стягувану суму згідно
вищезазначеного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
на момент винесення оскаржуваної
ухвали, в матеріалах справи були наявні
відповідні документи, яким суд, в силу
положень ст.43 ГПК України, повинен був
надати оцінку.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі
місцевий суд не навів конкретних
фактичних обставин, встановленню яких
перешкоджає неподання позивачем
витребуваних документів, а лише
зазначив про наявність недоліків в
поданому позивачем розрахунку. Ці
покликання суду першої інстанції не
приймаються судовою колегією до уваги,
оскільки недоліки розрахунку не
звільняють суд від обов'язку всебічно,
повно і об'єктивно розглянути всі
обставини справи.

Таку ж позицію займає Вищий
господарський суд України, зокрема, у
постановах від 23.10.2007р. у справі
№25-11/318-06-8431 та від 10.06.2006р. у справі
№А17/193 (36/54-06).

З огляду на наведене, вимоги
апеляційної скарги визнані судовою
колегією підставними та такими, що
підлягають до задоволення, а ухвала
суду першої інстанції - такою, що
прийнята із порушенням норм
процесуального права та підлягає
скасуванню відповідно до ст.104 ГПК
України.

Щодо розподілу сум судового збору,
пов'язаного з розглядом апеляційної
скарги, то такий здійснюється судом
першої інстанції за результатами
розгляду ним справи згідно із
загальними правилами статті 49 ГПК,
відповідно до п.4.8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. №7.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
задоволити.

Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 04.08.2014р.
у справі № 909/527/14 скасувати.

Справу передати на розгляд до
господарського суду
Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови складений
30.09.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Марко Р.І.