КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 911/1134/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

позивач: ОСОБА_2;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Бориспільської міської ради Київської
області

на рішення господарського суду
Київської області від 19.05.2014,

у справі № 911/1134/14 (суддя Щоткін О.В.),

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Бориспільської міської ради
Київської області

про визнання договору оренди землі
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 19.05.2014 у справі №
911/1134/14, повний текст якого складено
26.05.2014, позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Бориспільської міської ради
Київської області про визнання
договору оренди землі недійсним -
задоволено, а саме, визнано недійсним
на майбутнє договір оренди від 24.12.2008
земельної ділянки площею 1,1744 га, що
знаходится за адресою АДРЕСА_1,
кадастровий номер :04:031:0003,
укладений між фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_2 та Бориспільською
міською радою Київської області,
зареєстрований в Бориспільському
міському відділенні Київської
регіональної філії центру державного
земельного кадастру 16.07.2009, за №3.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що в укладеному 24.12.2008
між позивачем та відповідачем договорі
оренди землі відсутні передбачені ч. 1
ст. 15 Закону України «Про оренду землі»
істотні умови договору, що є підставою
для визнання такого договору
недійсним.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Київської області
від 19.05.2014 у справі № 911/1134/14 - скасувати
та прийняти нове, яким в позові -
відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відсутність зазначених
позивачем у позові умов договору
оренди не є безумовною підставою для
визнання його недійсним, а позивачем не
наведено жодних підстав, щодо
порушення його прав у зв'язку з
відсутністю у договорі даних умов.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Бориспільської міської ради Київської
області по справі № 911/1134/14 передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014
апеляційну скаргу Бориспільської
міської ради Київської області на
рішення господарського суду Київської
області від 19.05.2014 по справі №911/1134/14
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
призначено на 16.07.2014 о 10 год. 30 хв.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
16.07.2014 справу №911/1134/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014 справу
№911/1134/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю., розгляд
справи вирішено здійснювати в раніше
призначеному судовому засіданні -
16.07.2014 о 10:30 год.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014 розгляд
справи №911/1134/14 відкладено на 03.09.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
03.09.2014 справу №911/1134/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Власов Ю.Л., судді:
Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014 справу
№911/1134/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Власов Ю.Л.,
судді: Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю., розгляд
справи призначено на 01.10.2014 об 11:30 год.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
08.09.2014 справу №911/1134/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014 справу
№911/1134/14 прийнято до провадження
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л.,
Шаптала Є.Ю., розгляд справи ухвалено
здійснювати в раніше призначеному
судовому засіданні - 01.10.2014 об 11:30 год.

Представник відповідача в судове
засідання 01.10.2014 своїх представників не
направив, однак, в судовому засіданні
16.07.2014 підтримав апеляційну скаргу.

Позивач в судовому засіданні 01.10.2014
проти апеляційної скарги заперечував,
просив залишити її без задоволення, а
оскаржуване відповідачем рішення - без
змін.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 24.12.2008 між позивачем
Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2, як
орендарем, та відповідачем
Бориспільською міською радою
Київської області, як орендодавцем,
укладено договір оренди землі,
відповідно до умов якого відповідач
передав позивачу в платне користування
терміном на 10 років земельну ділянку
площею 1,1744 га під об'єктами
незавершеного будівництва, які
належать позивачу, за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :04:031:0003.

Договір зареєстрований 16.07.2009 в
Бориспільському міському відділенні
Київської регіональної філії центру
державного земельного кадастру під №
36.

Як зазначав позивач, в зазначеному
договір відсутні обов'язкові умови
передбачені ст. 15 ЗУ "Про оренду землі",
а саме: умови збереження стану об'єкта
оренди та умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, що
відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про оренду
землі", що є підставою для визнання
договору недійсним.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначав, що відсутність вищевказаних
умов договору оренди не є безумовною
підставою для визнання його недійсним,
а позивачем не наведено жодних підстав,
щодо порушення його прав у зв'язку з
відсутністю у договорі даних умов.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 210 Цивільного колексу
України та ч. 1 ст. 20 ЗУ "Про оренду землі"
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації, після чого він
відповідно до ст. 18 ЗУ "Про оренду землі"
набирає чинності.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення право стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 15
Закону України "Про оренду землі" (в
редакції, яка діяла на момент
укладення, а також державної
реєстрації договору), який є
спеціальним законом з питань
регулювання відносин оренди землі та
відповідно має пріоритетне
застосування у спірних відносинах,
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

При цьому спеціальна норма частини
другої ст. 15 Закону України "Про оренду
землі" (в редакції, яка діяла на момент
укладення, а також державної
реєстрації договору) визначає, що
відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Аналогічна правова позиція викладена в
пункті 2.26. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин".

Договір оренди землі може бути
припиненим лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути вже здійснене за
ним користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена в
пункті 2.29 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин".

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" правовідносини,
пов'язані з визнанням правочинів
(господарських договорів) недійсними,
регулюються ЦК України, ГК України,
Земельним кодексом України, Законами
України "Про оренду землі", "Про
приватизацію державного майна", "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)", "Про
іпотеку", "Про страхування", "Про банки і
банківську діяльність", "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" та іншими
актами законодавства. Правочин може
бути визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом. Загальні
підстави і наслідки недійсності
правочинів (господарських договорів)
встановлені статтями 215, 216 ЦК України,
статтями 207, 208 ГК України. Правила,
встановлені цими нормами, повинні
застосовуватися господарськими судами
в усіх випадках, коли правочин вчинений
з порушенням загальних вимог частин
першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК
України і не підпадає під дію інших
норм, які встановлюють підстави та
наслідки недійсності правочинів,
зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057 1 ЦК
України, абзацу другого частини шостої
статті 29 Закону України "Про
приватизацію державного майна",
частини другої статті 20 Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
частини другої статті 15 Закону України
"Про оренду землі", статті 12 Закону
України "Про іпотеку", частини другої
статті 29 Закону України "Про
страхування", статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність",
статті 7 1 Закону України "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" тощо. Отже,
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" не є підставою
для визнання недійсним відсутність у
договорі істотних умов. На виняток з
цього правила відсутність у договорі
оренди землі хоча б однієї з істотних
умов є підставою для визнання його
недійсним (частина друга статті 15
Закону України "Про оренду землі"). При
цьому вирішуючи спір про визнання
договору оренди землі недійсним у
зв'язку з відсутністю в ньому
передбаченої частиною першою статті 15
названого Закону істотної умови суд
має застосовувати цю ж норму у
редакції, що була чинною на момент
укладення договору, а не на момент його
державної реєстрації.

Колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що в укладеному 24.12.2008 між
позивачем та відповідачем, та
зареєстрованому 16.07.2009 в
Бориспільському міському відділенні
Київської регіональної філії центру
державного земельного кадастру під №
36 договорі оренди землі відсутні:

- умови передачі у заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки;

- умови збереження стану об'єкта оренди.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що в укладеному - 24.12.2008 між позивачем та
відповідачем, та зареєстрованому -
16.07.2009 в Бориспільському міському
відділенні Київської регіональної
філії центру державного земельного
кадастру під № 36, договорі оренди
землі відсутні: умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
та умови збереження стану об'єкта
оренди, які у відповідності ч. 1 ст. 15
Закону України "Про оренду землі" (в
редакції, яка діяла на момент
укладення, а також державної
реєстрації договору) є істотними
умовами договору, відсутність яких
згідно приписів ч. 2 ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, яка діяла
на момент укладення, а також державної
реєстрації договору) є підставою для
визнання договору недійсним, колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що вимога позивача про
визнання недійсним договору оренди
землі від 24.12.2008 є законною,
обґрунтованою та підлягає задоволенню,
а зазначений договір підлягає визнанню
судом недійсним на майбутнє як такий,
що суперечить чинному законодавству.

Вищевикладеним спростовуються,
викладені відповідачем в апеляційній
скарзі, доводи відповідача про те, що
відсутність зазначених позивачем у
позові умов договору оренди не є
безумовною підставою для визнання його
недійсним.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Бориспільської
міської ради Київської області на
рішення господарського суду Київської
області від 19.05.2014 у справі № 911/1134/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 19.05.2014, у справі №
911/1134/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/1134/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Є.Ю. Шаптала