РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Справа №03/57-64

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич
С.П.

судді
Мамченко Ю.А. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Ткачу Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: - Мохнюка М.В., довіреність
№2 від 03.01.14р.;

відповідача: - ОСОБА_8., довіреність №1194
від 16.07.13р.;

- ОСОБА_9., довіреність №1194
від 16.07.13р.;

розглянувши апеляційні скарги
Приватної фірми "Скорпіон-Сервіс" та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
рішення господарського суду
Волинської області від 17 червня 2014 року
у справі №03/57-64 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Приватної фірми
"Скорпіон-Сервіс"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 28 140,00 грн. неустойки

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. За клопотання
представників відповідача про
технічну фіксацію судового процесу
проводилась технічна фіксація
судового процесу.

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2014 року, рішенням
господарського суду Волинської
області було задоволено позов ПП
"Скорпіон-сервіс" до ФОП ОСОБА_4 про
стягнення 28 140,00 грн. - неустойки,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 28 140,00 грн. - неустойки, 2 814,00
грн. - витрати на юридичну допомогу
адвоката, а також 281,40 грн. - державного
мита та 236,00 грн. - витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Крім того, управління
державної казначейської служби
України у місті Луцьку зобов'язано
повернути позивачу 1735,30 грн. - судового
збору.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення скасувати та прийняти нове,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог вважаючи, що прийняті судом
висновки не відповідають обставинам
справи, а також порушено норми
матеріального та процесуального права,
оскільки вважає, що позивачем не
представлено жодного доказу на
підтвердження існування ринку ПФ
"Скорпіон-Сервіс", окрім розпорядження
Луцької міської ради №383рр від 16
листопада 2000 року та рішення Луцької
міської ради №55/23 від 18 січня 2001 року,
які на даний час не мають юридичної
сили.

Також, відповідач вказує на те, що його
представнику, попри звернення до суду
із заявою про ознайомлення з
матеріалами справи №03/57-64, такого
доступу надано не було, а сама справа
була розглянута за відсутності
представника відповідача.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення змінити
та задоволити позов повністю,
стягнувши з відповідача 114 905,00 грн.,
тобто з урахуванням клопотання про
збільшення позовних вимог на суму 86 765,00
грн., оскільки суд неправомірно
повернув дану заяву у зв'язку зі
сплатою судового збору не в повному
обсязі, не врахувавши положення ч.2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір", ст.ст.
49, 63 ГПК України та те, що при поданні
позову ПФ "Скорпіон-Сервіс" було
сплачено судовий збір у розмірі 281,40
грн. Отже, враховуючи 1735,30 грн.,
сплачених за заявою про збільшення
позовних вимог, позивач дотримався
розміру судового збору, встановленого
законодавством України за подачу
позовної заяви майнового характеру (1,5
мінімальних розміру мінімальної
зарплати - 1827,00 грн.).

Позивач у своєму відзиві на апеляційну
скаргу відповідача вважає рішення про
стягнення неустойки таким, що прийняте
у чіткій відповідності з нормами
матеріального та процесуального права
(не погоджуючись лише в розмірі
стягненої неустойки), а апеляційна
скарга є необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню, оскільки
законність укладення договорів оренди
торгових площ на підставі відповідних
письмових угод преюдиційно встновлена
постановою Вищого господарського суду
України від 30 листопада 2010 року, у
справі №07/24-71, та постановою Верховного
суду України від 24 жовтня 2011 року.

11 липня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 було
прийнято до провадження та призначено
її розгляд на 03 вересня 2014 року.

11 липня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПФ "Скорпіон-Сервіс"
було прийнято до провадження та
призначено її розгляд на 03 вересня 2014
року в одному провадженні з
апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_4

03 вересня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду було
продовжено строк розгляду спору на 15
днів - до 26 вересня 2014 року, а в судовому
засіданні оголошено перерву до 18
вересня 2014 року з повідомленням сторін
спору.

18 вересня 2014 року, у судовому засіданні
представники відповідача заявили
відвід складу суду у зв'язку з
незадоволенням клопотання про огляд
речових доказів - спірних торгівельних
площ, у задоволенні якого було
відмовлено ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду.

18 вересня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
розгляд справи було відкладено на 25
вересня 2014 року.

У судовому засіданні представники
сторін підтримали доводи, викладені в
апеляційних скаргах та відзиві.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги та відзиву
на неї, перевіривши повноту з'ясування
та доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, дослідивши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права встановила що:

16 листопада 2000 року, розпорядженням
голови Луцької міської ради №383рр з 01
грудня 2000 року було надано статус ринку
торговим рядам території прилеглій до
ринку "Завокзальний", яка була
відведена ПФ "Скорпіон-сервіс". (т.1,
а.с.78)

18 січня 2001 року, рішенням Луцької
міської ради №16/9 було затверджено
розпорядження міського голови №383рр
від 16 листопада 2000 року "Про надання
статусу ринку". (т.1, а.с.91-92)

29 березня 2002 року, рішенням №20/8 Луцької
міської ради було затверджено ПФ
"Скорпіон-сервіс" проект відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони на вул. Кравчука та вирішено
надати їй на умовах оренди на 25 років
земельну ділянку на вул. Кравчука
(кадастровий номер 22065020) загальною
площею 0,1422 га для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони на вул. Кравчука. (т.1, а.с.94-96)

17 квітня 2002 року, актом визначення меж
земельної ділянки в натуру (на
місцевості), на підставі рішення сесії
Луцької міської ради №20/8 від 29 березня
2002 року, управлінням земельних
ресурсів було відведено в натурі
земельну ділянку ПФ "Скорпіон-сервіс"
для будівництва та обслуговування
торгово-пішохідної зони в районі
Завокзального ринку між вулицями
Кравчука та Карпенка-Карого загальною
площею 0,1422 га. (т.1, а.с.93).

22 квітня 2002 року, між Луцькою міською
радою, як орендодавцем, та ПФ
"Скорпіон-сервіс", як орендарем, було
укладено нотаріально посвідчений
Договір оренди земельної ділянки
строком на 25 років для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони в районі Завокзального ринку між
вул. Кравчука та Карпенка-Карого у м.
Луцьк, загальною площею 1422 м2. (т.1, а.с.79)

01 червня 2008 року, між ПФ
"Скорпіон-сервіс", як орендодавцем, та
ФОП ОСОБА_4, як орендарем, було укладено
Угоду надання в користування торгових
площ, відповідно до умов якої
адміністрація надає, а підприємець
приймає в платне строкове користування
торгову площу 17,5 м2 на торговому ряду
пішохідно-торгової зони ринку ПФ
"Скорпіон сервіс" між вул. Кравчука та
вул. Карпенка-Карого, місце НОМЕР_2, для
встановлення тимчасової споруди і
здійснення торгівельної діяльності з
метою зберігання та продажу
промислового або продовольчого товару,
зі сплатою 67,00 грн. за 1 м2 в місяць,
терміном до 31 грудня 2008 року. (т.1, а.с.12)

Пунктом 6.2 Угоди передбачено, що кожна
зі сторін може відмовитися від угоди
про надання в користування торгових
площ в будь який час, письмово
попередивши другу сторону за один
місяць.

Пунктом 3.16 Угоди передбачено, що
підприємець зобов'язаний в належному
стані передати площі, вказані в пункті
1.1 цієї угоди адміністрації на протязі 2
днів після припинення дії угоди.

03 жовтня 2008 року, наказом директора ПФ
"Скорпіон-сервіс" №15 "Про відмову від
угод надання в користування торгових
площ", у зв'язку з виробничою
необхідністю, будівництвом 2-ї черги ТЦ
"Ювант" наказано ПФ "Скорпіон-сервіс"
відмовитися від угод надання в
користування торгових площ з
суб'єктами господарської діяльності, в
т.ч. з відповідачем - ФОП ОСОБА_4 (а.с.13)

Позивачем було долучено до матеріалів
справи повторне повідомлення
(роз'яснення) №156 від 19 листопада 2008
року, в якому ПФ "Скорпіон-сервіс"
підтвердила рішення адміністрації про
розірвання угоди з відповідачем шляхом
відмови від неї з 15 листопада 2008 року та
надала 1 календарний місяць з дати
вручення цього письмового повторного
повідомлення (роз'яснення) для
вивезення товарно-матеріальних
цінностей і звільнення торгової площі
(демонтажу та вивезення металевої
конструкції). (т.1, а.с.14)

20 листопада 2008 року, ПФ
"Скорпіон-сервіс" в особі працівників
даної фірми (інспектора з кадрів
Єкименко О.М., директора ТЦ "ЮВАНТ"
Ольховича Р.Л., юриста Соколова Ю.Б.)
було складено акт про вручення
повідомлення (роз'яснення) №156 від 19
листопада 2008 року відповідачу - ОСОБА_4,
в якому зазначено, що відповідач
відмовився від підпису. (т.1, а.с.15)

Також, інспектором з кадрів ПФ
"Скорпіон-сервіс" Єкименко О.М. було
складено список згрупованих
внутрішніх поштових відправлень ПФ
"Скорпіон-сервіс" підприємцям, в т.ч.
відповідачу. (т.1, а.с.32)

Проте відповідач займану торгову площу
не звільнила та продовжила
користуватись нею, про що було складено
акт про повернення торгових площ від 17
квітня 2010 року. (т.1, а.с.33)

02 квітня 2010 року, ПП "Скорпіон-сервіс"
звернулась до господарського суду
Волинської області з позовом до ФОП
ОСОБА_4 про стягнення 28140,00 грн.
неустойки, нарахованої за період з 29
березня 2009 року по 29 березня 2010 року, за
прострочення виконання зобов'язання
щодо повернення переданої у
користування торгової площі. (т.1, а.с.2-7)

17 червня 2010 року, рішенням
господарського суду Волинської
області, у справі №03/57-64, залишеним без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від 21
січня 2014 року, було відмовлено у
задоволенні позову, з підстав, що
позивачем був пропущений 6-місячний
строк, встановлений ч.6 ст. 232 ГК України,
для стягнення штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання.
(т.1, а.с.109-113, 212-216)

18 серпня 2010 року, рішенням Луцької
міської ради №65/61 було витребувано у
позивача докази зведення ним
торгівельних об'єктів на орендованій
комунальній земельній ділянці Луцької
міської ради площею 0,1422 га, яке
останній не виконав. (т.1, а.с.175-176)

13 жовтня 2010 року, рішенням Луцької
міської ради №67/100 було надано
приватним-підприємцям - власникам
розташованих на комунальній землі
торгових кіосків (НОМЕР_3) в оренду
земельну ділянку площею 0,1422 га між
вулицями Кравчука і Карпенка-Карого
для обслуговування торгових кіосків, в
тому числі позивачу. (т.1 а.с.177-178)

09 березня 2011 року, постановою Луцького
міськрайонного суду, у справі №2-а-623/11,
яка була залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного від 09 березня 2011
року, було визнано протиправним і
скасовано рішення Луцької міської ради
№67/100 від 13 жовтня 2010 року.

29 травня 2013 року, рішенням Луцької
міської Ради №41/23 "Про скасування
рішень виконкому та розпоряджень
міської ради" було скасовано рішення
виконкому №394 від 17 серпня 2000 року, №487
від 28 вересня 2000 року, №185 від 29 березня
2001 року, №536 від 28 вересня 2001 року,
згідно з якими позивачу було надано в
оренду комунальну земельну ділянку
площею 0,076 га та 0,1422 га для
обслуговування торгових кіосків, що
розташовані на торгово-пішохідній зоні
між вулицями Кравчука та
Карпенка-Карого в м. Луцьк, внесено
зміни до рішення Луцької міської ради
№16/9 від 18 січня 2001 року, виключивши з
тексту цього рішення цифри і слова "від
16 листопада 2000 року №383-рр Про надання
статусу ринку", також, зазначено про те,
що вважати чинними рішення Луцької
міської ради №64/57 від 04 серпня 2010 року
та №67/100 від 13 жовтня 2010 року (щодо
надання в оренду земельної ділянки
комунальних земель між вулицями
Кравчука та Карпенка-Карого приватним
підприємцям - власникам торгових
кіосків для обслуговування цих
торгових кіосків), а також скасовано як
незаконне, через конфлікт інтересів,
розпорядження міського голови №383рр
від 16 листопада 2000 року "Про надання
статусу ринку". (т.1, а.с.182)

22 липня 2013 року, постановою Волинського
окружного адміністративного суду, у
справі №803/1345/13-а, було визнано
протиправним та скасовано рішення
Луцької міської ради №41/23 від 29 травня
2013 року "Про скасування рішень
виконкому та розпоряджень міської
ради". (т.2, а.с.16-19) Проте, дана постанова
не набрала законної сили, оскільки за
апеляційною скаргою на цю постанову
ухвалою Львівського адміністративного
суду від 12 вересня 2013 року було
відкрито апеляційне провадження.

30 жовтня 2013 року, рішенням Луцької
міської ради №46/110 "Про припинення
договорів оренди землі для будівництва
та обслуговування торгово-пішохідної
зони та для обслуговування торгових
кіосків", було припинено Договір оренди
земельної ділянки земельні площею 0,1422
га від 22 квітня 2002 року, отримані ним на
умовах оренди на підставі рішення
Луцької міської ради № 20/8 від 29 березня
2002 "Про надання земельної ділянки на
умовах оренди приватній фірмі
"Скорпіон-сервіс" для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони на вулиці Кравчука", у зв'язку із
закінченням строку дії оренди, і
зобов'язано ПФ "Скорпіон-сервіс"
повернути вказані ділянки Луцькій
міській раді. (т.1, а.с.183)

22 січня 2014 року, рішенням
господарського суду Волинської
області у справі №903/1490/13, залишеним без
змін постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від 13
травня 2014 року, було визнано недійсним
п.1 рішення Луцької міської ради №46/110
від 30 жовтня 2013 року щодо припинення
Договору оренди земельної ділянки,
площею 0,1422 га від 22 квітня 2002 року у
зв'язку з набуттям права власності на
споруди, що розташовані на орендованій
земельній ділянці іншими
особами-підприємцями. Також, визнано
частково недійсним п.3 рішення Луцької
міської ради №46/110 від 30 жовтня 2013 року
в частині зобов'язання ПФ
"Скорпіон-сервіс" повернути вказану у
п.1 цього рішення земельну ділянку. (т.2,
а.с.20-23)

30 квітня 2014 року, постановою Вищого
господарського суду України, у справі
№03/57-64, було скасовано рішення
господарського суду Волинської
області від 17 червня 2010 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 21 січня 2014
року, а справу №03/57-64 передано на новий
розгляд до господарського суду
Волинської області. (т.2, а.с.45-50)

Скасовуючи рішення місцевого та
постанову апеляційного господарського
судів, суд касаційної інстанції
зазначив, що суд апеляційної інстанції,
підтримуючи висновок місцевого
господарського суду про відмову у
позові, в порушення вимог ст.ст. 43, 105 ГПК
України, не вказав яким чином рішення
Луцької міської ради № 41/23 від 29 травня
2013 року "Про скасування рішень
виконкому та розпоряджень міської
ради" стосується предмету даного спору,
та не навів норм чинного законодавства
України, якими він керувався. До того ж,
неустойка у даній справі стягується за
період з 29 березня 2009 року по 29 березня
2010, в той час як рішення Луцької міської
ради №41/23 прийнято 29 травня 2013 року.

26 лютого 2014 року, рішенням Луцької
міської ради №55/23 "Про правове
врегулювання конфліктної ситуації та
захист прав суб'єктів малого бізнесу на
комунальній земельній ділянці між
вулицями Кравчука і Карпенка-Карого у
місті Луцьку (площею 0,1422 га)" було
визначено, що згідно з відповідними
документами та на підставі чинних
рішень Луцької міської ради № 41/23 від 29
травня 2013 року та №46/110 від 30 жовтня 2013
року, стосовно земельної ділянки
міської комунальної власності площею
0,1422 га між вулицями Кравчука і
Карпенка-Карого у місті Луцьку
відсутні будь-які договори оренди,
користування землею із попереднім
землекористувачем.

Також, встановлено, що на даній
земельній ділянці розташовані існуючі,
споруджені в установленому чинним на
той час законодавством порядку, об'єкти
для провадження підприємницької
діяльності - торгові кіоски, які на
правах приватної власності належать
підприємцям, у т.ч. відповідачу - ОСОБА_4
(т.2, а.с.34-35)

13 червня 2014 року, позивач звернувся з
клопотанням про збільшення позовних
вимог та просив стягнути неустойку за
період з 29 вересня 2009 року по 29 квітня
2013 року в сумі 114905,00 грн. (т.2, а.с.57-58)

17 червня 2014 року, рішенням
господарського суду Волинської
області, у справі №03/57-64, при новому її
розгляді, позов було задоволено,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 28140,00 грн. - неустойки, 2 814,00 грн.
- витрати на юридичну допомогу
адвоката, а також 281,40 грн. - державного
мита та 236,00 грн. - витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Крім того,
зобов'язано управління державної
казначейської служби України у місті
Луцьку повернути позивачу 1735,30 грн. -
судового збору. (т.2,а.с.70-74)

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив з того, що
Угода про користування торговими
площами від 01 червня 2008 року була
розірвана між сторонами 21 листопада 2008
року, після чого відповідач свої
зобов'язання щодо повернення
орендованої ділянки не виконав, а тому
згідно зі ч.2 ст. 785 ЦК України в позивача
виникло право на стягнення неустойки з
29 березня 2009 року по 29 березня 2010 року.
Судом також було відмовлено у
задоволенні заяви про збільшення
позовних вимог, оскільки при її подачі
позивач сплатив судовий збір в
неповному розмірі, як це визначено ч.2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір"
на підставі ч.4 ст. 63 ГПК України та
розглянув даний спір за первісними
позовними вимогами.

Крім того, судом не було прийнято
рішення Луцької міської ради №41/23 від 29
травня 2013 року, оскільки неустойка у
даній справі стягується з 29 травня 2009
року по 29 травня 2010 року.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 слід
задоволити, а апеляційна скарга ПФ
"Скорпіон сервіс" не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу в суді
кожна особа вправі здійснювати шляхом
звернення з позовом, предмет якого або
кореспондує із способами захисту,
визначеними у ст. 16 ЦК України,
договором або іншим законом. Одним із
способів захисту цивільного права та
інтересу може бути вимога про
примусове виконання зобов'язання та
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст. 785 ЦК України, за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Як вбачається із матеріалів справи, 01
червня 2008 року між сторонами виникли
господарські правовідносини на
підставі Угоди надання в користування
торгових площ, за умовами якої позивач
надає, а відповідач приймає в платне
строкове користування торгову площу
розміром 17,5 м2 на торговому ряду
пішохідно-торгової зони ринку ПФ
"Скорпіон сервіс" між вул. Кравчука та
вул. Карпенка-Карого, місце НОМЕР_2, для
встановлення тимчасової споруди і
здійснення торговельної діяльності з
метою зберігання та продажу
промислового або продовольчого товару.

Пунктом 6.2 Угоди передбачено, що кожна
зі сторін може відмовитися від Угоди
про надання в користування торгових
площ в будь-який час, письмово
попередивши другу сторону за один
місяць.

Згідно з п.3.15 Угоди підприємець
зобов'язаний в належному стані
повернути отриману площу протягом 2-ох
днів після припинення її дії.

На час укладення цієї Угоди діяли
розпорядження міського голови №383 "Про
надання статусу ринку" від 16 листопада
2000 року, а також "Правил торгівлі на
ринках", затверджених наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації
України, Державного комітету
стандартизації, метрології та
сертифікації України №57/188/84/105 від 26
лютого 2002 року.

Верховний Суд України у постанові від 24
жовтня 2011 року по справі №07/33-71 дійшов
висновку про те, що угода про надання в
користування торгових площ за своєю
правовою природою є договорами оренди
(найму) торгових площ, а право
адміністрації ринку укладати письмові
угоди з продавцями про надання
торговельних місць було передбачено
п.20 "Правил торгівлі на ринках", діючих
на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до ст. 11128 ГПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України, які зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Згідно абз.3 п.13 зазначених вище "Правил
торгівлі на ринках", торговельне місце -
площа, відведена для розміщення
необхідного для торгівлі інвентарю
(вагів, лотків) та здійснення продажу
продукції з прилавків (столів),
транспортних засобів, причепів, візків
(у тому числі ручних), у контейнерах,
кіосках, палатках, тощо.

Доказів створення таких торгових місць
або торгових об'єктів для продавців,
після виділення земельної ділянки в
оренду та надання цій земельній
ділянці статусу ринку, позивачем
надано не було, як не було надано ПФ
"Скорпіон сервіс" на вимогу Луцької
міськради (рішення №65/61 від 18 серпня 2010
року) документів про право власності
орендаря на торгові кіоски, що
розташовані на орендованій ним
комунальній земельній ділянці площею
1422 м2.(т.1 а.с.175-176)

Крім того, 03 жовтня 2008 року, згідно
наказу директора фірми №15, позивачем
було прийнято рішення про відмову від
Угоди про надання в користування
торгових площ, у зв'язку з виробничою
необхідністю, будівництвом 2-ї черги ТЦ
"Ювант" наказано ПФ "Скорпіон-сервіс"
відмовитися від угод надання в
користування торгових площ з
суб'єктами господарської діяльності, в
т.ч. з відповідачем - ФОП ОСОБА_4
Повідомлення суб'єктів господарської
діяльності про відмову від угод
проводити через адміністрацію ТЦ
"Ювант" в ході справляння оплати за
користування торговою площею. (а.с.13)

Приписами ст. 785 ЦК України встановлено,
що у разі припинення договору найму
наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. У разі
невиконання наймачем обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

В підтвердження належного
повідомлення відповідача про
припинення дії Угоди від 01 червня 2008
року, позивачем було надано до
матеріалів справи повторне
повідомлення (роз'яснення) №156 від 19
листопада 2008 року, акт про вручення
повідомлення (роз'яснення) від 20
листопада 2008 року та список
згрупованих внутрішніх поштових
відправлень ПФ "Скорпіон-сервіс", які
були враховані господарським судом
першої інстанції як належний доказ
повідомлення відповідача про
розірвання з ним цієї Угоди і зроблено
висновок, що угода розірвана між
сторонами 21 листопада 2008 року та у
позивача виникло право на нарахування
неустойки за період з 29 березня 2009 року
по 29 березня 2010 року.

Проте, колегія суддів критично
відноситься до наданих позивачем
доказів, оскільки будь-яких даних про
відправлення відповідачу повторного
повідомлення (роз'яснення) №156 від 19
листопада 2008 року не має (т.1, а.с.14), акт
про вручення повідомлення (роз'яснення)
від 20 листопада 2008 року складений
представниками ПФ "Скорпіон-сервіс" та
ТЦ "Ювант", які є зацікавленими особами,
завчасно з висновком, що вона
відмовилась від отримання
повідомлення та від підпису. (текст
складений на друкованому засобі на
відміну від прізвища, імені та
по-батькові відповідача, що виконано
від руки)(т.1, а.с.15). Що ж до списку
згрупованих внутрішніх поштових
відправлень, то з даного списку
неможливо встановити, ані дати
відправлення кореспонденції, ані кому
вона направлялись, ані складу самої
кореспонденції і чи вона була отримана
адресатом. (т.1, а.с.32) і вважає, що
позивач не повідомив належним чином
відповідача про розірвання Угоди
надання в користування торгових площ
від 01 червня 2008 року шляхом відмови від
неї, а тому позивач не набув права на
стягнення неустойки з відповідача по
справі.

Приймаючи рішення у даній справі,
місцевий господарський суд не прийняв
до уваги, що позивачем у встановленому
законом порядку не підтверджено
зведення торгових об'єктів, торгових
площ на земельній ділянці, яка була
передана йому в оренду, а також не
довів, що він повідомив належним чином
відповідача про розірвання Угоди
надання в користування торгових площ
від 01 червня 2008 року, а тому позовні
вимоги у стягнення неустойки у розмірі
114 905,00 грн. з ФОП ОСОБА_4 є
безпідставними і не підлягають
задоволенню.

Щодо посилань ПФ "Скорпіон-сервіс" у
своїй апеляційній скарзі на те, що
місцевим господарським судом було
неправомірно відмовлено у прийнятті
заяви про збільшення позовних вимог, за
якою просив стягнути неустойку за
період з 29 березня 2009 року по 29 квітня
2013 року у розмірі 114 905,00 грн., оскільки
при її подачі сплачено судовий збір не
в повному обсязі, колегія суддів
зазначає, що відповідно до абз.2 ч.2 ст. 6
Закону України "Про судовий збір", у
разі якщо розмір позовних вимог
збільшено або пред'явлено нові позовні
вимоги, недоплачену суму судового
збору необхідно сплатити до звернення
до суду з відповідною заявою.

Позивачем, при зверненні з позовом до
суду про стягнення з ФОП ОСОБА_4
неустойки з 29 березня 2009 року по 29
березня 2010 року у розмірі 28140,00 грн., 01
квітня 2010 року було сплачено державне
мито у розмірі 281,40 грн. (платіжне
доручення №205, т.1, а.с.10) на підставі
декрету КМ України "Про державне мито".

13 червня 2014 року, після набрання
чинності Закону України "Про судовий
збір", позивач звернувся з клопотанням
про збільшення позовних вимог та
просив стягнути з відповідача 114905,00
грн. неустойки за період з 29 вересня 2009
року по 29 квітня 2013 року, сплативши
судовий збір у розмірі 1735,30 грн.
(платіжне доручення №1066, т.2, а.с.59)

Згідно п.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за позови майнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5
розміру заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
відповідно розмір судового збору
складає 2298,10 грн.

Відповідно до п.2.8. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України №7
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI ГПК України" від
21 лютого 2013 року, у разі коли позивач на
підставі ч.4 ст. 22 ГПК України до
прийняття рішення зі справи збільшив
розмір позовних вимог чи до початку
розгляду справи по суті змінив предмет
або підставу позову, в зв'язку з чим
зросла ціна позову, він відповідно до
абз.2 ч.2 ст. 6 Закону України "Про судовий
збір" повинен сплатити недоплачену в
зв'язку з цим суму судового збору до
звернення з відповідною заявою до
господарського суду.

Таким чином, розмір судового збору,
який повинен був сплатити позивач при
збільшенні позовних вимог складає 2016,70
(2298,10 - 281,40) грн., а сплачено 1735,30 грн., що
не відповідає вимогам ст. 6 Закону
України "Про судовий збір", а тому
доводи викладені в апеляційній скарзі
ПФ "Скорпіон-сервіс" на те, що місцевим
господарським судом було неправомірно
відмовлено у прийнятті заяви про
збільшення позовних вимог
безпідставні та не підлягають
задоволенню.

Вищий господарський суд України,
скасовуючи рішення господарського
суду Волинської області від 17 червня 2010
року та постанову Львівського
апеляційного господарського суду від 21
січня 2014 року, зазначив, що судом не
вказано яким чином рішення Луцької
міської ради №41/23 від 29 травня 2013 року
"Про скасування рішень виконкому та
розпоряджень міської ради" стосується
предмету даного спору.

Відповідно до ст.11112 ГПК України,
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

У виконання вказівок Вищого
господарського суду, господарський суд
Волинської області у оскаржуваному
рішенні дослідив та вірно відмітив, що
доводи відповідача щодо посилань на
рішення Луцької міської ради №41/23 від 29
травня 2013 року "Про скасування рішень
виконкому та розпоряджень міської
ради", рішення Луцької міської ради
№55/23 від 26 лютого 2014 року "Про правове
врегулювання конфліктної ситуації та
захист прав суб'єктів малого бізнесу на
комунальній земельній ділянці між
вулицями Кравчука і Карпенка-Карого у
місті Луцьку (площею 0,1422 га)" не
стосуються предмету даного спору,
оскільки предметом позову є неустойка,
яка стягується за період з 29 березня 2009
року по 29 березня 2010 року, в той час як
рішення Луцької міської ради №41/23
прийнято 29 травня 2013 року. Крім того, на
даний час у провадженні Львівського
апеляційного адміністративного суду
перебуває постановою Волинського
окружного адміністративного суду у
справі №803/1345/13-а від 22 липня 2013 року,
якою було визнано протиправним та
скасовано рішення Луцької міської ради
№41/23 від 29 травня 2013 року "Про
скасування рішень виконкому та
розпоряджень міської ради".

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування полягає не
лише в поданні особами доказів, а й у
доведенні їх переконливості, що
скаржником зроблено не було.

На підставі наведеного, заслухавши
пояснення представників сторін,
розглянувши доводи апеляційних скарг,
дослідивши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та їх юридичну оцінку,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу
відповідача ФОП ОСОБА_4 слід
задоволити, а апеляційну скаргу
позивача залишити без задоволення,
рішення господарського суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволені позовних
вимог ПФ "Скорпіон-сервіс" відмовити.

Відповідно до вимог ст.ст. 49, 105 ГПК
України господарські витрати за подачу
ФОП ОСОБА_4 апеляційної скарги
підлягають стягненню з позивача на
користь відповідача у розмірі 913,50 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги
Приватної фірми "Скорпіон-сервіс" -
відмовити.

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 - задоволити.

Рішення господарського суду
Волинської області від 04.07.14 р. у справі
№03/57-64 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити.

Стягнути з Приватної фірми
"Скорпіон-сервіс" (43010, м. Луцьк, вул.
Шевченка, 35, ) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 913,50 (дев'ятсот
тринадцять грн. 50 коп.) грн. - судових
витрат за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №03/57-64 повернути господарському
суду Волинської області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Саврій В.А.