ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року Справа № 910/5966/14

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Нестле Україна"

на постанову
Київського апеляційного

господарського суду
від 13.08.2014 р.

у справі № 910/5966/14
господарського суду міста Києва

за позовом
Антимонопольного комітету України

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Нестле Україна"

третя особа Головне управління
Державної казначейської служби

України в місті
Києві

про стягнення штрафу та
пені

за участю представників:

Антимонопольного комітету України -
Максименко А.П.;

ТОВ "Нестле Україна" - Черненко
Ю.В.;

ГУ Державної казначейської
служби України в місті Києві - не
з'явилися;

в с т а н о в и л а :

Антимонопольний комітет України
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нестле
Україна" про стягнення штрафу у розмірі
500 000,00 грн. та пені у розмірі 500
000,00 грн. за вчинення порушення,
передбаченого ст. 151 Закону України "Про
захист економічної конкуренції".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що відповідач вчинив
порушення, передбачене ст. 151 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", що встановлено у рішенні
Адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України №
25-р/тк від 27.09.2013 р. Згідно ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" відповідач за вчинення
вищезазначеного порушення має
сплатити штраф та пеню, вимоги про
стягнення яких заявлені позивачем (т.1
а.с.5-8).

Відповідач у справі - ТОВ "Нестле
Україна" у відзиві на позов проти
задоволення заявлених вимог
заперечував, посилаючись на те, що
сплатив штраф у встановлені
законодавством строки (т.1 а.с.50-51).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 р. у задоволенні позову
відмовлено повністю (т.1 а.с.114-121).

Відмовляючи у задоволенні заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач 29.10.2013 р.
виконав належним чином рішення
позивача № 25-р/тк від 27.09.2013 р. року
шляхом сплати відповідної суми штрафу
на рахунок УДКСУ у Подільському районі
міста Києва № 0008 до
місцевого бюджету.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р.
рішення господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 р. скасовано, позов
задоволено повністю (т.1 а.с.159-166).

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою та
просить її скасувати, залишивши в силі
рішення суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
неправильним застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права (т.2
а.с.3-9).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Під час вирішення спору у даній справі
по суті заявлених вимог та перегляду
прийнятого рішення в апеляційному
порядку, судами встановлені наступні
обставини.

Рішенням тимчасової Адміністративної
колегії Антимонопольного комітету
України від 27.09.2013 р. № 25-р/тк "Про
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції та
накладення штрафу" на ТОВ "Нестле
Україна" накладено штраф у розмірі 500
000,00 грн. за вчинення порушення, яке
передбачене ст. 15 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді поширення інформації що
вводить в оману.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
особа, на яку накладено штраф за
рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу.

Судами встановлено, що копія рішення
надіслана із супровідним листом
Антимонопольного комітету України від
09.10.2013 р. № 127-26/09-9869 та
отримана відповідачем 11.10.2013 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення №
392, отже, строк сплати штрафу
закінчився 11.12.2013 р.

У вказаному супровідному листі
Антимонопольний комітет України
вказав рахунки для зарахування коштів
від санкцій, зазначивши код
класифікації доходів бюджету 21081100
"Адміністративні штрафи та інші
санкції", символ звітності 106. При цьому,
реквізитів рахунків АМК України не
вказав, зобов'язавши звернутись для їх
отримання до органів Державної
казначейської служби України за місцем
реєстрації.

29.10.2013 р. згідно платіжного доручення №
907154 ТОВ "Нестле Україна" сплатило 500 000,00
грн. в якості оплати штрафу згідно
рішення АМК України. Сплачені грошові
кошти були зараховані на рахунок УДКСУ
у Подільському р-ні м. Києва з
балансовим номером місцевого бюджету
0008)

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що рішенням тимчасової
Адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України від
27.09.2013 р. № 25-р/тк на відповідача було
накладено штраф за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції в сумі 500 000 грн., але
останній станом на момент звернення до
суду його не сплатив. При цьому, як
стверджує позивач, несплата штрафу у
встановлений законодавством строк
обумовила нарахування пені в сумі 500
000,00 грн.

Дійшовши висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
29.10.2013 р. виконав належним чином рішення
позивача № 25-р/тк від 27.09.2013 р. шляхом
сплати відповідної суми штрафу на
рахунок УДКСУ у Подільському р-ні м.
Києва № 0008 до
місцевого бюджету. При цьому, місцевим
господарським судом зроблено висновок
про відсутність вини відповідача у
тому, що кошти було зараховано не на
потрібний рахунок.

З таким висновком обгрунтовано не
погодився суд апеляційної інстанції.

Так, в силу ч. 3 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", особа,
на яку накладено штраф, за рішенням
органу Антимонопольного комітету
України, сплачує його у двомісячний
строк з дня одержання рішення про
накладення штрафу.

Відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
протягом п'яти днів з дня сплати штрафу
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надіслати до Комітету документи, що
підтверджують сплату штрафу. Суми
стягнутих штрафів зараховуються до
Державного бюджету.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону
України "Про захист від
недобросовісної конкуренції" суми
стягнутих штрафів та пені
зараховуються до Державного бюджету.

Крім того, відповідно до ст. 29
Бюджетного кодексу України, до доходів
загального фонду Державного бюджету
України належать кошти від санкцій
(штрафи, пеня тощо).

Між тим, судом апеляційної інстанції
встановлений факт перерахування
штрафу в розмірі 500 000,00 грн. на рахунок
місцевого бюджету.

Вказана обставина підтверджується
також листом ГУ Міндоходів у м.
Києві від 06.05.2014 р. № 4068/10/2615.20.06.15.

У відповідності до п. 30.1 ст. 30 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" моментом
виконання грошового зобов'язання є
дата зарахування коштів на рахунок
кредитора або видачі їх йому готівкою.
Відповідно до п. 14.1.95. ч. 1 ст. 14
Податкового кодексу України кредитор -
це юридична або фізична особа, яка має
підтверджені у встановленому порядку
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника, у тому числі щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника, а також
контролюючі органи - щодо податків та
зборів.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України
встановлено, що державний бюджет
України та місцеві бюджети є
самостійними.

Таким чином, відповідачем не сплачено
на рахунок Державного бюджету України
штраф в розмірі 500 000,00 грн. на виконання
рішення тимчасової Адміністративної
колегії Антимонопольного комітету
України від 27.09.2013 р. № 25-р/тк.

Судом апеляційної інстанції
правомірно спростовані висновки суду
першої інстанції про відсутність вини
відповідача в несплаті суми штрафу до
Державного бюджету України.

Так, чинне законодавство України
містить вимоги щодо сплати сум
стягнутих штрафів та пені до
Державного бюджету.

Необізнаність відповідача з
відповідними нормами чинного
законодавства України не може бути
підставою для звільнення відповідача
від виконання відповідних зобов'язань
та від відповідальності за таке
невиконання.

При цьому, Порядком взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України, місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань, затвердженим спільним
Наказом Міністерства доходів і зборів
України та Міністерства фінансів
України № 882/1 188 від 30.12.2013 р.,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
23.01.2014 р. за № 146/24923, передбачено
процедуру повернення помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань у випадках, передбачених
законодавством.

Отже, відповідач не позбавлений
можливості у встановленому порядку
повернути на свій поточний рахунок
помилково сплачені ним до місцевого
бюджету грошові кошти, про що зазначено
судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, оскільки
відповідачем, в порушення ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", не було виконано
зобов'язання щодо сплати до Державного
бюджету України штрафу в розмірі
500 000,00 грн., суд апеляційної
інстанції обгрунтовано задовольнив
позовні вимоги в цій частині.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", за кожний день
прострочення сплати штрафу стягується
пеня у розмірі півтора відсотка від
суми штрафу. Розмір пені не може
перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України.

За розрахунком позивача, відповідач
має сплатити, крім штрафу, пеню у
розмірі 500 000,00 грн., нараховану за
прострочення сплати штрафу за період з
12.12.2013 р. по 01.04.2014 р. включно.

Відповідно до частин 7, 9 статті 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" у разі несплати штрафу у
строки, передбачені рішенням, та пені,
органи Антимонопольного комітету
України стягують штраф та пеню в
судовому порядку. Суми стягнутих
штрафів та пені зараховуються до
державного бюджету.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Антимонопольного комітету України про
стягнення пені за прострочення сплати
штрафу правомірно визнані
обґрунтованими судом апеляційної
інстанції.

Враховуючи зазначене, підстав для
зміни чи скасування постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р. немає.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст.
1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 р. у
справі № 910/5966/14 господарського суду
міста Києва залишити без змін, а
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нестле
Україна" - без задоволення.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Васищак І.М.

Студенець В.І.