номер провадження справи 6/62/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014
Справа № 908/3490/14

За позовом Публічного
акціонерного товариства „Укртелеком"
в особі Запорізької філії ПАТ
„Укртелеком" (пр. Леніна, буд. 133, м.
Запоріжжя, 69005)

До Бердянської
районної державної адміністрації (пр..
Перемоги, буд. 3, м. Бердянськ
Запорізької області, 71112)

Про стягнення 5 799
грн. 63 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Пашко О.А. - дов. №511
від 11.12.2013р.

Від відповідача: не з'явився

Розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства „Укртелеком" в особі
Запорізької філії ПАТ „Укртелеком" м.
Запоріжжя до Бердянської районної
державної адміністрації м. Бердянськ
Запорізької області, про стягнення 5 799
грн. 63 коп., суд -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги
доступу до мережі Інтернет по договору
про надання послуг ADSL - підключення до
мережі Інтернет № 100031 від 05.10.2010р., за
період з грудня 2013р. по серпень 2014р. в
сумі 5 356 грн. 69 коп., інфляційні витрати
в сумі 253 грн. 18 коп., 3% річних в сумі 49
грн. 88 коп. та пеню в сумі 139 грн. 88 коп.

До судового засідання від позивача
надійшли додаткові пояснення, які
залучені до матеріалів справи.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, в якому зазначив
наступне: позивачем не було з'ясовано
обставини, що мають значення до справи
у повному обсязі, що привело до
невизначеності кола суб'єктів
правовідносин, відповідальних за
вчинення розрахунків по фінансовим
зобов'язанням. Тобто не було враховано,
що відповідач відповідно до статті 2
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» є місцевим органом
державної влади і фінансується
виключно із державного бюджету України
через Бердянське управління
Держказначейства України у
Запорізькій області, відповідно до
статті 43 Бюджетного кодексу України.
Відповідач вказує, що Бердянське
управління Держказначейства України у
Запорізькій області не входить в
структуру районної державної
адміністрації, тому не має прямого
підпорядкування райдержадміністрації
щодо вчинення розрахункових операцій.
Стосовно причин виникнення
заборгованості, то відповідно до
пункту 5.4 договору № 100031 від 05.10.2010р. про
надання послуги АDSL- підключення до
мережі Інтернет, укладеного між
відповідачем та позивачем, відповідач
був зобов'язаний проводити оплату
щомісяця до 20 числа поточного місяця на
підставі рахунків позивача,
виставлених до 10 числа поточного
місяця. Але незважаючи на надані
відповідачем платіжні доручення та
інші документи до Бердянського
управління Держказначейства України у
Запорізькій області, необхідні для
реєстрації та проведення платежу, що
підтверджується наданими до суду
копіями рахунків нарахованих за
надання телекомунікаційних послуг,
Бердянське управління
Держказначейства України у
Запорізькій області до 20 числа кожного
місяця кошти по цим рахункам позивачу
не перераховувало (відповідач надає
копію рахунку зареєстрованого в
казначействі 26.12.2013р. та копію рахунку
зареєстрованого в казначействі
15.09.2014р., та повідомляє що без надання
платіжних доручень, актів виконаних
робіт та інших документів органи
казначейства не реєструють фінансові
зобов'язання). На запитання відповідача
начальнику Бердянського управління
Держказначейства у Запорізької
області Микули С.А. надаються
відповіді, що в першу чергу
фінансуються захищені видатки бюджету,
а потім все інше. Для відповідача
залишається незрозумілим, при чому у
даному випадку захищені видатки
бюджету, якщо кошти за
телекомунікаційні послуги закладались
у щорічний кошторис і містяться в
платіжних дорученнях. Відповідач
відповідно до статей 2, 47 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації» є
місцевим органом державної влади,
фінансується виключно із Державного
бюджету та відповідно до пункту 9
статті 13 Бюджетного кодексу України, не
може створювати позабюджетних фондів
(тобто отримувати інші фінансові
надходження, крім коштів виділених із
Державного бюджету України). Згідно
наказу Державної казначейської служби
України від 29.04.2013р. № 68 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо переліку підтвердних документів
для реєстрації бюджетних зобов'язань
та проведення платежів», виключно до
компетенції органів Державного
казначейства відноситься
перерахування коштів за взяті
зобов'язання розпорядниками бюджетних
коштів. Тому, на підставі чинних
нормативних актів, відповідач вважає,
що заборгованість з оплати послуг
Інтернету перед позивачем виникла не з
вини відповідача. Відповідач вважає, що
для всебічного, повного та об'єктивного
розгляду даної справи необхідно
залучити відповідача - Бердянське
управління державної казначейської
служби в Запорізькій області з метою
надання ним пояснень щодо причини
виникнення затримки перерахування
коштів за виконані роботи. До того,
відповідач зазначає, що абзац перший на
другій сторінці позовної заяви
позивача містить посилання на частину 4
статті 232 Господарського кодексу
України, щодо зобов'язання відповідача
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляцій за весь
час прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми. В частині
4 статті 232 Господарського кодексу
України зазначено, що відсотки за
неправомірне користування чужими
коштами справляються по день сплати
суми цих коштів кредитору, якщо законом
або договором не встановлено для
нарахування відсотків інший строк.
Відповідач зазначає, що не
користувався коштами позивача, тому
вимоги про стягнення пені та інших
штрафних санкцій є безпідставними. За
приписами статті 193 Господарського
кодексу України, статей 526, 629
Цивільного кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться; договір є обов'язковим для
виконання сторонами. В п. 3.17.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
роз'яснено, що господарський суд,
вирішуючи питання про стягнення коштів
за невиконання умов договору однією із
сторін, повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.
Керуючись вищенаведеним відповідач
просить: 1) залучити в якості
відповідача по справі Бердянське
управління Державної казначейської
служби Запорізької області відповідно
до частини 4 статті 77 ГПК України; 2)
задовольнити позов частково, та
прийняти рішення, яким зобов'язати
Бердянське управління Державної
казначейської служби Запорізької
області вчинити дії по перерахуванню
коштів у сумі 5 356 грн. 69 коп. на рахунок
позивача; 3) у задоволені іншої частини
позовних вимог просить відмовити.
Також відповідач просить, у зв'язку з
обмеженим фінансуванням на
відрядження, розглянути справу без
участі представника відповідача.

Відповідач, повідомлений про місце,
день та час розгляду справи, в порядку,
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України (надалі
- ГПК України), в судове засідання не
з'явився, витребувані судом документи
не надав.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними в справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документі
не надані.

Приймаючи клопотання відповідача про
розгляд справи без участі представника
відповідача, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача, за наявними
в справі матеріалами.

Клопотання відповідача про залучення в
якості відповідача по справі Державної
казначейської служби Запорізької
області відхиляється судом, оскільки
Державна казначейська служба не
являється стороною по договору, не
брала на себе ніяких зобов'язань перед
позивачем, а тому не може бути
відповідачем по справі. Саме
Бердянська районна державна
адміністрація являється стороною по
спірному договору і саме вона брала на
себе зобов'язання оплачувати надані
послуги у встановлений договором
строк. Більш того, відсутність
бюджетних коштів не звільняє від
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань. Така ж позиція
викладена в постанові Верховного суду
України від 15.05.2012р. № 11/446 та у п. 2
Інформаційного листа ВГСУ від 13.07.2012р.
№ 01-06/908/2012.

По вказаним вище підставам не може бути
задоволено і клопотання відповідача
про зобов'язання Державну казначейську
службу Запорізької області вчинити дії
по перерахуванню коштів в сумі 5 356 грн.
69 коп. на рахунок позивача. Крім цього,
дане клопотання не може бути
задоволено судом, оскільки у відзиві не
позов не можна заявляти будь-яки
вимоги, тим більш до особи, яка не
являється стороною по справі. Якщо
відповідач хоче звернутися до
Державної казначейської служби
Запорізької області з такою вимогою, то
така вимога повинна бути заявлена у
позовній заяві, а не у відзиві на позов.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача, суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав:

Між позивачем та відповідачем був
укладений договір про надання послуги
ADSL - підключення до мережі Інтернет №
100031 від 05.10.2010р. (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач
зобов'язується надавати відповідачу на
платній основі послугу доступу до
мережі Інтернет шляхом підключення до
порту вузла Інтернет позивача по
абонентській лінії за допомогою
обладнання ADSL, динамічної або
постійної IP-адреси, а також, за
домовленістю, інші додаткові послуги
Інтернет, які відповідач може
самостійно замовити через систему
самообслуговування (далі - послуги), а
відповідач зобов'язується своєчасно
оплачувати отримані послуги
відповідно до умов цього договору.

На підставі вказаного договору позивач
в період з грудня 2013р. по серпень 2014р.
надав відповідачу послуги на суму 5 356
грн. 69 коп., що підтверджується
рахунками - актами за вказані місяці
(ар. с. 22 - 30).

Відповідно до п. 3.2.2 договору,
відповідач зобов'язаний своєчасно
оплачувати послуги в повному обсязі,
відповідно до порядку розрахунків,
встановленого договором та
нормативно-правовими актами. У випадку
не одержання рахунку, звертатись до
позивача для його одержання.
Неодержання рахунку не звільняє
відповідача від обов'язку оплати
послуг у відповідності з договором.

Згідно п. 5.3 договору, позивач виставляє
відповідачу єдиний рахунок на оплату
послуг, наданих за договором, в тому
числі плату за тимчасове користування
кінцевим обладнанням. Нарахування
вартості послуги за цим договором
входить окремим рядком по єдиному
рахунку за телекомунікаційні послуги,
що надаються відповідачу позивачем (за
абонентською лінією телефонного
зв'язку).

Пунктом 5.4 договору встановлено, що
відповідач проводить оплати за надані
послуги щомісяця до 20 числа поточного
місяця, на підставі рахунків позивача,
виставлених до 10 числа поточного
місяця, що наступає за звітним. Оплата
послуг проводиться в грошовій одиниці
України. Додатково нараховується
податок на додану вартість у розмірі,
встановленому законодавством.

Відповідно до п. 5.9 договору, відповідач
має право опротестувати рахунок
протягом 5 робочих днів з моменту його
отримання. Претензія відповідача
протягом 10 днів розглядається на
відповідній комісії. За результатами
засідання комісії підписується акт
звірки взаєморозрахунків. На підставі
цього акту позивач у разі необхідності
здійснює коригування суми
опротестованого рахунку.

Згідно п. 5.10 договору, якщо протягом 5-ти
робочих днів виставлений позивачем
рахунок не буде опротестований
відповідачем у порядку, встановленому
п. 5.9 договору, він вважається прийнятим
до сплати.

На виконання умов договору позивач
щомісячно направляв відповідачу
рахунки-акти на оплату наданих послуг,
а відповідачем вони були отриманні, що
слідує з самих заперечень відповідача.

Крім того, 15.09.2014р. позивач повторно
направив відповідачу для сплати
рахунки за спірний період, що
підтверджується супровідним листом №
33/4-2429, поштовим фіскальним чеком № 10945
від 15.09.2014р. (ар. с. 32).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором не виконав належним чином,
вартість отриманих послуг в сумі 5 356
грн. 69 коп. не оплатив, що також
підтверджується двостороннім актом
звірки.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок
доказування і подання доказів
покладається на сторони. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Суду не було надано доказів оплати
відповідачем суми 5 356 грн. 69 коп.

Згідно до статті 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), статті 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Зобов'язання, відповідно до статті 599
Цивільного кодексу України,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 5 356 грн. 69 коп. є
обґрунтованими.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений
термін заборгованість не оплатив, то
весь цей час він користувався
грошовими коштами позивача, та ці
грошові кошти знецінилися за цей час, в
зв'язку з інфляційними процесами в
державі.

Відповідно до положень п. 6.12 договору,
відповідач у разі несвоєчасної оплати
наданих позивачем послуг, сплачує 3 %
річних та індекс інфляції за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
інфляційні витрати в сумі в сумі 253 грн.
18 коп. та 3 % річних в сумі 49 грн. 88 коп.

Відповідно до положень п. 6.12 договору, у
разі несвоєчасної оплати наданих
позивачем послуг, відповідач сплачує
пеню, яка обчислюється залежно від
вартості неоплачених послуг у розмірі
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
нараховується пеня, за кожний день
прострочення оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню, нараховану за період з 21.01.2014р. по
15.09.2014р., в загальній сумі 139 грн. 88 коп.,
згідно наданого суду розрахунку (ар. с.
13).

При цьому, позивач пеню від
заборгованості за грудень 2013р.
нарахував за період з 21.01.2014р. по
17.07.2014р.

Але, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня коли зобов'язання мало
бути виконано.

Як вже було вказано вище, пунктом 5.4
договору встановлено, що відповідач
проводить оплати за надані послуги
щомісяця до 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 5.4 договору та ч. 6 ст. 232
ГК України, та п. 1.9 Постанови Пленуму
ВГСУ № 14 від 17.12.2013р., пеню від
заборгованості за грудень 2013р. можливо
нараховувати за період з 20.12.2013. по
20.06.2014р.

Але, враховуючи позовні вимоги
позивача, від заборгованості за
грудень 2013р. пеня підлягає стягненню
за період з 21.01.2014р. (як вказує позивач в
розрахунку) по 20.06.2014р. (відповідно до ч.
6 ст. 232 ГК України).

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню пеня в загальної сумі 136 грн.
01 коп.

В частині стягнення пені в сумі 3 грн. 87
коп. слід відмовити, як необґрунтовано
нарахованої.

Заперечення відповідача не
приймаються судом по вказаним вище
підставам, а також в зв'язку з
наступним:

Державна казначейська служба не
являється стороною по договору, не
брала на себе ніяких зобов'язань перед
позивачем, а тому не може бути
відповідачем по справі. Саме
Бердянська районна державна
адміністрація являється стороною по
спірному договору і саме вона брала на
себе зобов'язання оплачувати надані
послуги у встановлений договором
строк.

Більш того, відсутність бюджетних
коштів не звільняє від
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань. Така ж позиція
викладена в постанові Верховного суду
України від 15.05.2012р. № 11/446 та у п. 2
Інформаційного листа ВГСУ від 13.07.2012р.
№ 01-06/908/2012.

Судовий збір покладається на
відповідача, пропорційно сумі
задоволених позовних вимог, відповідно
до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 75, 82 - 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з Бердянської районної державної
адміністрації (пр. Перемоги, буд. 3, м.
Бердянськ Запорізької області, 71112; ) на користь Публічного
акціонерного товариства „Укртелеком"
в особі Запорізької філії ПАТ
„Укртелеком" (пр. Леніна, буд. 133, м.
Запоріжжя, 69005; )
основний борг в сумі 5 356 грн. 69 коп.,
інфляційні витрати в сумі 253 грн. 18 коп.,
3% річних в сумі 49 грн. 88 коп., пеню в сумі
136 грн. 01 коп., судовий збір в сумі 1 825
грн. 72 коп. Надати наказ.

В іншої частині позову відмовити.

Повне рішення складено: 13.10.2014р.

Суддя
Л.С. Місюра