ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року Справа № 923/935/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого суддіМалетича
М.М.,суддів:Круглікової К.С. (доповідач),
Мамонтової О.М. розглянувши касаційну
скаргу Новокаховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Херсонській областіна постанову
Одеського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014у
справі№923/935/14 господарського суду
Херсонської області за
позовомНовокаховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Херсонській областідо Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Південенерго"простягнення 771 298,50 грн.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовом до
відповідача про відшкодування шкоди,
завданої працівником підприємства, яка
складає 771 298,50 грн. за період з 2006 по 2008 в
дохід державного бюджету.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 10.07.2014 у справі
№923/935/14, залишеною без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 11.08.2014, провадження по даній
справі припинено на підставі п.1 ст.80
ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
ухвалою та постановою, Новокаховська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області звернулась до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права, порушення
процесуальних норм, просить постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 11.08.2014 та ухвалу місцевого
господарського суду від 10.07.2014
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для розгляду по суті.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування попередніми судовими
інстанціями норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
зазначених судових рішень, вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
а ухвала місцевого суду та постанова
апеляційного суду - скасуванню з
направленням справи на розгляд по суті
до суду першої інстанції з наступних
підстав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
податкова інспекція в позовній заяві
вказувала на те, що у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Південенерго", внаслідок дій його
працівника - ОСОБА_4, утворився
податковий борг з податку на прибуток у
сумі 771 298,50 грн., який вона просить
стягнути в дохід державного бюджету на
підставі ст.ст. 1166, 1172 ЦК України.
Розглядаючи справу, суд першої
інстанції вказав на те, що даний спір
виник у відносинах у сфері справляння
податків і зборів між ДПІ та ТОВ
"Південенерго" як платником податків,
тому відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства України
він підвідомчий адміністративному
суду тому провадження по даній справі
підлягає припиненню на підставі п.1
ст.80 ГПК України.

Переглядаючи справу, суд апеляційної
інстанції зазначив, що даний спір не
підвідомчий господарському суду,
оскільки податкова інспекція
звернулась з позовом про відшкодування
шкоди (що є сумою недоотриманого
податку на прибуток), завданої державі,
не як юридична особа, а як контролюючий
орган, в той час як положення
Податкового кодексу України не
передбачають права ДПІ, як
контролюючого органу, звертатись з
такими позовами до суду. На підставі
вищезазначеного, суд апеляційної
інстанції залишив без змін ухвалу
місцевого господарського суду, якою
було припинено провадження по справі
на підставі п.1 ст.80 ГПК України, з інших
мотивів, ніж зазначив суд першої
інстанції.

З такими висновками судів попередніх
інстанцій колегія суддів погодитись не
може, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи,
предметом позовну є вимоги
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про стягнення з відповідача в
дохід Державного бюджету України
коштів в рахунок відшкодування шкоди,
завданої його працівником, що є сумою
податку на прибуток приватних
підприємств за період з 2006 по 2008 рр. у
розмірі 771 298,50 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ДПІ
послалась на положення ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст.
1172 ЦК України, відповідно до яких
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Позивач зазначив, що в даному
випадку орган ДПС пред'являє позов про
відшкодування шкоди, порядок
відшкодування якої передбачається
нормами Цивільного кодексу України,
тому цей спір підвідомчий
господарському суду.

Колегія суддів вважає, що місцевий
господарський суд, припиняючи
провадження по даній справі,
безпідставно вважав, що спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Встановлено, що позивач у справі -
Новокаховська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області є контролюючим органом,
функції якого визначені Податковим
кодексом України, згідно з пп. 19-1.1.45 ПК
України до функцій контролюючих
органів входить звернення до суду у
випадках, передбачених законодавством.

Колегія суддів не погоджується з
мотивами, наведеними судом апеляційної
інстанції щодо відсутності у позивача
повноважень на звернення до
господарського суду з позовом про
стягнення коштів в рахунок
відшкодування шкоди, завданої його
працівником в дохід бюджету, а висновки
апеляційного господарського суду про
те, що позивач може звертатися з даним
позовом лише тоді, коли така шкода
завдана відповідачем безпосередньо
йому (податковій інспекції), як
юридичній особі, вважає помилковими з
наступних підстав.

Згідно з пп. 19-1.1.45 Податкового
Кодексу України до функцій
контролюючих органів входить
звернення до суду у випадках,
передбачених законодавством.

Статтями 19 -1 та 20 ПК України
визначаються функції та права
контролюючих органів з урахуванням
завдань, поставленими перед ними.

Апеляційний господарський суд залишив
поза увагою те, що відповідно до
зазначених статей Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
здійснювати інші повноваження,
передбачені законом, та звертатися до
суду у випадках, передбачених
законодавством.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що відносини з відшкодування
заподіяної шкоди регулюються нормами
Цивільного кодексу України.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого
суду, апеляційний суд погодився з тим,
що провадження по справі підлягає
припиненню на підставі п.1 ст.80 ГПК
України, згідно з яким даний спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Однак мотиви, викладені в постанові
апеляційного суду, суперечать вимогам
названого закону, оскільки апеляційний
суд фактично вважав, що спір
підвідомчий господарському суду,
податкова інспекція не може звертатись
за вирішенням такого спору в інтересах
держави, однак, це не є підставою для
припинення провадження по справі на
підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Викладені вище порушення норм
процесуального закону, відповідно до
ч.2 ст. 111-10 ГПК України є підставою для
скасування ухвали місцевого
господарського суду та постанови
апеляційного господарського суду з
направленням справи на розгляд по суті
до місцевого господарського суду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Херсонській області
задовольнити.

Постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
11.08.2014 та ухвалу господарського суду
Херсонської області від 10.07.2014 у справі
№923/935/14 скасувати.

Справу №923/935/14 направити на
розгляд по суті до господарського суду
Херсонської області в іншому складі
суддів.

ГоловуючийМ. Малетич Судді:К.
Круглікова О. Мамонтова