ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 серпня 2014 року Справа № 912/1593/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Бакуліної С.В.,

суддів:Вовка І.В.,

Мележик Н.І., Коробенка Г.П.,
Селіваненка В.П.,розглянувши заяву
Обласного комунального виробничого
підприємства "Дніпро-Кіровоград"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 08.07.2014у
справі№ 912/1593/13за позовом Обласного
комунального виробничого підприємства
"Дніпро-Кіровоград" доТовариства з
додатковою відповідальністю
"Інтерресурси" простягнення 98 785,65 грн

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне виробниче
підприємство "Дніпро-Кіровоград"
звернулося до Господарського суду
Кіровоградської області з позовом про
стягнення з Товариства з додатковою
відповідальністю "Інтерресурси" 98 785,65
грн збитків у зв'язку з безобліковим
водокористуванням та безобліковим
скидом стоків.

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 13.01.2014 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.04.2014 рішення місцевого
господарського суду скасовано; позов
задоволено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.07.2014 у справі №912/1593/13
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.04.2014 скасовано, а рішення суду першої
інстанції від 13.01.2014 залишено в силі.

Обласним комунальним виробничим
підприємством "Дніпро-Кіровоград"
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 08.07.2014
у справі №912/1593/13, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 17.04.2013
у справі №35/113, від 17.04.2013 у справі
№5009/3343/12, від 08.07.2014 у справі №905/6764/13,
від 24.11.2009 у справі №14/178, від 03.06.2014 у
справі №908/2715/13, мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, а саме пунктів 3.2,
3.3, 3.4 Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 №190
(далі - Правила користування №190),
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску даної
справи до провадження Верховного Суду
України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 08.07.2014 у справі №912/1593/13,
про перегляд якої подано заяву, Вищий
господарський суд України, з огляду на
встановлені судом першої інстанції
обставини справи, погодився з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову про стягнення з відповідача
збитків, за безоблікове
водокористування та безобліковий скид
стоків, оскільки позивачем у справі не
доведено належними доказами факту
самовільного підключення відповідача
до водопровідних мереж позивача, а
також того, що на території, на якій
знаходиться відповідне нерухоме майно
відповідача, проходять мережі
водопостачання інших споживачів, про
розміщення яких відповідачу, як новому
власнику нерухомого майна, могло бути
не відомо.

Водночас у постановах від 17.04.2013 у
справі №35/113, від 17.04.2013 у справі
№5009/3343/12, від 08.07.2014 у справі №905/6764/13, на
які посилається заявник, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів першої інстанції щодо
наявності підстав для задоволення
позову про стягнення заборгованості за
безоблікове водокористування, з огляду
на встановлений судами першої
інстанції факт самовільного
приєднання відповідачів до системи
централізованого комунального
водопостачання, що суперечить вимогам
Правил користування №190; зазначені
порушення підтверджені матеріалами
справи та зафіксовані в актах
перевірки.

У постанові від 24.11.2009 у справі №14/178 суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про стягнення з відповідача
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення, з
огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи
стосовно того, що споживання води
відповідачем здійснювалось з
порушенням пломбування, а тому є
безобліковим, що підтверджується актом
перевірки та є порушенням пункту 5.18
Правил користування №190.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постанова Вищого господарського суду
України від 03.06.2014 у справі №908/2715/13, на
яку посилається заявник, не може бути
доказом неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, оскільки
судом касаційної інстанції скасовано
судові рішення судів попередніх
інстанцій, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції, що не
означає остаточного вирішення спору зі
справи, а тому на відповідну постанову
не може здійснюватись посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116
цього Кодексу.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Обласному комунальному
виробничому підприємству
"Дніпро-Кіровоград" у допуску справи
№912/1593/13 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяС. БакулінаСуддіІ.
Вовк Н. Мележик Г. Коробенко В.
Селіваненко