КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р. Справа№ 910/7058/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання:
Білецькому Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Городецький А.К. (дов.
№3361/18 від 23.12.2013 року);

від відповідача - Петренко Р.О. (дов. №6
від 02.01.2014 року);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року

у справі №910/7058/14 (суддя О.В. Нечай)

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування", м. Київ

до приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна", м. Київ

про стягнення 21 860, 50 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Страхування" (надалі - ПрАТ «СК «АХА
Страхування») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" (надалі - ПрАТ
«АСК «Інго Україна») про відшкодування
шкоди в порядку регрессу у сумі 21 860, 50
грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року позовні вимоги
ПрАТ «СК «АХА Страхування» задоволено
повністю. Присуджено до стягнення з
ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь
ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове
відшкодування в розмірі 21 860, 50 грн. та
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що за приписами ст. 993
Цивільного кодексу України та ст. 27
Закону України «Про страхування» до
особи відповідальної за завдані
збитки, відповідальність якого
застрахована у ПрАТ «АСК «Інго
Україна» за полісом, переходить право
на відшкодування фактичних витрат. При
прийнятті рішення місцевий
господарський суд встановивши вину
особи, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована
відповідачем та розмір матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу, дійшов висновку
про задоволення позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням,
ПрАТ «АСК «Інго Україна» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
11.06.2014 року по справі №910/7058/14 та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги скаржник вказує на те, що у
відповідності до довідок ОДАІ протокол
про адміністративне правопорушення
складено на ОСОБА_4, який керуючи
автомобілем «Деу» д/н НОМЕР_2 порушив
умови п. 8.7.3. (е), п. 8.10. Правил дорожнього
руху України. Додатково апелянт
зазначає, що до повноважень органів
внутрішніх справ чи страхової компанії
не входять повноваження по визнанню
вини особи, яка вчинила правопорушення.
З огляду на викладене, скаржник вважає
докази якими позивач обгрунтовує вину
ОСОБА_5 недопустимими, а рішення суду
таким, що ухвалене з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року у
справі №910/7058/14 апеляційну скаргу ПрАТ
«АСК «Інго Україна» прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючої судді Агрикової О.В., судді
Чорногуз М.Г., судді Рудченко С.Г. та
призначено її розгляд на 03.09.2014 року.

В судовому засіданні 03.09.2014 року
представник позивача заперечив проти
задоволення апеляційної скарги та
просив рішення Господарського суду
міста Києва від 11.06.2014 року у справі
№910/7058/14 залишити без змін. Представник
відповідача підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити у повному обсязі.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 29.09.2010 року між ОСОБА_4
(надалі - страхувальник) та АТ "СК "АХА
Україна" (в подальшому перейменоване на
ПрАТ "СК "АХА Страхування") було
укладено договір страхування
наземного транспорту № 3058996 (надалі -
договір) (а.с. 12-18).

Згідно з умовами вказаного договору
позивачем були застраховані майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме: автомобіля "Део",
державний номерний знак НОМЕР_2.

17.05.2011 року о 22-40 год. на Ленінградській
площі в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю двох транспортних
засобів: «Тойота», номерний знак
НОМЕР_3, який знаходився у володінні та
під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля
«Део», номерний знак НОМЕР_2.

Зі змісту довідки про
дорожньо-транспортну пригоду б/н від
07.06.2011 року (а.с. 21) вбачається, що за
фактом правопорушення, який призвів до
ДТП, протокол про адміністративне
порушення не складався, матеріали
справи до суду не направлялись.

Як вбачається із постанови старшого
слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ
МВС України в м. Києві Бойка О.А. від
10.10.2011 року (а.с.22 - 26) головною причиною
виникнення зазначеної ДТП є порушення
вимог п. 12.2 та 8.7.3 (е) Правил дорожнього
руху України водієм ОСОБА_5

Матеріали справи містять звіт з
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу № 531 від 08.06.2011
року (а.с. 31 - 34), вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
марки "Део", державний номерний знак
НОМЕР_2, з урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу, складає 28
991,55 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було складено та підписано
страховий акт № 2011/U/OMOD02521/UIA7080 від 20.10.2011
року (а.с. 27-28), згідно з яким пошкодження
автомобіля марки "Део", державний
номерний знак НОМЕР_2, внаслідок
вищезазначеної ДТП, визнано позивачем
страховим випадком та призначено до
виплати страхове відшкодування в
розмірі 22 370,50 грн.

На підставі сформованого страхового
акту №2011/U/OMOD02521/UIA7080 від 20.10.2011 року
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 30
677,25 грн., що підтверджується копією
платіжного доручення № 2188 від 24.10.2011
року (а.с. 29).

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, з чим погоджується і
суд апеляційної інстанції, що до
позивача перейшло в межах суми 22 370,50
грн. право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля "Тойота", державний
номерний знак НОМЕР_3, на момент скоєння
вищезазначеної ДТП була застрахована у
ПрАТ «АСК Інго Україна», згідно з
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/3190596 (а.с. 11).

Таким чином, у зв'язку з укладенням
полісу № АА/3190596 відповідач прийняв на
себе обов'язок відшкодовувати шкоду,
заподіяну страхувальником майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля "Тойота", державний номерний
знак АА 1827 ІН.

Полісом № АА/3190596 встановлено франшизу
в розмірі 510,00 грн.

Позивачем враховано франшизу,
встановлену полісом № АА/3190596, при
визначенні розміру позовних вимог.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач звернувся до відповідача з
заявою про регресні вимоги (загальна
сума регресної вимоги 21 860,50 грн.) вих. №
1322АР від 27.06.2012 року (а.с.49).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач надав відповідь на
вищезазначену заяву вих. № 4111 від 22.11.2013
року (а.с. 65), в якій зазначив про те, що у
зв'язку з відсутністю постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності страхувальника
відповідача, вищезазначену ДТП
страховою подією відповідач не визнає,
а, відповідно, і не зобов'язаний нести
відповідальність щодо виплати коштів,
які необхідні для відновлювального
ремонту автомобіля марки "Део",
державний номерний знак НОМЕР_2.

Як вбачається з п. 1.2 Порядку видачі
довідки про дорожньо-транспортну
пригоду, затвердженого Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
04.07.2011 N 389, довідка про
дорожньо-транспортну пригоду (надалі -
довідка про ДТП) - це документ
затвердженої цим наказом форми, який
містить відповідну інформацію про
оформлену за участю працівників
Державтоінспекції МВС
дорожньо-транспортну пригоду та її
учасників.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
довідка про дорожньо-транспортну
пригоду № 42544 від 19.05.2011 року, видана
УДАІ ГУ МВС України в місті Києві, є
інформативним документом, з якого
слідує, що за фактом правопорушення,
який призвів до ДТП, протокол про
адміністративне правопорушення не
складався та матеріали справи до суду
не направлялись.

Разом з тим, постанова у
адміністративній справі чи вирок у
кримінальній справі не є єдиними
документами, що можуть підтверджувати
вину особи, яка спричинила
дорожньо-транспортну пригоду.
Відсутність складу злочину у разі
відмови у порушенні кримінальної
справи, закриття кримінальної справи
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у порядку,
передбаченому господарським
процесуальним кодексом України. У
звязку з цим суд повинен звернути увагу
на те, чи містить вищезазначений доказ
відповідь на питання про те, чи мала
місце дорожньо-транспортна пригода та
з чиєї вини вона сталася.

Як вже зазначалось вище, зі змісту
постанови старшого слідчого відділу
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Бойка О.А. від 10.10.2011 року
встановлено, що водієм ОСОБА_5 були
порушені вимоги п. 12.2. та п. 8.7.3. (е)
Правил дорожнього руху, що стало
причиною для виникнення зазначеного
ДТП.

Крім того, в ході досудового слідства
по кримінальній справі, порушеній по
факту ДТП за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального
кодексу України, була призначена і
проведена автотехнічна експертиза (а.с.
31-34).

Експертом встановлено, що головною
причиною виникнення даної ДТП
являється порушення вимог п.12.2 та 8.7 (е)
Правил дорожнього руху України водієм
автомобіля марки "Тойота", державний
номерний знак НОМЕР_3, ОСОБА_5.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що вищезазначена ДТП
сталась з вини водія ОСОБА_5, в свою
чергу вина останнього доведена
належними та допустимими доказами,
зокрема, висновком експертизи,
постановою про закриття кримінальної
справи від 10.10.2011 року та звітом №531 від
08.06.2011 року (а.с. 31-34).

З урахуванням матеріалів справи в їх
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про те, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню, у відповідності до
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України «Про страхування», 21
860,50 грн. страхового відшкодування (з
урахуванням франшизи в розмірі 510, 00
грн., передбаченої Полісом № АА/3190596).

З огляду на викладене вище, колегія
суддів вважає, що місцевий
господарський суд, виконавши всі
вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, однак, які не
впливають на результат розгляду
справи.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
оскаржуване рішення Господарського
суду міста Києва від 11.06.2014 року у
справі №910/7058/14 прийнято у
відповідності з вимогами чинного
матеріального та процесуального права,
підстав його скасовувати або змінювати
не вбачається.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" на
рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року у справі №910/7058/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.06.2014 року у справі №910/7058/14
залишити без змін.

3. Справу №910/7058/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко