ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2014 р.Справа № 922/2533/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Вога", м. Харків до ФГ
"Малахіт", смт. Кегичівка про
стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Ляшенко Н.В., за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Вога" про
стягнення з ФГ "Малахіт" загальної суми
заборгованості у розмірі 32 000,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, про час та місце слухання справи
був повідомлений, про причини неявки
суду не повідомив.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

15.02.2013 року між ТОВ "Вога" (позивач по
справі, Продавець) та ФГ "Малахіт"
(відповідач по справі, Покупець) було
укладено договір купівлі-продажу №21.

За Договором купівлі-продажу позивач
зобов'язався передавати у власність ФГ
«МАЛАХІТ» узгодженими партіями товар,
а Відповідач у свою чергу взяв на себе
зобов'язання прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму у
порядку та на умовах Договору
купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання Договору купівлі-продажу
позивач належним чином виконав свої
зобов'язання з передачі товару згідно
специфікації до даного Договору, що
підтверджується видатковою накладною
№ 93 від 06.04.2013 (копія міститься в
матеріалах справи). Загальна ціна
поставленого товару склала 17 100,00 грн.

У свою чергу, згідно п.п. 3.1.2. Договору
купівлі-продажу Відповідач взяв на
себе зобов'язання оплатити позивач
товар у відповідності до п. 4 Договору
купівлі-продажу.

Так, у п.п. «а» п. 4.1. Договору
купівлі-продажу передбачена оплата за
товар згідно графіків, які містяться у
специфікаціях.

У Специфікації № 1 до Договору
купівлі-продажу (копія міститься в
матеріалах справи) передбачено
наступний графік оплати товару:

- до 31.03.2013 - 30% від загальної ціни товару,
а саме 5 130,00 грн.

- до 01.11.2013 - 70% від загальної ціни товару,
а саме 11 970,00 грн.

Відповідач лише частково виконав взяте
на себе зобов'язання та оплатив
позивачу 5 130,00 грн., що підтверджується
відповідною банківською випискою
(копія міститься в матеріалах справи).

Таким чином, сума основного боргу
Відповідача по Договору
купівлі-продажу перед позивачем
складає 11 970,00 грн.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за
поставлений Товар не сплатив та не
надав суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 11 970,00 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.4.1. Договору
купівлі-продажу, крім суми основного
боргу, за невиконання або неналежне
виконання зобов'язань з оплати
поставленого товару, Відповідач
зобов'язаний сплатити неустойку, зверх
збитків, у розмірі 0,5% від суми боргу за
кожен день, незалежно від провини. У
відповідності до ч. 2 ст. 343 ГК України
розмір неустойки встановлюється за
згодою сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банка України, яка діяла
у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи, що сума боргу в частині
стягнення пені відповідачем не
оспорена, відповідач не надав суду
доказів про погашення суми основного
боргу, суд вважає позовні вимоги в
частині стягнення пені в сумі 1 052,27 грн.
обґрунтованими, такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п. 4.4. Договору купівлі-продажу
відсотки за користування чужими
грошовими коштами сплачуються у
наступному розмірі:

а) 0,1% від несплаченої ціни товару за
кожною специфікацією (у разі її
відсутності за кожною видатковою
накладною) за кожний календарний день
протягом тридцяти календарних днів з
дати, коли товар повинен бути оплачений
Покупцем;

б) 0,5% від несплаченої ціни товару за
кожною специфікацією (у разі її
відсутності за кожною видатковою
накладною) за кожний календарний день
протягом шістдесяти календарних днів з
дати закінчення тридцяти календарних
днів, зазначених у підпункті «а» п. 4.4.
цього Договору;

в) 3% від несплаченої ціни товару за
кожною специфікацією (у разі її
відсутності за кожною видатковою
накладною) за кожний календарний день
до дня повної оплати з дати закінчення
шістдесяти календарних днів,
зазначених у підпункті «б» п. 4.4. цього
Договору.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача в розмірі 18 977,73 грн. -
процентів за користування чужими
грошовими коштами обґрунтовані,
відповідають вимогам діючого
законодавства, Договору та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України,
ст.ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства
«МАЛАХІТ» (Юридична адреса: 64031,
Харківська обл., Кегичівський район, с.
Андріївка; Банківські реквізити: п/р
88 в ХОУ ВАТ «Держ.ОщадБанк
України», м. Харків, МФО 351823, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВОГА» (61064, м. Харків,
вул. Пермська, 15, кв. 28; ,
п/р 9 в ПАТ «Банк «ГРАНТ», м. Харків,
МФО 351607) 11 970,00 грн. основного боргу, 18977,73
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами, 1 052,27 грн. пені,
судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/2533/14