м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "FOSTER"
до Публічного акціонерного товариства
про зобов'язання вчинення дій
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Кривенко Л.В.
від відповідача: Чеброва Ю.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "FOSTER" (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" (далі-відповідач) про
зобов'язання відповідача перерахувати
Аваль» м. Києва МФО 380805.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо здійснення
розрахункових та касових операцій
згідно договору про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 29.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У судовому засіданні 29.07.2014 р.
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву, в якому пояснив, що
відповідно до положень Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», задоволення вимог
кредиторів, відбувається виключно у
процедурі ліквідації банку та не може
бути вчинено за її межами, а тому
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог Товариству з обмеженою
відповідальністю "FOSTER".
У судових засіданнях 29.07.2014 р. та 08.09.2014
р. оголошувалася перерва до 08.09.2014 р. та
02.10.2014 р. відповідно, на підставі ст. 77
Ухвалою Господарського суду міста
Києва 08.09.2014 р. продовжено строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів.
30.09.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав додаткові пояснення.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.10.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством "Брокбізнесбанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "FOSTER" укладено
договір №23681 про відкриття банківських
рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
умовами якого передбачено, що
відповідач відкриває позивачу поточні
рахунки та здійснює їх
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та умов
даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, операції
за рахунком здійснюються клієнтом з
використанням платіжних інструментів,
що передбачені чинним законодавством
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніми документами банку.

Розрахунково-касові документи клієнта
в національній валюті банк приймає та
виконує в день їх надходження за умови,
що вони були надані протягом
операційного часу (з 9-00 по 16-00).
Документи, які надійшли після
операційного часу, виконуються банком
не пізніше наступного робочого часу (п.
2.4 договору).

Згідно з п. 9.1. договору, даний договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами.

Як стверджує позивач, станом на 07.03.2013 р.
залишок на особовому рахунку позивача
у Публічному акціонерному товаристві
"Брокбізнесбанк" становив 52 286, 06 грн.

Листом № 11/06-2014 р.від 11.06.2014 р. позивач
звернувся до відповідача з вимогою
перерахувати залишок коштів в сумі 52 286,
06 грн. на рахунок позивача.

Платіжним дорученням від 11.06.2014 р. №1129
позивачем було ініційовано переказ
грошових коштів в сумі 52 286, 06 грн. з
рахунку у Публічному акціонерному
товаристві "Брокбізнесбанк" на рахунок
у Публічному акціонерному товаристві
«Райффайзен банк Аваль», однак
відповідачем грошових коштів не
перераховано.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що введення режиму
тимчасової адміністрації Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» не є підставою
невиконання банком обов'язків щодо
перерахування коштів, а тому просить
суд зобов'язати відповідача
перерахувати залишок коштів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "FOSTER" на
розрахунковий рахунок, відкритий у
Публічному акціонерному товаристві
«Райффайзен банк Аваль».

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №23681 про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
від 26.05.2012 р. суд дійшов висновку, що за
своєю правовою природою він і є
договором банківського рахунка.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу
України, обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Судом встановлено, що постановою
Правління Національного банку України
від 28.02.2014 р. № 107 було віднесено
Публічне акціонерне товариство
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб",
неплатоспроможний банк - банк, щодо
якого Національний банк України
прийняв рішення про віднесення до
категорії неплатоспроможних у порядку,
передбаченому Законом України "Про
банки і банківську діяльність".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
28.02.2014 р. № 9 було розпочато процедуру
виведення Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" з ринку та
здійснення в ньому тимчасової
адміністрації з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.

Постановою Національного банку
України № 339 від 10.06.2014 р. відкликано
банківську ліцензію Публічного
акціонерного товариство
«Брокбізнесбанк» та розпочато
ліквідацію останнього.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб № 45
від 11.06.2014 р. розпочато ліквідацію
Публічного акціонерного товариство
«Брокбізнесбанк» з відшкодуванням з
боку Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб коштів за вкладами з
11.06.2014 р. та призначено уповноважено
особою на ліквідацію провідного
професіонала з питань врегулювання
неплатоспроможності банків відділу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Куреного
Олександра Вікторовича на період з
11.06.2014 р. до 10.06.2015 р. включно.

Так, згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", з дня призначення
уповноваженої особи Фонду
призупиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Уповноважена особа Фонду від
імені Фонду набуває всі повноваження
органів управління банку та органів
контролю з дня початку тимчасової
адміністрації і до її припинення.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється, зокрема, задоволення
вимог вкладників та інших кредиторів
банку.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", вклад - кошти в
готівковій або безготівковій формі у
валюті України або в іноземній валюті,
які залучені банком від вкладника (або
які надійшли для вкладника) на умовах
договору банківського вкладу
(депозиту), банківського рахунку або
шляхом видачі іменного депозитного
сертифіката, включаючи нараховані
відсотки на такі кошти, в свою чергу,
вкладник - фізична особа (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності), яка уклала або на користь
якої укладено договір банківського
вкладу (депозиту), банківського рахунку
або яка є власником іменного
депозитного сертифіката.

Як вбачається з ч. 1 та п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 37
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
уповноважена особа Фонду діє від імені
Фонду відповідно до цього Закону і
нормативно-правових актів Фонду.
Уповноважена особа Фонду має право,
зокрема, продовжувати, обмежувати або
припиняти здійснення банком будь-яких
операцій та відмовлятися від виконання
або розривати в порядку, встановленому
законодавством України, будь-які
договори (правочини) за участю банку,
які є збитковими чи непотрібними для
банку або виконання яких має
негативний вплив на фінансовий стан
банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб», протягом 30 днів з дня
опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
кредитори мають право заявити
уповноваженій особі Фонду про свої
вимоги до банку.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
припиняє приймання вимог кредиторів
після закінчення 30 днів з дня
опублікування відомостей відповідно
до ч.2 ст. 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Частинами 2, 3 ст. 49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що протягом 90 днів з
дня опублікування відомостей
відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб здійснює такі
заходи: визначає суму заборгованості
кожному кредитору та відносить вимоги
до певної черги погашення; відхиляє
вимоги в разі їх не підтвердження
фактичними даними, що містяться у
розпорядженні уповноваженої особи
Фонду, та, у разі потреби, заявляє в
установленому законодавством порядку
заперечення за заявленими до банку
вимогами кредиторів; складає реєстр
акцептованих вимог кредиторів
відповідно до вимог, встановлених
нормативно-правовими актами Фонду.
Реєстр акцептованих вимог кредиторів
підлягає затвердженню виконавчою
дирекцією Фонду. Уповноважена особа
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за виключенням
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують проведення
ліквідаційної процедури.

Таким чином, після запровадження у
банку тимчасової адміністрації (з
метою виведення цього банку з ринку) та
переходу до процедури ліквідації
банку, задоволення вимог кредиторів
відбувається в особливому,
передбаченому зазначеним спеціальним
Законом порядку з дотриманням
принципів черговості, передбаченої
статтею 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Підсумовуючи вищенаведене, у
відповідача відсутні правові підстави
для виконання вищезазначених
платіжних доручень позивача у зв'язку
із запровадженням у Публічному
акціонерному товаристві
«Брокбізнесбанк» тимчасової
адміністрації та процедури ліквідації.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 07.10.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.