м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
УХВАЛА

№ 910/17252/14 29.09.14

Господарський суд міста Києва у складі
судді Марченко О.В., при секретарі
судового засідання Грабовській А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні

заяву Glaxo Group Limited (Глаксо Груп Лімітед),
Брентфорд, Англія (далі - Компанія),
про вжиття заходів до забезпечення
позову

зі справи № 910/17252/14

за позовом Компанії

до Державної служби інтелектуальної
власності України, м. Київ, та

товариства з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"М.Т.К.", м.Київ,

про визнання свідоцтва України №182253
на знак для товарів і послуг недійсним,

за участю представників:

позивача - Трофименка Михайла
Михайловича (довіреність від 07.07.2014 б/н);

Трофименка Микити
Михайловича (довіреність від 07.07.2014 б/н);

відповідача-1 - Запорожець Л.Г.
(довіреність від 23.09.2013 №2-8/3907);

відповідача-2 - Криворучки А.І.
(довіреність від 03.09.2014 №03/09/2014),

ВСТАНОВИВ:

Компанія звернулася до господарського
суду міста Києва з позовом про:

- визнання недійсним повністю
свідоцтва України № 182253 на знак для
товарів і послуг "Тивортин", виданого на
ім'я товариства з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"М.Т.К." (далі - Медичний центр);

- зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
(далі - Служба) внести зміни до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг про визнання
недійсним повністю свідоцтва України
№ 182253 на знак для товарів і послуг, про
що здійснити відповідну публікацію в
офіційному бюлетені "Промислова
власність".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 порушено провадження у
справі.

15.09.2014 від Служби надійшов відзив на
позовну заяву, в якому зазначено таке:
29.12.2012 Медичним центром було подано
заявку № m2012 22761 на реєстрацію
словесного позначення "Тивортин"
відносно товарів 05 класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг для
реєстрації знаків (далі - МКТП);
експертиза заявки № m2012 22761 проводилася
відповідно до Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" (далі - Закон) та Правил
складання, подання та розгляду заявки
на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, затверджених наказом
Державного патентного відомства
України від 28.07.1995 № 116 та
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 02.08.1995 за № 276/812 (в редакції
наказу Державного патентного
відомства України від 20.08.1997 № 72); за
результатами кваліфікаційної
експертизи було встановлено, що
заявлене позначення за заявкою № m2012
22761 відповідає умовам надання правової
охорони, визначеним Законом; 03.12.2013
Службою було прийнято рішення про
реєстрацію знака за вказаною заявкою
відносно всього переліку товарів та
видано свідоцтво України № 182253 на
словесний знак "Тивортин"; наявність
певних прав у Медичного центру не є
перешкодою для реалізації прав
Компанії, оскільки у матеріалах справи
відсутні докази того, що Медичний центр
забороняв або іншим чином створював
перешкоди Компанії у реалізації її
прав.

24.09.2014 від Компанії надійшла заява про
вжиття заходів до забезпечення позову,
в якій позивач просить суд вжити заходи
забезпечення позову, а саме:

- заборонити Службі вносити будь-які
зміни до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
щодо передання права власності на
торговельну марку «Тивортин» за
свідоцтвом України № 182253 третім
особам;

- заборонити Службі публікувати
відомості про часткову чи повну
відмову від свідоцтва України № 182253 в
офіційному бюлетені Служби
«Промислова власніть»;

- заборонити Медичному центру
передавати права на торговельну марку
«Тивортин» за свідоцтвом України № 182253
повністю або частково до набрання
рішенням господарського суду міста
Києва у справі № 910/17252/14 законної сили;

- заборонити Медичному центру
відмовлятися від прав на торговельну
марку «Тивортин» за свідоцтвом України
№ 182253 повністю або частково до
набрання рішенням господарського суду
міста Києва у справі № 910/17252/14 законної
сили.

Зазначену заяву мотивовано тим, що:

у випадку внесення Медичним центром до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарі і послуг змін щодо
передачі прав власності на свідоцтво
України № 182253 третій особі або
стосовно відмови власника свідоцтва
України № 182253 на торговельну марку
«Тивортин» від прав на зазначену
торговельну марку може бути змінена
підвідомчість та/або підсудність
справи, що може ускладнити чи зробити
неможливим виконання рішення суду у
даній справі; у пункті 7 листа Вищого
господарського суду України від 14.12.2007
№ 01-8/974 «Про практику застосування
господарськими судами законодавства
про захист прав на об'єкти
інтелектуальної власності» зазначено,
що безконтрольне розширення кола осіб,
прав і інтересів яких стосується
вирішення цього спору, та/або передача
права власності на зареєстрований за
оспорюваним патентом промисловий
зразок іншій особі, яка не бере участь у
даному судовому процесі, може не лише
утруднити, але й зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
У випадку реєстрації Медичним центром
договору про передання виключних
майнових прав інтелектуальної
власності на торговельну марку
«Тивортин» третій особі та/або
внесення позивачем змін до Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарі і послуг щодо відмови Медичного
центру від свідоцтва України №182253,
виконання рішення господарського суду
в даній справі значно утрудниться чи
стане неможливим;

відповідно до частини першої статті 18
Закону України «Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг» власник
свідоцтва в будь-який час може
відмовитися від нього повністю або
частково на підставі заяви, поданої до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
інтелектуальної власності. Зазначена
відмова набирає чинності від дати
публікації відомостей про це в
офіційному бюлетені Установи; статтею
22 Закону встановлено, що ніхто інший,
крім колишнього власника свідоцтва, не
має права на повторну реєстрацію знака
протягом трьох років після припинення
дії свідоцтва згідно із пунктами 1 - 3
статті 18 цього Закону. Таким чином, якщо
власник свідоцтва відмовиться від
нього повністю на підставі заяви,
поданої до Служби, він матиме виключне
право на повторну реєстрацію
аналогічного знака протягом трьох
років після припинення дії свідоцтва.

Представники позивача у судовому
засіданні 29.09.2014 підтримали заяву про
забезпечення позову, представники
відповідачів проти задоволення заяви
заперечили частково.

Господарський суд міста Києва,
розглянувши заяву Компанії, вважає за
необхідне задовольнити її частково.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) господарський суд за
заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з
своєї ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 67 ГПК
України позов забезпечується, зокрема,
забороною відповідачеві вчиняти певні
дії та забороною іншим особам вчиняти
дії, що стосуються предмета спору.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» зазначено, що у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Відповідно до частини сьомої статті 16
Закону України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг" власник
свідоцтва може передавати будь-якій
особі право власності на знак повністю
або відносно частини зазначених у
свідоцтві товарів і послуг, на підставі
договору.

Отже, передача Медичного центру прав на
знак для товарів і послуг за свідоцтвом
України № 182253 призведе до необхідності
залучення до участі у справі осіб, прав
і інтересів яких стосується вирішення
цього спору; неможливості виконання
рішення суду у випадку задоволення
позову в зв'язку із наявністю нового
власника торговельної марки; а також
може зумовити необхідність звернення
позивача з іншими позовами для захисту
його порушених прав. Вказане свідчить
про те, що невжиття заходів
забезпечення може у майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Факт передання виключних майнових прав
інтелектуальної власності, які є
чинними після їх державної реєстрації,
відповідно до частини другої статті 1114
Цивільного кодексу України підлягає
державній реєстрації.

Пунктом 2.2. Положення про Державний
реєстр свідоцтв України на знаки для
товарів і послуг, затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України від 10.01.2002 № 10, передбачено, що
реєстр містить, зокрема, відомості про
ім'я або повне найменування та адресу
власника (власників) свідоцтва. У
процесі ведення реєстру згідно з
пунктом 2.3 Положення до нього вносяться
в тому числі відомості про зміни,
пов'язані зі зміною особи власника
(власників) свідоцтва.

Виходячи з викладеного суд
вважає, що вжиття заходів забезпечення
позову шляхом заборони Службі вносити
зміни до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів та послуг
стосовно власника свідоцтва України №
182253 на словесний знак "Тивортин" є
пов'язаними з предметом спору у справі
№ 910/17252/14 та спроможні забезпечити
фактичне виконання судового рішення у
разі задоволення позову. Стосовно ж
заборони Службі публікувати
відповідні зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів
та послуг, то такі дії нерозривно
пов'язані з внесенням змін до названого
Реєстру, є фактично одним з етапів
реалізації внесення змін, а відтак не
потребують додаткової судової
заборони.

Відповідно до статті 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Керуючись статтями 66, 67 і 86 ГПК України,
господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву Glaxo Group Limited (Глаксо Груп Лімітед)
про вжиття заходів до забезпечення
позову задовольнити частково.

2. Вжити заходи до забезпечення позову,
а саме:

- заборонити товариству з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"М.Т.К." передавати у будь-який спосіб
право власності на торговельну марку
"Тивортин" за свідоцтвом України № 182253;

- заборонити Державній службі
інтелектуальної власності України (03035,
м. Київ, вул. Урицького, буд. 45;
ідентифікаційний код 37552556) вносити
зміни до Державного реєстру свідоцтв
України на знаки для товарів та послуг
стосовно власника свідоцтва України №
182253 на знак для товарів і послуг
"Тивортин".

3. У вжитті інших заходів до
забезпечення позову відмовити.

4. Боржниками за даною ухвалою є:
Державна служба інтелектуальної
власності України (03035, м. Київ, вул.
Урицького, буд. 45; ідентифікаційний код
37552556) та товариство з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"М.Т.К." (03110, м. Київ, вул. Миколи Амосова,
10).

5. Стягувачем за даною ухвалою є: Glaxo Group
Limited (Глаксо Груп Лімітед) (980 Грейт Вест
Роуд, Брентфорд, Міддлсекс, TW8 9GS, Англія;
адреса для листування: ТОВ «Юридична
фірма: Городисський та Партнери»; 01135, м.
Київ, вул. В. Чорновола, 25, оф. 3).

6. Дана ухвала підлягає обов'язковому
виконанню на всій території України з
моменту її винесення, а саме з 29.09.2014.

7. Строк пред'явлення даної ухвали до
виконання складає один рік з моменту її
винесення, тобто до 29.09.2015.

Ухвалу може бути оскаржено у
встановленому законодавством України
порядку.

Суддя

О. Марченко