ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2014 року
Справа № 912/120/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Широбокової
Л.П. - доповідача

суддів Крутовських В.І.,
Орєшкіної Е.В. (зміна складу колегії
суддів відбулася на підставі
розпорядження в.о. голови суду Науменко
І.М. від 26.09.2014р.)

при секретарі судового засідання Валяр
М.Г.

за участю представниквів сторін:

від позивача: Конотовська О.О.
представник, довіреність № б/н від
24.01.14;

від відповідача: Курін П.В. представник,
довіреність № б/н від 21.07.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Станція
Придніпровська", с. Куцеволівка
Онуфріївського району Кіровоградської
області на рішення господарського суду
Кіровоградської області від 16.06.2014р. у
справі № 912/120/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Станція

Придніпровська", с.
Куцеволівка Онуфріївського району

Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Успенський рибгосп",

с. Успенка, Онуфріївський
район Кіровоградської області

про витребування майна

В С Т А Н О В И В:

По справі оголошувалася перерва з
18.08.2014р. по 01.10.2014р.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 16.06.2013р.
(колегія суддів у складі головуючого
судді Болгар Н.В., суддів Поліщук Г.Б.,
Шевчук О.Б.) у задоволенні позову
відмовлено. Рішення суду мотивоване
недоведеністю Позивачем права
власності на спірне майно, знаходження
цього майна безпосередньо у
Відповідача, незаконності володіння
останнім таким майном.

Не погодившись із зазначеним
рішенням, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Станція
Придніпровська" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати, прийняти нове
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що суд не взяв до
уваги та не врахував надані ним докази,
що підтверджують знаходження спірного
майна на території Відповідача,
зокрема, суд безпідставно не надав
належної оцінки акту візуального
огляду від 14.01.2014р. за відсутності
спростувань фактів, засвідчених у
ньому, з боку Відповідача. Зауважив, що
розписка від 08.06.2012р. підтверджує лише
факт розпечатання вагончиків та
вивезення з них майна та не свідчить
про повернення самого спірного майна.
Зазначив також, що місцезнаходження
рухомого та нерухомого майна,
власником якого він є, та поштова
адреса бази Відповідача збігаються (с.
Успенка, вул. Набережна, 104 а). Звернув
увагу на те, що подані ним докази
Відповідачем спростовані не були,
правомірність володіння спірним
майном Відповідачем не доведена. Крім
того, вважає, що для витребування майна,
яке вибуло з його володіння, він має
довести лише факт володіння спірним
майном на момент, коли його було
позбавлено такого володіння.

Відповідач проти скарги заперечив,
посилаючись на те, що Позивачем не
доведено факту заволодіння спірним
майном Відповідачем. Зазначив, що до
отримання права на користування
земельною ділянкою водного фонду за
договором від 26.06.2012р. земельна ділянка
у користуванні Відповідача не
перебувала. Крім того, при прийманні -
передачі земельної ділянки майно
третіх осіб, окрім гідротехнічної
споруди, на ній не перебувало; а
розписка, підписана Позивачем,
додатково підтверджує факт
відсутності будь-яких претензій до
Відповідача. Вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.
Просив рішення суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
рішення господарського суду
Кіровоградської області скасуванню,
виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 16.05.2003р. між
Онуфріївською райдержадміністрацією
як орендодавцем та Відкритим
акціонерним товариством "Станція
Придніпровська", правонаступником
якого є ТОВ "Станція Придніпровська", як
орендарем (надалі - Позивач) був
укладений договір оренди земельної
ділянки водного фонду загальною площею
903,4 га, в тому числі водне дзеркало 812,2
га, під дамбами та дерево-чагарниковими
насадженнями - 91,2 га, що знаходиться на
території Успенської сільської ради
Онуфріївського району Кіровоградської
області та виділена в натурі.

Договір оренди земельної ділянки
був укладений строком на п'ять років. З
урахуванням дати реєстрації у відділі
Держкомзему в Онуфріївському районі
Кіровоградської області - строк дії
договору з 20.05.2003р. до 20.05.2008р.

11.02.2005р. між Позивачем та
Онуфріївською райдержадміністрацією
був укладений додаток до договору
оренди земельної ділянки водного фонду
№11 від 20.05.2003р., відповідно до п. 1 якого
внесені зміни до пункту 3.1 договору
оренди земельної ділянки водного
фонду №11 від 20.05.2003р. стосовно
продовження строку дії договору на 49
років з 11 лютого 2005 року.

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 10.02.2011р. у
справі №18/136 (9/2), залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.04.2011р. та постановою Вищого
господарського суду України від
20.07.2011р., визнано недійсним додаток від
11.02.2005р. до договору оренди земельної
ділянки водного фонду №11 від 20.05.2003р.,
укладений між Онуфріївською районною
державною адміністрацією та Позивачем.

Позивач продовжував користуватися
зазначеною земельною ділянкою, проте
додаткова угода про продовження строку
дії договору укладена так і не була.
Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 22.11.2011р. у
справі №5013/2105/11, що залишено в силі
постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2012р., відмовлено
Позивачу у задоволенні позову про
зобов`язання укласти додаткову угоду
до договору оренди земельної ділянки
№11 від 20.05.2011р. При цьому у своїй
постанові Вищий господарський суд
України зробив висновок про те, що саме
з моменту набрання рішенням
Господарського суду Кіровоградської
області від 10.02.2011р. у справі №18/136(9/2)
законної сили, Позивач зобов'язаний
повернути орендодавцю орендовану
земельну ділянку, не у зв'язку із
закінченням строку дії договору, а у
зв'язку із визнанням недійсним додатку
від 11.02.2005р.

26.06.2012р. між Онуфріївською
райдержадміністрацією як орендодавцем
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Успенський рибгосп"
як орендарем (надалі - Відповідач) був
укладений договір оренди земельної
ділянки водного фонду загальною площею
903,4 га, що перебувала у користуванні
Позивача, в тому числі водне дзеркало
812,2068 га, під гідротехнічними спорудами
- 76,1 га, вкритих лісовою (деревною та
чагарниковою) рослинністю 15,1 га із
земель водного фонду, що перебувають у
землях запасу Успенської сільської
ради Онуфріївського району
Кіровоградської області та виділена в
натурі. Договір зареєстрований у
відділі Держкомзему 09.07.2012р. № 01167.
Строк дії договору - 10 років (а.с. 10-13).
Зазначена земельна ділянка водного
фонду на час розгляду справи перебуває
у користуванні Відповідача.

20.06.2012р. Позивач звернувся до
слідчого відділу УСБУ у
Кіровоградській області із заявою в
порядку ст. 97 Кримінального
процесуального кодексу України.

Заява обґрунтована тим, що з 07.06.2012р. в
с. Успенка невідомі особи із
застосуванням сили захопили
риболовецьку базу Позивача та
здійснюють вилов риби в межах штучної
гідроспоруди земельної ділянки
водного фонду Успенського лиману
площею 903,4 га.

Постановою слідчого в ОВС слідчого
відділу УСБУ в Кіровоградській області
Орленко О.І. від 11.07.2012р. відмовлено у
порушенні кримінальної справи з огляду
на відсутність в діях службових осіб
Відповідача, який правомірно
користується земельною ділянкою, ознак
привласнення, розтрати або заволодіння
майна шляхом зловживання службовим
становищем.

08.06.2012р. з посиланням на захоплення
риббригади Лиманського ТРГ в с.
Успенка Позивачем була проведена
інвентаризація, за результатами якої
складено акт інвентаризації та
інвентаризаційний опис (а.с. 24, 25), в
якому зазначено «про обмеження доступу
до майна, що враховується на балансі
Позивача та перебуває на території
риболовецької бази Успенського лиману
за адресою с. Успенка, вул. Набережна, 104
А, а саме:

1) вагончик 1 шт. по ціні 6002,56 грн;

2) дім на лимані (навіс) 1 шт. по ціні 1548,88
грн;

3) рибацький будинок (вагончик на
лимані) 1 шт. по ціні 6838 грн.;

4) реф-контейнер 40 ф. № 5909445, 1 шт.
вартістю 72 000,00 грн.

Доступ до майна обмежений через
захоплення риболовецької бази
невідомими особами. Окрім того, на
території риб бригади Лиманського ТРГ
залишилось перебувати також майно,
орендоване Позивачем за договором
оренди рухомого майна від 01.03.2012р., а
саме:

5) вагончик (будівельна битовка) оббитий
залізним облицюванням зеленого
кольору, всередині обшитий ламінатом),
вартістю 40 273,00 грн;

6) вагончик (будівельна битовка)
дерев'яний, всередині обшитий
ламінатом і деревом) вартістю 11 590,00
грн».

У зв`язку із тим, що зазначене майно
повернуто Позивачу так і не було та
продовжує, за твердженням Позивача,
перебувати на території, яка перебуває
у володінні Відповідача, Позивач
звернувся до суду із позовом про
вилучення у Відповідача майна,
переліченого у п.п. 1)- 6).

04.03.2014р. Позивачем були уточнені
позовні вимоги шляхом зміни їх
формулювання у відповідності до
положень ст. 387 Цивільного кодексу
України. Позивач просив витребувати у
Відповідача та передати Позивачу майно
(перелічене у п.п. 1)-6)), яке знаходиться
на території риболовецької бази
Успенського лиману за адресою: с.
Успенка, вул. Набережна, 104А.

Господарський суд Кіровоградської
області відмовив у задоволенні
позовних вимог з огляду на
недоведеність знаходження спірного
майна у Відповідача, а також
відсутність доказів, що підтверджують
право власності Позивача на це майно,
із чим частково не погоджується
колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні (ч.
1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Стаття 387 Цивільного кодексу України
встановлює право власника витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Виходячи з зазначеної
норми власник має довести своє право на
майно, заволодіння іншою особою таким
майном, незаконність заволодіння.

Відповідно до ст. 400 Цивільного
кодексу України, недобросовісний
володілець зобов'язаний негайно
повернути майно особі, яка має на нього
право власності або інше право
відповідно до договору або закону, або
яка є добросовісним володільцем цього
майна; разі невиконання
недобросовісним володільцем цього
обов'язку заінтересована особа має
право пред'явити позов про
витребування цього майна. Як слідує із
цієї норми матеріального права, у
позові має бути доведено перебування
майна в особи, яка володіє ним
недобросовісно.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.03.2012р. між Позивачем як орендарем та
ОСОБА_5 як орендодавцем був укладений
договір оренди майна строком дії на
один рік з моменту прийняття майна за
актом приймання - передачі та з умовою
пролонгації на той самий термін та на
тих же умовах в разі відсутності наміру
сторін про припинення його дії в 30
денний термін до закінчення його дії
(а.с. 34). За актом приймання передачі від
01.03.2012р., який був складений саме в с.
Успенка, Позивач прийняв від ОСОБА_5
(місце проживання м. Кременчуг) у
користування наступне майно: вагончик
(будівельна битовка) оббитий залізним
облицюванням зеленого кольору,
всередині обшитий ламінатом,
вартістю 40 273,00 грн; вагончик
(будівельна битовка) дерев'яний,
всередині обшитий ламінатом і деревом)
вартістю 11 590,00 грн.

На виконання ухвали
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014р.
сторонами були надані суду акти огляду
майна, що знаходиться на території
орендованої Відповідачем земельної
ділянки.

З акту огляду від 12.08.2014р., наданого
Позивачем, вбачається наявність,
зокрема, «вагончика (будівельна
битовка), оббитого залізним
облицюванням. Колір облицювання
трьохкомпонентний комуфляжний (чорний,
зелений, червоний). На вхідних дверях
знаходиться замок. Доступ до вагончика
відсутній». Окрім того, - «вагончик
залізний. Колір облицювання
трьохкомпонентний комуфляжний (чорний,
зелений, червоний). Покрівля шиферна.
Інвентаризаційний номер відсутній. Та
«реф - контейнер білого кольору.
Знаходиться на березі лиману.
Модельний номер 6 9 NT40-511-55, серійний
номер ECV 90365789, місткість 20500, дата
виготовлення 80 196, гарантійний номер 055
863».

З акту від 12.08.2014р., наданого
Відповідачем, вбачається наявність на
території Відповідача наступних
споруд, які не використовуються
Відповідачем та власник яких
невідомий: тимчасові споруди з
невизначеного матеріалу - у кількості
трьох; а також навіс на березі лиману та
тимчасова споруда без покрівлі з
невизначеного матеріалу.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що на території
Відповідача перебуває наступне майно
Позивача, докази правомірності
володіння, користування яким наявні в
матеріалах справи, та які підпадають
під визначення тимчасових споруд:
реф-контейнер 40 ф. № 5909445, 1 шт. вартістю
72 000,00 грн (в справі наявна видаткова
накладна про придбання №ЛНА-000001 від
24.06.2010р., дійсність якої не спростована
сторонами); вагончик (будівельна
битовка), оббитий залізним
облицюванням зеленого кольору,
всередині обшитий ламінатом, вартістю
40 273,00 грн та вагончик (будівельна
битовка) дерев'яний, всередині обшитий
ламінатом і деревом, вартістю 11 590,00 грн
(передано Відповідачу за договором
оренди, а.с.37).

Відповідачем не надано доказів щодо
претензій третіх осіб на це майно.

Таким чином, позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню, а
рішення скасуванню як прийняте при
неповному дослідженні всіх обставин
справи.

Щодо решти позовних вимог
апеляційний суд зазначає наступне.

Позивачем не доведено належними та
допустимими доказами наявності у
Відповідача вагончику вартістю 6 002,56
грн. В актах обстеження, що були
складені обома сторонами, вказане
майно відсутнє.

Окрім того, Позивачем не доведена
належність йому на праві власності
дому на лимані (навісу) за ціною 1 548,88
грн. Позивачем був наданий витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно станом на 04.09.2014р., який
підтверджує право власності на інше
майно - нежитлову будівлю загальною
площею 100,7 кв.м, що розташована за
адресою с. Успенка, вул. Набережна, буд.
104 а. В матеріалах справи міститься
також копія витягу №18307676 від
31.03.2008р. "Про реєстрацію права власності
на нерухоме майно» Комунальним
підприємством "Кассіопея", згідно якого
за Позивачем зареєстроване право
власності на нежитлову будівлю по вул.
Набережній, буд. 104 а в с. Успенка
Онуфріївського району Кіровоградської
області. З "Характеристики будинку,
будівель та споруд" вбачається, що
31.03.2008р. виготовлений технічний паспорт
щодо об'єкту із назвою "Приміщення
льодника" (а.с. 11-21). Проте, Позивачем не
доведено, що нежитлове приміщення
"приміщення льодника" та дім на лимані
(навіс) є одним й тим самим об'єктом
нерухомості.

Доказів права власності на рибацький
будинок (вагончик на лимані) по ціні 6838
грн Позивачем також не надано, тому
позовні вимоги в частині витребування
та передачі йому 1) вагончики 1 шт. по
ціні 6002,56 грн; 2) дому на лимані (навіс) 1
шт. по ціні 1548,88 грн; 3) рибацького
будинка (вагончик на лимані) 1 шт. по
ціні 6838 грн задоволенню не підлягають.
В цій частині судом першої інстанції
правомірно у задоволенні позову
відмовлено.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції при винесення рішення не у
повному обсязі були досліджені
обставини, що мають значення для
справи. Вказане, відповідно до п. 1 ч.1 ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, є підставою для
часткового скасування рішення та
задоволення позову в частині
витребування та передачі Позивачу
реф-контейнеру 40 ф. № 5909445, 1 шт. вартістю
72 000,00 грн; вагончику (будівельна
битовка), оббитого залізним
облицюванням зеленого кольору,
всередині обшитого ламінатом, вартістю
40273,00 грн та вагончику (будівельна
битовка) дерев'яного, всередині
обшитого ламінатом і деревом, вартістю
11 590,00 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі відносяться на
сторони пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Станція
Придніпровська", с. Куцеволівка
Онуфріївського району Кіровоградської
області задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 16.06.2014р. у
справі №912/120/14 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Витребувати у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Успенський рибгосп"
(28120, с. Успенка Онуфріївського району
Кіровоградської області, вул. Леніна,
буд. 84, ) та передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Станція
Придніпровська" (с. Куцеволівка
Онуфріївського району Кіровоградської
області, вул. Леніна, 1, )
наступне майно, яке знаходиться на
території риболовецької бази
Успенського лиману за адресою: с.
Успенка, вул. Набережна, 104А, а саме:

- реф-контейнер 40 ф. № 5909445, 1 шт.
вартістю 72 000,00 грн;

- вагончик (будівельна битовка),
оббитий залізним облицюванням
зеленого кольору, всередині обшитий
ламінатом, вартістю 40 273,00 грн;

- вагончик (будівельна битовка)
дерев'яний, всередині обшитий
ламінатом і деревом, вартістю 11 590,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Успенський рибгосп"
(28120, с. Успенка Онуфріївського району
Кіровоградської області, вул. Леніна,
буд. 84, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Станція
Придніпровська" (с. Куцеволівка,
Онуфріївського району Кіровоградської
області, вул. Леніна, 1, )
судовий збір за розгляд позовної заяви
- 2 477,26 грн (дві тисячі чотириста
сімдесят сім грн 26 коп) та судовий збір
за розгляд апеляційної скарги - 1 238,63
грн (одну тисячу двісті тридцять вісім
грн 63 коп).

Видачу наказів на виконання даної
постанови доручити господарському
суду Кіровоградської області.

Постанова набирає чинності з часу її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складений
06.10.2014р.

Головуючий суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
В.І. Крутовських

Суддя
Е.В. Орєшкіна