КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Справа№ 910/16818/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: представник - Горобець
Р.В. - за довіреністю,

від прокуратури: Жовтун Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Мостобуд"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р.

у справі № 910/16818/13 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Мостобуд", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Родовіт Банк", м. Київ

про визнання відсутнім права вимоги,

за участю прокуратури Голосіївського
району міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 р. Публічне акціонерне
товариство "Мостобуд" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Родовіт Банк" про визнання
відсутнім права вимоги АТ «Родовіт
Банк» за кредитним договором
№28.1/03-КЛТ-10 від 26.02.2010 р. до ПАТ
Мостобуд» станом на 25.11.2010 р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. у справі №910/16818/13 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Мостобуд" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, відповідачем не доведено
обставини справи, які місцевий
господарський суду визнав
встановленими, порушено та неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просить її відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Представники відповідача та
прокуратури в судовому засіданні проти
доводів апеляційної скарги
заперечували, просили залишити її без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
подав клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
відрядженням його представника.

Розглянувши зазначене клопотання,
колегія суддів дійшла висновку про
його відхилення з наступних підстав.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Так, доказів того, що керівництво
позивача, яке в силу ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України може бути представником
юридичної особи, не в змозі прийняти
участь в судовому засіданні не подано,
а відрядження представника позивача не
є підставою для відкладення розгляду
справи в розумінні ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, так як
в даному випадку позивач мав
можливість скористатись правилами ст.
28 Господарського процесуального
кодексу України та ст. 244 Цивільного
кодексу України та забезпечити участь
у судовому засіданні іншого
представника.

Неявка представника позивача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для вирішення спору
по суті.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.02.2010 р. між Публічним акціонерним
товариством "Родовід Банк" (банк) та
Відкритим акціонерним товариством
"Мостобуд" (в подальшому перейменоване
у Публічне акціонерне товариство
"Мостобуд", позичальник) укладено
Кредитний договір № 28.1/03-КЛТ-10
(Кредитний договір), яким були
встановлені:

- мета, порядок та умови видачі (надання)
банком в майбутньому кредитів (траншів)
позичальнику в загальній сумі ,00
грн. на основі Додаткових договорів про
видачу (надання) кредиту (траншу) до
цього Договору, які є його невід'ємною
частиною;

- порядок та умови погашення
(повернення) позичальником отриманих
кредитів, нарахування та сплати
процентів за отримання кредитами;

- вид(и) забезпечення виконання
зобов'язань позичальника;

- порядок плати за послуги, що надаються
банком позичальника;

- відповідальність сторін щодо видачі
та погашення кредитів;

- а також взаємні права та зобов'язання
сторін, що виникають/виникнуть при
видачі/наданні банком кредитів (п. 1.1
Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору
кредитні зобов'язання банку щодо
видачі/надання кредитів (траншів) та
зобов'язання позичальника щодо
погашення кредитів (траншів), сплати
процентів, комісій, а також інші права
та зобов'язання сторін, передбачені цим
договором, виникають з моменту
укладення сторонами за взаємною згодою
Додаткових договорів про видачу
кредитів до цього договору, що є його
невід'ємними частинами, в межах ліміту
кредитування та суми кредитів,
передбачених такими Додатковими
договорами.

Строк користування кожним окремим
кредитом (траншем) визначається
відповідним Додатковим договором.

Заборгованість за кредитами, наданими
за цим Договором, має бути погашена в
строки, вказані у відповідних
Додаткових договорах, але не пізніше "
26" лютого 2013 р.

17.03.2010 р. між сторонами було укладено
Додатковий договір № 1 до Кредитного
договору (Додатковий договір № 1),
відповідно до умов якого сторонами
було встановлено процентну ставку за
користування кредитами, наданими
згідно з Додатковими договорами за
кожним окремим кредитом (траншем) +2%
річних у разі незабезпечення
позичальником надходжень на поточний
рахунок № 1475.980 в банку в розмірі
та на умовах, встановлених п. 3.4.10 цього
Договору, яка буде діяти до моменту
забезпечення позичальником умов,
встановлених пунктом 3.4.10 цього
Договору.

Відповідно до п. 4 Додаткового договору
№ 1 банк надає позичальнику кредит
(транш) згідно з цим додатковим
договором в сумі 560000000,00 грн.

Згідно з п. 6 Додаткового договору № 1
позичальник зобов'язується повернути
кредит, наданий за цим додатковим
договором згідно графіку, наведеному в
п. 6, але не пізніше " 26" лютого 2013 року на
позичковий рахунок № 0136.980 (МФО
321712), відкритий для обліку наданого
згідно з цим додатковим договором
кредиту.

Пунктами 7 та 8 Додаткового договору № 1
процентна ставка за користування
кредитом встановлюється в розмірі 23 %
річних. Проценти за користування
кредитом, наданим за цим додатковим
договором, сплачуються в строки,
встановлені Кредитним договором, на
рахунок банку № 0573.980.

У грудні 2010 року заступник прокурора
Голосіївського району міста Києва в
інтересах держави в особі
Національного банку України,
Міністерства фінансів України,
Публічного акціонерного товариства
"Родовід Банк" звернувся до
господарського суду міста Києва із
позовом про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства "Мостобуд"
631042907,70 грн. заборгованості за
кредитним договором №28.1/03-КЛТ-10 від
26.02.2010 року та додатковим договором до
нього.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 28.09.2012 р. позов задоволено
повністю, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" 560000000,00 грн.
основної заборгованості, 35191256,84 грн.
строкової заборгованості за
нарахованими процентами, 265318044,76 грн.
простроченої заборгованості за
нарахованими процентами, 12875683,06 грн.
пені за тілом кредиту, 19035158,96 грн. пені
за несвоєчасне погашення
заборгованості за процентами.

Однак, на думку позивача, Публічне
акціонерне товариство "Родовід Банк" не
мало права звертатись з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Мостобуд" про стягнення з останнього
заборгованості за Кредитним договором
достроково, оскільки право вимоги
банку на день звернення прокуратури в
інтересах відповідача з відповідним
позовом до позивача не настало. Таким
чином, за посиланнями позивача, у
відповідача було відсутнє право вимоги
дострокового стягнення кредиту та
процентів за його користування з
позивача за Кредитним договором станом
на 25 листопада 2010 року.

Відповідач зазначає про те, що умовами
Кредитного договору передбачено право
банку на дострокове стягнення
заборгованості по поверненню кредиту
та сплаті відсотків за користування
кредитними коштами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Пунктом 3.1.3. Кредитного договору
сторони погодили, що банк має право
достроково стягувати, частково або в
повному обсязі, надані кредити та
проценти за період фактичного
користування цими кредитами і комісії,
сплата яких передбачена умовами цього
Договору у разі:

а) порушення позичальником умов цього
договору;

б) порушення позичальником та/або
поручителем/заставодавцем договорів,
що укладені в забезпечення виконання
зобов'язань за цим Договором;

в) ненадання позичальником відомостей,
що стосуються його
фінансово-господарської діяльності;

г) використання кредитів не за цільовим
призначенням;

д) надання банку недостовірної
інформації;

є) втрати предмета (предметів)
забезпечення/забезпечень виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором або зменшення його/їх
вартості;

ж) у разі порушення процедури визнання
позичальника та/або поручителя та/або
майнового поручителя банкротом;

з) за наявності інших обставин, які
свідчать про те, що надані
позичальникові кредити своєчасно не
будуть повернені;

і) у разі порушення позичальником
та/або заставодавцем/іпотекодавцем
строку (строків) укладення договорів
страхування на користь банку майна,
переданого в забезпечення виконання
зобов'язань за цим договором та/або у
разі порушення позичальником та/або
заставодавцем/іпотекодавцем строку
(строків) сплати страхових платежів за
договором (договорами) страхування
майна на користь банку, переданого в
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором.

Позивач зазначає, що відповідачем було
направлено на адресу позивача вимогу
про дострокове повернення кредиту за
вих. № 28-11-3937/6206 із вимогою сплатити
основну заборгованість у строк до
20.04.2010 р. у зв'язку з порушенням умов
Кредитного договору, зокрема,
ненаданням земельних ділянок в іпотеку
у строк до 18.03.2010 р., як було передбачено
умовами п. 4.1. Кредитного договору, а
також п. 11 Додаткового договору № 1 до
Кредитного договору.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що
основним забезпеченням своєчасного
погашення кредитів, наданих за цим
договором, сплати процентів та інших
платежів, передбачених цим договором, є
майнові права на виручку за
контрактами, іпотека земельних
ділянок.

Додатковим договором № 1 до Кредитного
договору сторонами було узгоджено, що
забезпеченням виконання зобов'язань за
Кредитним договором та цим додатковим
договором є майнові права на грошові
кошти за контрактами та іпотека
земельних ділянок, які будуть надані
строком до 18.03.2010 р.

Позивач отримав вимогу відповідача про
дострокове повернення кредитних
коштів та сплати відсотків за
користування кредитними коштами 06.04.2010
р.

Проте, вказаний лист-вимога
відповідача не була виконана
позивачем, оскільки відповідачем не
було зазначено розмір заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідачем були надані суду виписки
по особовому рахунку позивача за
період з 26.02.2014 р. по 02.01.2014 р., з яких
вбачається, що у відповідача
обліковується заборгованість перед
позивачем за Кредитним договором.

Відповідно до Узагальнюючої
податкової консультації щодо
використання банківських виписок як
первинних документів, затвердженої
наказом Державної податкової служби
України 05.07.2012 N 583, первинним документом
вважається документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів,
що є регістрами аналітичного обліку,
вміщують записи про операції,
здійснені протягом операційного дня,
та є підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту. Порядок,
періодичність друкування та форма
надання виписок (у паперовій чи
електронній формі) із особових
рахунків клієнтів обумовлюються
договором банківського рахунку, що
укладається між банком і клієнтом під
час відкриття рахунку.

З огляду на наведене, додані
відповідачем до позовної заяви
банківські виписки по особовому
рахунку позивача є первинними
документами, а відповідно, і належними
та допустимими доказами в розумінні
ст.ст. 33-34 ГПК України.

Таким чином, оскільки позивачем не
виконувались належним чином умови
Кредитного договору щодо сплати
відсотків за користування кредитними
коштами, у відповідача, на підставі
умов Кредитного договору та приписів
чинного законодавства України, було
право на дострокове стягнення з
позивача кредиту та відсотків за його
користування.

У матеріалах справи наявний
лист-вимога відповідача № 28-11-6929/21212 від
29.09.2010 р. щодо дострокового стягнення з
позивача кредиту та відсотків за його
користування за Кредитним договором до
15.10.2010 р.

Оскільки Кредитним договором
передбачена можливість дострокового
стягнення банком кредиту та відсотків
за його користування у зв'язку із
неналежним виконанням позичальником
своїх зобов'язань, у відповідача вже
станом на 15.10.2010 р. існувало право такої
вимоги.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову, з даним висновком
погоджується і колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Мостобуд"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. у справі № 910/16818/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16818/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала