м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14413/14 03.10.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Київської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Київського квартирно -
експлуатаційного управління

до відповідача Центрального
територіального управління
капітального будівництва

третя особа Київський обласний
військовий комісаріат

про стягнення 125 189,31 грн.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Пантюхов О.В. -
прокурор

від позивача: Тодерян В.М. - представник
за довіреністю, Рудник Ю.М. -
юрисконсульт

від відповідача: Собан С.А. - в.о.
начальника

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Київська прокуратура з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Київського квартирно -
експлуатаційного управління
звернулася до Господарського суду
міста Києва з позовними вимогами до
Центрального територіального
управління капітального будівництва,
третя особа - Київський обласний
військовий комісаріат, про стягнення з
відповідача заборгованості за спожиту
теплову енергію в сумі 104 167,05 грн., пені
в сумі 14 122,94 грн., штрафу в сумі 7 291,69
грн., трьох процентів річних у сумі 1 710,04
грн. та інфляційних втрат у розмірі 6
064,67 грн. відповідно до договору на
відшкодування вартості теплової
енергії від 01.12.2009 №330099/2-61-2009508.

Розпорядженням заступника голови
Господарського суду м. Києва від 22.09.2014
справу передано для розгляду судді
Підченку Ю.О.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

До прийняття рішення у справі, прокурор
використовуючи своє право передбачене
статтею 22 ГПК України надав заяву,
погоджену з позивачем про зменшення
розміру своїх позовних вимог. Судом
прийнято до уваги, що згідно пункту 3.10
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.11.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
стаття 22 ГПК України передбачає право
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК України ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. Матеріали
справи підтверджують, що фактично
відбулося зменшення розміру позовних
вимог, що відповідає вимогам ГПК
України, у зв'язку з чим, ціна позову по
даній справі дорівнює 125 189,31 грн. і
складається із:

- суми заборгованості за спожиту
теплову енергію 109 420,05 грн.;

- пені в сумі 30,69 грн.;

- 7 % штрафу в сумі 7 659,40 грн.;

- трьох процентів річних у сумі 1 477,77
грн.;

- інфляційних втрат у розмірі 6 601,40 грн.

Позивач надав суду письмові пояснення,
в яких повністю підтримав позовні
вимоги прокурора, просив позов
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
повідомив суд, про перехування на
адресу позивача суму основної
заборгованості в розмірі 2 000 грн., на
підтвердження чого надав до
матеріалів справи платіжне доручення
від 30.09.2014 № 48.

Неприбуття до судового засідання
третьої особи, яка була належним чином
повідомлена про час та місце
проведення судового засідання, не
перешкоджає розгляду спору по суті, а
тому справа розглядається за наявними
в ній матеріалами згідно статті 75 ГПК
України.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи прокурора, представників
позивача та пояснення представника
відповідача, суд встановив:

До прийняття рішення по справі
прокурором заявлено клопотання згідно
вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України про
застосування заходів забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
розрахункові рахунки відповідача в
розмірі ціни позову.

Відповідно до вимог ст. 66, 67 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачу, заборони йому вчиняти
певні дії, у тому числі іншим особам, що
стосуються предмета спору.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Тягар доказування покладається на
особу, яка подала заяву про
забезпечення позову. Доказування
повинно здійснюватись за загальними
правилами відповідно до ст. 33 ГПК
України.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
винесення та виконання рішення.

Прокурором взагалі не обґрунтовано те,
що невжиття заходів до забезпечення
позову до вирішення спору по суті, може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

За такими обставинами у задоволенні
клопотання Київської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері щодо забезпечення позову
шляхом накладення арешту на
розрахункові рахунки відповідача в
розмірі ціни позову слід відмовити.

Позов мотивовано тим, що 01.12.2009 між
Київським квартирно - експлуатаційним
управлінням, далі Розпорядник коштів,
Київським обласним військовим
комісаріатом, далі Споживач, та
Центральним територіальним
управлінням капітального будівництва,
далі Субспоживач, було укладено
договір на відшкодування вартості
теплової енергії №330099/2-61-2009508, далі
Договір, відповідно до предмету якого
(п. 1.1 Договору) відшкодування за
отриману теплову енергію по даному
договору здійснюється Субспоживачем
згідно рахунку, виписаному
Розпорядником коштів за фактично
отриману теплову енергію на площу
приміщення, яку займає Субспоживач на
підставі актів споживання погоджених
Споживачем та Субспоживачем в межах
встановленого Розпорядником коштів
ліміту споживання.

Згідно п. 4.2 Договору Субспоживач несе
відповідальність за несвоєчасну
сплату рахунків Розпоряднику коштів за
використання теплової енергії (до 15
числа кожного місяця).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
розрахунок за використану теплову
енергію Субспоживачем буде
відбуватися за даним договором
відповідно наданих копій актів
виконаних робіт постачальника послуг
та рахунків - фактур Розпорядника
коштів або Споживача, де відображена
фактична сума до сплати. Згідно п. 5.2
Договору розрахунком рахується період
з 5 календарного числа попереднього
розрахункового місяця до такого ж
календарного числа поточного місяця.

Відповідно до п. 5.4 Договору
Субспоживач здійснює 100 процентів
сплату за використану теплову енергію
протягом десяти днів після отримання
рахунків від Розпорядника коштів.

Свої зобов'язання з оплати спожитої
теплової енергії відповідач в повному
обсязі не виконав, у зв'язку з чим за ним
утворився основний борг в сумі 109 420,05
грн. за періоди березень 2013 року -
квітень 2013 року, жовтень 2013 року -
квітень 2014, який прокурор намагається
стягнути.

Згідно п. 5.6 Договору за порушення
термінів оплати за спожиту теплову
енергію Субспоживач сплачує
Розпоряднику коштів пеню в розмірі 0,1
відсотка вартості указаних послуг за
кожний день простроченого платежу,
враховуючи фактичний день сплати, а за
порушення обов'язків по даному
договору понад 30 днів Субспоживач
сплачує штраф в розмірі 7 відсотків від
вартості указаних послуг. Тому
прокурор намагається стягнути з
відповідача додатково пеню в сумі 30,69
грн. та 7% штрафу в розмірі 7 659,40 грн.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК
України прокурор вказує на
прострочення грошового зобов'язання з
боку відповідача, а тому намагається
стягнути з нього три проценти річних у
сумі 1 477,77 грн. та інфляційні втрати у
розмірі 6 601,40 грн.

Особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання
визначається господарським кодексом.
Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.
Судом прийнято до уваги що учасниками
судового процесу є суб'єкти
господарювання в розумінні ст. 55 ГПК
України.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1
ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. У
відповідності до ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною 3 ст. 24 Закону України "Про
теплопостачання" передбачено, що
основними обов'язками споживача
теплової енергії є, зокрема, додержання
вимог договору та нормативно-правових
актів.

В силу загальної норми передбаченої у
статті 599 ЦК України та спеціальної
нормі визначеної у частині першої ст. 193
ГК України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з претензіями від 24.02.2014,
від 02.04.2014 та від 30.04.2014 з вимогою
погасити існуючу заборгованість, але
дані претензії залишені без відповіді.

Згідно п. 2 резолютивної частини
рішення Конституційного суду України
№ 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №
1-1/99, під поняттям "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах" слід
розуміти орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Київське квартирно - експлуатаційне
управління є державною установою, яка
створена Міністерством оборони
України, підпорядковане Головному
квартирно-експлуатаційному управлінню
Збройних Сил України, у своїй
діяльності керується Законами України,
указами Президента України,
постановами Кабінету Міністрів
України, наказами Міністра оборони
України і являється структурним
підрозділом Міністерства оборони
України. Основні його фонди та
матеріальні цінності є державною
власністю, перебувають у сфері
управління Міністерства оборони
України і закріплені за ним на праві
оперативного управління.

Прокурором доведено порушення у даній
справі інтересів держави та загроза
порушення економічних інтересів
держави, а саме державних інтересів
економічного характеру, які полягають
у невиконанні відповідачем своїх
зобов'язань за даним договором перед
Київським квартирно - експлуатаційним
управлінням. Позивач - установа, яка
фінансується з державного бюджету
України. Збитки, що спричиняються
позивачу є збитками держави.

Позивач надав суду акт звірки
розрахунків за надані послуги з
теплопостачання станом на 01.08.2014,
відповідно до якого основна
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 109 420,05 грн., акт
відповідачем не підписаний. Судом
враховано, що акт звірки є суто
бухгалтерським документом, за яким
бухгалтерії підприємств-учасників
певних господарських операцій
звіряють бухгалтерський облік цих
операцій (у контексті визначення
дебіторської або кредиторської
заборгованості), а наявність чи
відсутність будь-яких зобов'язань
сторін підтверджується первинними
документами - договором, накладними,
рахунками тощо.

Відповідач надав суду розрахунковий
документ на перерахування на адресу
позивача суми основної заборгованості
в розмірі 2 000 грн., що підтверджується
платіжним дорученням від 30.09.2014 № 48.

Припинення провадження у справі - це
форма завершення судової процедури, за
якою рішення по суті не виноситься.

Законодавець зазначає, що
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
статті 80 ГПК України), зокрема у таких
випадках:

- припинення існування предмета спору,
якщо між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами
шляхом перерахування боргу (передачі
майна чи усунення перешкод у
користуванні ним) після звернення
кредитора з позовом за умови подання
доказів такого врегулювання.

З урахуванням положення частини
четвертої статті 51 ГПК України днем
подання позову слід вважати дату
поштового штемпеля підприємства
зв'язку, через яке надсилається позовна
заява (а в разі подання її
безпосередньо до господарського суду -
дату реєстрації цієї заяви в
канцелярії суду).

Судом з'ясовано, що звернення з позовом
відбулося 11.07.2014, про що свідчить
відмітка відділення поштового зв'язку
на конверті, адресованому
Господарському суду міста Києва.
Відповідно до вимог статті 51 ГПК
України процесуальна дія, для якої
встановлено строк, може бути вчинена до
24-ї години останнього дня строку. Таким
чином, погашення відповідачем 30.09.2014
частки основного боргу відбулося після
зверненням прокурора з позовом, а тому
провадження у справі щодо стягнення з
відповідача боргу за спожиту теплову
енергію в розмірі 2 000 грн., слід
припинити за ознаками частини першої
пункту 1-1 статті 80 ГПК України за
відсутністю предмету спору.

Позивач належним чином надав послуги з
теплопостачання, що підтверджується
актами приймання-передавання товарної
продукції за період березень 2013 -
квітень 2013, жовтень 2013 - квітень 2014,
позивач виставив відповідачу рахунки
на оплату за дані послуги, але останній
доказів оплати наданих послуг в
повному обсязі суду не надав.
Зобов'язання не припинилося виконанням
належним чином з боку відповідача, і
прокурором надані докази на
підтвердження викладених у позові
обставин. За такими обставинами
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача заборгованості за спожиту
теплову енергію в сумі 107 420,05 грн.,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 5.6 договору сторонами
встановлено, що за порушення термінів
оплати за споживчу теплову енергію
«Субспоживач» сплачує «Розпоряднику
коштів» пеню в розмірі 0,1 % вартості
вказаних послуг за кожний день
простроченого платежу, враховуючи
фактичний день сплати, а порушення
обов'язків понад 30 днів «Субспоживач»
сплачує штраф в розмірі 7 відсотків від
вартості указаних послуг. Оскільки
мало місце несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань ат спростроченян
понад 30 днів, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача пені,
передбаченої пунктом 5.6 Договору
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, а наданий прокурором
розрахунок пені окремо за кожним
видатковим документом в сумі 30,69 грн.
відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 ГК
України.

Так як мало місце порушення строків
сплати заборгованості щодо споживчу
теплової енергії понад 30 днів та
враховуючи вимоги п. 5.6 Договору
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 7% штрафу в розмірі 7 659,40
грн. також обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно вимог частини другої статті 625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Оскільки мало
місце прострочення оплати послуг за
договором, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача трьох
процентів річних в сумі 1
477,77 грн. за період з 14.05.2013 по 06.08.2014 та
інфляційних втрат у сумі
6 601, 40 грн. за період з 14.05.2013 по 31.07.2014,
також обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судовому збору, від
сплати якого прокурор у встановленому
порядку звільнений покладаються на
відповідача у справі - Центральне
територіальне управління капітального
будівництва в доход державного бюджету
України, згідно вимог ст. 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
03.10.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
24 Закону України "Про теплопостачання",
ст. ст. 525, 526, 530, 599, 625, 629, 901, 903 ЦК України,
ст. ст. 55, 193, 231, 232, 275 ГК України, ст. ст. 4-2,
4-3, 22, 33, 34, ч.3 ст. 43, 44, 66, 67, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст. 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі за позовом
Київської прокуратури з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в
інтересах держави в особі Київського
квартирно - експлуатаційного
управління звернулася до Центрального
територіального управління
капітального будівництва, третя особа -
Київський обласний військовий
комісаріат, щодо стягнення з
останнього основного боргу в розмірі 2
000 грн. припинити.

2. Позовні вимоги Київської прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Київського квартирно -
експлуатаційного управління
звернулася до Центрального
територіального управління
капітального будівництва, третя особа -
Київський обласний військовий
комісаріат.

3. Стягнути з Центрального
територіального управління
капітального будівництва, 03049, м. Київ,
проспект Повітрофлотський, буд. 28А, , на користь:

- Київського квартирно -
експлуатаційного управління, 01015, м.
Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 38, , заборгованість за спожиту
теплову енергію в сумі 107 420,05 грн., пеню
в сумі 30,69 грн., 7 % штрафу в сумі 7 659,40
грн., три проценти річних у сумі 1 477,77
грн., інфляційні втрати у розмірі 6 601,40
грн., видавши наказ.

4. Стягнути з Центрального
територіального управління
капітального будівництва, 03049, м. Київ,
проспект Повітрофлотський, буд. 28А, , в доход державного бюджету
України судовий збір у розмірі 2 503,78
грн., видавши наказ та надіславши його
на виконання до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 08.10.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко