ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2014 р.
Справа №917/1445/14

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а,
м.Полтава, 36008

до Управління державної служби
охорони при УМВС України в Полтавській
області, вул.Зигіна, 32-А, м.Полтава, 36000

про стягнення 50764,43грн.
Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін:

від позивача: Данілова Г.Ю., дор. № 19-14/990
від 10.04.13р.

від відповідача: Катренко І.М., дор. №
9-1/2614 від 27.06.14

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 50764,43грн. у т.ч.
46251,85грн. - сума основного боргу, 2693,00грн.
- пені, 785,37грн. - 3% річних та 1034,21грн. -
інфляційні нарахування за договором
№1406/1 "С"У-37/13 від 10.01.2013р. про закупівлю
теплової енергії за державні кошти та
договором №1406 "С"-720/В від 03.04.2006р. на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води

25.09.2014р. від позивача надійшло
клопотання, в якому позивач повідомив
про часткову сплату відповідачем суми
боргу у розмірі 15000,00грн, що підтвердив
Довідкою від та копією виписки з
банківського рахунку, та просить суд
припинити провадження у справі вцій
частині та стягнути з відповідача
31251,85грн. - суму основного боргу, 2693,00грн.
- пені, 785,37грн. - 3% річних та 1034,21грн. -
інфляційні нарахування.

Відповідач у відзиві на позов
повідомив про часткову сплату суми
основного боргу (вхід. №11963 від 16.09.2014р.).

Від відповідача надійшло клопотання
(вхід. №11962 від 16.09.2014р.), в якому
відповідач просить суд зменшити розмір
пені на 50%.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представниківсуд
встановив:

Між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та
управлінням Державної служби охорони
при УМВС України в Полтавській області
з метою забезпечення опалення будівлі
по вул. Зигіна, 32А укладені наступні
договори:

- про закупівлю теплової енергії за
державні кошти № 1406/1 «С»/У-37/13 від
10.01.2013 року ( договір про закупівлю на 2012
рік), термін дія якого до 31.12.2013 року
(надалі - договір про закупівлю на 2013
рік);

- на відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води № 1406 «С»-720/В від 03.04.2006
року (договір)

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач -
це фізична або юридична особа, яка
отримує або має намір отримувати
житлово-комунальну послугу.

Відповідно до абзацу 3 розділу XI
Договору про закупівлю на 2013 рік всі
правовідносини між Сторонами, що не
врегульовані цим договором та не
суперечать вимогам Закону України «Про
здійснення державних закупівель»,
регулюються Договорами на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води № 1406 «С» від 03.04.2006 року, який є
Додатком № 2 до цього договору.

Пунктом 32 договору визначено, що оплата
за опалення, що проводить «Споживач»,
стягується за фактичну кількість
теплової енергії на підставі тарифів,
встановлених уповноваженим органом.

У відповідності до п. 2 ч.І ст. 5 Закону
України «Про державне регулювання у
сфері комунальних послуг» та згідно з
абз. 7 ст. 16 Закону України «Про
теплопостачання» Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг встановлює
тарифи на теплову енергію суб'єктам
природних монополій та суб'єктам
господарювання на суміжних ринках у
сфері теплопостачання.

Пунктом 2 Порядку формування тарифів на
теплову енергію, її виробництво,
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення
єдиного підходу до формування тарифів
на житлово-комунальні послуги» (надалі
- Порядок формування тарифів)
визначено, що він застосовується під
час установлення Національною
комісією регулювання ринку
комунальних послуг та органами
місцевого самоврядування тарифів на
теплову енергію, її виробництво
транспортування та постачання, послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води для суб'єктів
природних монополій, а також для
суб'єктів господарювання на суміжних
ринках та поширюється на таких
суб'єктів під час розрахунку
зазначених тарифів.

У відповідності до зазначених вище
норм, а також згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 року № 869
«Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги»
Національною комісією державного
регулювання у сфері комунальних послуг
постановою № 81 від 30.09.2011 року
встановлено Полтавському обласному
комунальному виробничому підприємству
теплового господарства
«Полтаватеплоенерго» тарифи на
теплову енергію для потреб інших
споживачів в сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без
ПДВ).

Згідно пункту 2 зазначеної постанови
вона набирає чинності з 1 жовтня 2011
року.

Відповідно до п. 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1198 від 03.10.2007 року (надалі Правила)
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку.

Згідно з пунктом 3.1 договору про
закупівлю на 2013 рік ціна за 1 Гкал
складає 962,62 грн. (з ПДВ).

Статтею 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Відповідно до п. 34 договору споживач
зобов'язується сплачувати за теплову
енергію в строк до 10 числа місяця
наступного за розрахунковим періодом з
урахуванням проміжних платежів.

Позивач в позові посилається на те, що
за період з 01.10.2013 року по 31.05.2014 року за
відпущену теплову енергію відповідачу
нараховано до сплати 116 251,85 грн. та
відповідачем проведено оплату
частково, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість в розмірі 46 251,85 грн»

Після порушення провадження у справі
відповідач сплатив частину суми боргу
у розмірі 15000,00грн., що визнається і
позивачем.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення з відповідача суми
основного боргу у розмірі 15000,00грн.
підлягає припиненню відповідно до п.1-1
ст.80 ГПК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України у зв'язку з
невиконанням зобов'язання по оплаті
послуг за теплопостачання нараховано 3
% річних в сумі 785,37 грн. за період з 11.11.13
по 16.06.14 та інфляційні збитки в сумі 1034,21
грн. за листопад 2013 року - травень 2014
року.

Крім того, на підставі ст. 230 ГК України
та п. 7.3 договору про закупівлю на 2013 рік
відповідачу нарахована пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки платежу сумі
2693,00 грн. за період з 11.11.13р. по 10.05.14р.

В частині стягнення з відповідача пені
у розмірі 2693,00грн суд виходить з
наступного.

Штрафними санкціями, згідно ч.1 ст.230 ГК
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частина 3 ст.551 ЦК України передбачає
можливість зменшення за рішенням суду
розміру неустойки, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК
України у разі, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

З матеріалів справи та пояснень
відповідача вбачається, що відповідач
є державною установою, що проводить
некомерційну (без мети одержаня
прибутку) господарську діяльність.
Заборгованість виникла у зв"язку з
тривалою кризою неплатежів за надані
послуги охорони, оскільки основною
категорією користувачів послуг
охорони за договорами є населення та
бюджетні установи, рівень оплати яких
та вчасність розрахунків дуже
незадовільний.

Висновок суду щодо необхідності
зменшення розміру пені, яка підлягає
стягненню з відповідача, повинен
ґрунтуватися, крім викладеного, на
загальних засадах цивільного
законодавства, якими є, зокрема,
справедливість, добросовісність та
розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми як неустойку спотворює її
дійсне правове призначення, оскільки
із засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором (рішення Конституційного
Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

За таких обставин, суд вважає даний
випадок винятковим та дійшов висновку
про необхідність зменшення належної до
стягнення пені на 30 %, що становить
1885,10грн., враховуючи і інтереси
позивача.

Проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р., судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю
без урахування зменшення неустойки.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-85
ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління державної
служби охорони при УМВС України в
Полтавській області, вул.Зигіна, 32-А,
м.Полтава, 36000 (, р/р
1120 АТ "Брокбізнес" м.Харків, МФО
350910) на користь Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а,
м.Полтава, 36008 (р/р 260007148 АК
"Полтава-банк",МФО 331489, )
заборгованості у розмірі 35764,42грн. у
т.ч. 31251,85грн. - сума основного боргу,
1885,10грн. - пені, 785,37грн. - 3% річних та
1034,21грн. - інфляційні нарахування за
договором №1406/1 "С"У-37/13 від 10.01.2013р. про
закупівлю теплової енергії за державні
кошти та договором №1406 "С"-720/В від
03.04.2006р. на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води, а також 1827,00 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В частині стягнення з відповідача
суми основного боргу у розмірі 15000,00грн.
- провадження припинити.

4. В іншій частині - відмовити.

Повний текст рішення складено: 29.09.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.