ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" вересня 2014 р.Справа № 916/3313/14

За позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю „АЛМІ-ТРЕЙД"

До відповідача: Приватного
підприємства „ВЕКТЕ"

про стягнення 42205,37грн.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Лапшин О.В. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 24.09.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Лапшин О.В. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю
„АЛМІ-ТРЕЙД" звернулось до суду з
позовною заявою до відповідача,
Приватного підприємства „ВЕКТЕ" про
стягнення заборгованості в сумі
42205,37грн., яка складається з основного
боргу в сумі 42012грн. та 3% річних в
розмірі 193,37грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.08.2014р. було порушено
провадження по справі №916/3313/14.

Відповідач у засідання суду не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про місце та дату
засідання.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
місцезнаходження Приватного
підприємства „ВЕКТЕ" є саме та адреса
на яку судом здійснювалась відправка
поштової кореспонденції, а саме: 65045, м.
Одеса, вул. Базарна, буд.63.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення були здійсненні саме за
адресою зазначеною у витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 24.09.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

12.05.2014р. між Приватним підприємством
"ВЕКТЕ" (Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
„АЛМІ-ТРЕЙД" (Покупець) був укладений
договір №878/61Д-14

Згідно пункту 1.1. договору,
Постачальник зобов'язувався
організовувати та забезпечувати
безперебійну заправку нафтопродуктами
(паливом) автотранспорту Покупця, а
Покупець - приймати і оплачувати
паливо відповідно до умов дійсного
договору.

Асортимент, кількість і вартість
палива узгоджується сторонами в
рахунках-фактурах, які надаються
Постачальником Покупцю. Асортимент,
кількість і вартість палива вважається
погодженим у випадку прийняття
покупцем рахунку-фактури та його
оплати (п.1.2 договору).

Постачальник в підтвердження свого
зобов'язання за дійним договором, надає
Покупцю видаткову накладну, податкову
накладну на всю кількість палива яка
підлягає оплаті (п.1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що
відпуск палива Покупцю здійснюється
тільки після оплати палива.

Поставка палива у власність Покупця
здійснюється окремими партіями. Об'єм
та асортимент кожної партії палива по
дійсному договору визначається в
накладних (п.2.1 договору).

Загальна кількість палива, яке
передається у власність Покупця в
рамках та на умовах відповідного
договору, визначається виходячи з
кількості палива, яке фактично
передане у власність Постачальником
Покупцю на протязі строку дії
відповідного договору та відображених
в рахунках - фактурах та видаткових
накладних (п.2.2 договору).

Згідно пункту 2.3 договору,
підтвердження отримання Покупцем
палива є видача Покупцю видаткової
накладної.

Пунктом 3.1 договору визначено, що
Покупець здійснює 100% передоплату
палива на підставі рахунку - фактури на
протязі 2-х банківських днів, з моменту
отримання такого рахунку, на поточний
рахунок Постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем позивачу був виставлений
рахунок -фактура №СФ-00115 від 26.05.2014р. на
суму 42012грн. за поставку 3000 літрів
дизельного палива.

Позивач зазначає, що свої грошові
зобов'язання передбачені п.3.1 договору
виконав належним чином та в повному
обсязі, 30.05.2014р. здійснив 100% передоплату
вартості палива за рахунком - фактурою
№СФ-00115 від 26.05.2014р.

Втім, відповідач свого обов'язку щодо
поставки оплаченого палива не
здійснив.

06.06.2014р. позивач направив на адресу
відповідача вимогу, відповідно якої
просив відповідача в строк до 16.06.2014р.
виконати свої зобов'язання щодо
поставки оплаченого палива.

Проте, зазначена вимога була залишено
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Посилаючись на порушення відповідачем
свого зобов'язання за договором
№878/61Д-14 від 12.05.2014р. щодо поставки
палива, змусило Товариство з обмеженою
відповідальністю „АЛМІ-ТРЕЙД"
звернутись до господарського суду
Одеської області з відповідним позовом
за захистом свого порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
норми чинного законодавства, що
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних
вимогах звичайно ставляться.

Статтю 712 ЦК України передбачено, що
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Водночас вимогами ч.2 ст.712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін

Статтею 626 Цивільного кодексу України
передбачено що, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.693 ЦК України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості у вигляді попередньої
оплати за договором №878/61Д-14 від 12.05.2014р.
в сумі 42012грн. є обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Позивачем, в зв'язку з невиконанням
відповідачем умов договору нараховано
3%річних в сумі 193,37грн.. Розглянувши
здійснений позивачем розрахунок суми 3%
річних господарський суд відзначає
його правильність та обґрунтованість,
у зв'язку з чим позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 3%річних в сумі
193,37грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
„ВЕКТЕ" (65045, м. Одеса, вул. Базарна, буд.
63 код: 38351083) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„АЛМІ-ТРЕЙД" (65007, м. Одеса, вул.
Болгарська, 1; код: 37550276) 42012 (сорок дві
тисячі дванадцять)грн. 00коп. - суму
попередньої оплати за договором
№878/61Д-14 від 12.05.2014р., 193 (сто дев'яносто
три)грн. 37 коп. - 3% річних та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім)грн. 00 коп.
судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено
29.09.2014р.

Суддя
К.Ф. Погребна