РІШЕННЯ

"19" вересня 2014 р.Справа №
921/683/14-г/14Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "КРАЇНА",
вул. Електриків, 29а, м. Київ 176, 04176

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 46016

про стягнення заборгованості в сумі 25
497,23 грн.

за участю представників:

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 2510
від 15.07.14р.;

Суть справи:

ПАТ "Страхова компанія "КРАЇНА"
звернулося в господарський суд
Тернопільської області з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 25 497,23
грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на
безпідставність набуття відповідачем
грошових коштів у розмірі 25 497,23 грн.,
оскільки на вказану суму підприємцем
передбачені договором послуги надані
не були, а тому останні підлягають
поверненню товариству на підставі
ст.1212 ЦК України.

У свою чергу, відповідач, згідно
відзиву на позов та наданих пояснень,
позовні вимоги заперечує у повному
обсязі, вважає їх безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства України.

У засіданні 19.09.2014 р. судом, в порядку
ст.30 ГПК України з урахуванням правових
позицій, що викладені у абз.4 п.1.9
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12. 2011 р. №18,
отримані пояснення від громадянки
ОСОБА_3 (директора Тернопільської
дирекції ТДОВ "Домінанта"), яка на час
існування спірних правовідносин
виконувала обов'язки директора
Тернопільської філії ПАТ "Страхова
компанія "КРАЇНА".

Незважаючи на те, що позивач у
встановленому процесуальним
законодавством порядку був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду даної справи, акціонерне
товариство свого повноважного
представника у судові засідання не
направило, витребувані судом документи
не надало. З наведеного, спір
вирішується судом за наявними у справі
матеріалами.

Учаснику судового процесу роз'яснено
його процесуальні права та обов'язки
згідно ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) не
здійснювалась за відсутності
відповідного клопотання .

Строк вирішення спору продовжувався за
правилами ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши представлені
докази в їх сукупності та дослідивши
норми чинного законодавства, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією їх породжують. Зокрема,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Так, 03.01.2012 року між ПАТ "Страхова
компанія "КРАЇНА" (Замовник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець)
було укладено договір про надання
послуг №28/3(05), за умовами якого
Виконавець зобов'язується, протягом
його дії, надавати Замовнику послуги,
які останній зобов'язується прийняти
та оплатити їхню вартість.

Контрагентами узгоджено, що за
результатами виконання досягнутих
домовленостей до 10-го числа місяця
наступного за звітним, Виконавець
готує та надає Замовнику для
підписання акт прийому-передачі
наданих послуг (п.3.1.).

При цьому, Замовник не пізніше 5-ти
робочих днів після отримання даного
документу, зобов'язаний його підписати,
а у разі ненадання чи неналежного
надання Виконавцем послуг направити
письмову мотивовану відмову від
підписання акту прийому-передачі.

Відповідно до п.3.4. правочину, вартість
послуг Виконавця зазначається
сторонами в додатку №1 до Договору.

В той же час, розмір оплати наданих за
місяць послуг визначається
контрагентами в акті прийому-передачі
наданих послуг на підставі розрахунку
вартості послуг, складеного за формою,
що зазначена у додатку №3 до Договору
(п.3.5.).

Згідно п.3.6. угоди, Замовник
зобов'язується сплатити вартість
наданих Виконавцем послуг протягом 5-ти
банківських днів з дати підписання
відповідного акта.

У відповідності із п.4.1. Договору,
останній набуває чинності з дати його
підписання сторонами та діє до 02.01.2013р.
В подальшому, на підставі укладеної
контрагентами додаткової угоди №1 від
02.01.2013р., дію правочину було продовжено
до 02.01.2014р.

Як вбачається із матеріалів справи, у
період із 03.01.2012р. по 30.09.2013р.
підприємцем, згідно актів
прийому-передачі надано, а товариством
прийнято послуги на загальну суму 1 033
761,62 грн.

Згідно платіжних доручень, копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
позивачем перераховано на рахунок
відповідача 1 048 315,62 грн.

Крім того, відповідно до Угоди про
залік зустрічних однорідних вимог №1
від 30.11.2013р., оплату за послуги,
передбаченні п.1.2. договору про надання
послуг, у розмірі 10 943,23 грн. зараховано
в рахунок несплаченої підприємцем
страхової премії за договором
доручення №12(05) від 03.01.2012р. (копії в
матеріалах справи).

З огляду на наведене, акціонерне
товариство вважає, що ним зайво було
сплачено контрагенту грошові кошти у
розмірі 25 497,23 грн., суму яких просить
стягнути в судовому порядку на
підставі ст.1212 ЦК України.

Так, у відповідності із даною статтею,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Із аналізу вищевикладеного слідує
висновок, що обов'язковою ознакою для
застосування вказаної норми має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто, мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків (ст. 11 ЦК).

Водночас, як свідчать матеріали справи
та зазначає позивач у позовній заяві,
правовою підставою для перерахування
останнім відповідачу спірних сум
грошових коштів є укладений між
сторонами правочин, що в свою чергу
виключає можливість для застосування
положень ст.1212 ЦК України.

Аналогічну правову позицію про те, що
кошти, які отримано як оплату виконаних
за договором робіт не можна
витребувати відповідно до положень
статті 1212 ЦК України як безпідставно
сплачених, викладено у постанові
Верховного Суду України від 22 січня 2013
року у справі N 5006/18/13/2012, а також у
постанові Верховного Суду України від
17 червня 2014 року у справі N 13/096-12, копії
яких знаходяться у матеріалах справи.

З наведеного суд констатує, що
позивачем невірно обрано спосіб
захисту порушеного права у спірних
правовідносинах, внаслідок чого йому
слід відмовити у задоволенні заявлених
вимог.

Крім того, необхідно вказати, що у
процесі вирішення спору судом не
встановлено обставин, на які
посилається акціонерне товариство у
своїй позовній заяві.

Так, із пояснень представника
відповідача у судовому засіданні
слідує, що як у спірний період ( жовтень
- грудень 2013 року) та на протязі всього
терміну дії договору, за наслідками
його виконання, оформлявся цілий ряд
документів (копії окремих квитанцій, що
засвідчують листування із судовими та
правоохоронними органами у спірний
період знаходяться у матеріалах
справи), однак, за відсутності
відповідних вказівок у договорі,
Замовнику послуг дані документи не
передавались, та ним не вимагались.

З метою з'ясування фактичних обставин з
даного приводу, ухвалою суду від
23.07.2014р. від позивача витребовувались
документи, що оформлялись
контрагентами в період дії договорів
№28/3(05) та №12(5) від 03.01.2012р. та
засвідчують факт надання Виконавцем
відповідних послуг. Однак, такі
товариством суду надані не були.

З наведеного суд констатує, що на
протязі всього періоду дії договору
підставою для перерахування
відповідних коштів Замовником
слугували саме акти прийому - передачі
наданих послуг.

Водночас, із наявних у справі доказів
слідує, що акти прийому передачі за
жовтень-грудень 2013 року приватним
підприємцем були підписані та
направлені як до Тернопільської
дирекції СК "Країна" ( копія листа
відповідача від 03.01.2014 р. з відміткою
про його отримання регіональною
дирекцією та листа-відповіді від 09.01.2014
р. №05/01 із інформацією про отримані
послуги у спірний період у матеріалах
справи) так і безпосередньо до
господарського товариства ( копії
листів від 01.01.14 р., 03.03.14 р. та ТТН №
5013 від 05.03.2014р. у справі). Дані
обставини позивачем у встановленому
порядку не спростовані, хоча у нього
судом, відповідними ухвалами,
витребовувалась інформація з даного
приводу.

В свою чергу, умовами укладеного
договору, зокрема, п.3.2., 3.3. встановлено,
що не підписання Замовником акту
прийому-передачі наданих послуг у
строк 5 робочих днів за відсутності
мотивованої відмови є фактом визнання
повного виконання Виконавцем
зобов'язань, а послуги вважаються
наданими належним чином і прийнятими
Замовником без претензій і зауважень.

Більше того, факт належного виконання
відповідачем договірних умов у
жовтні-грудні 2013 року підтверджується
і наданими у судовому засіданні, в
передбаченому ст.30 ГПК України порядку,
поясненнями громадянки ОСОБА_3, яка у
період дії договору №28/3 (05) виконувала
обов'язки директора Тернопільської
філії ПАТ "Страхова компанія "КРАЇНА".
Зокрема, вказана посадова особа
пояснила, що жодних претензій щодо
якості та обсягу наданих приватним
підприємцем у жовтні - грудні 2013 року у
позивача не було, тому ніякої
вмотивоваваної відмови від підписання
актів прийому-передачі на адресу
приватного підприємця не надсилалось.

Таким чином, викладене в сукупності
свідчить про дотримання відповідачем
умов правочину при здійсненні
документального оформлення наданих
послуг та належне виконання останнім
своїх договірних зобов'язань. Доказів
на спростування наведеного позивачем
не надано, а судом не здобуто.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ
"Страхова компанія "КРАЇНА" до фізичної
особи - підприємця - ОСОБА_1 про
стягнення безпідставно набутих коштів
у сумі 25 497,23 грн. до задоволення не
підлягають.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України,
сплачений судовий збір позивачу не
відшкодовується.

Враховуючи викладене та керуючись 1, 2, 4,
12, 20, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Суддя
О.В. Руденко

Повний текст

підписано 06.10.14 р.