П? О? С? Т? А? Н? О? В? А?
І?М?Е?Н?Е?М? У?К?Р?А?Ї?Н?И?
16 вересня 2014 року
Судова палата у господарських справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Барбари В.П.,суддів: Балюка
М.І., Берднік І.С., Гуля В.С., Жайворонок
Т.Є., Шицького І.Б., -
за участю представників:
Генеральної прокуратури України -
Фонду державного майна України -
Міністерства охорони здоров'я
України - Мовіле О.С.,
Федерації професійних спілок
України - Багатченка Ю.В.,
приватного акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
"Укрпрофоздоровниця" - Котік
товариства з обмеженою
"Науково-виробниче підприємство
"Укрсервісбуд" - Шоха С.І., -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою заступника
Генерального прокурора України про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
22 липня 2013 року у справі № 51/227 за
позовом заступника прокурора міста
Києва в інтересах держави в особі Фонду
державного майна України та
Міністерства охорони здоров'я України
до закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
"Укрпрофоздоровниця", товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кармен-Інвест", товариства з обмеженою
відповідальністю "Патра", товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма
"Укрсервісбуд", треті особи: Федерація
профспілок України, дочірнє
підприємство "Санаторій імені Першого
травня" закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", про визнання
недійсним договору, витребування майна
та зобов'язання повернути майно,
в? с? т? а? н? о? в? и? л? а?:
У червні 2011 року заступник прокурора
міста Києва звернувся до
господарського суду міста Києва із
позовом в інтересах держави в особі
Фонду державного майна України та
Міністерства охорони здоров'я України
до закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
"Укрпрофоздоровниця"
(далі - ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофоздоровниця"),
правонаступником якого є приватне
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
"Укрпрофоздоровниця" (далі - ПАТ ЛОЗУ
"Укрпрофоздоровниця"), товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кармен-Інвест" (далі - ТОВ
"Кармен-Інвест"), товариства з обмеженою
відповідальністю "Патра" (далі - ТОВ
"Патра"), товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Укрсервісбуд" (далі - ТОВ НВФ
"Укрсервісбуд"), в якому з урахуванням
зміни позовних вимог просив:
- визнати право власності держави в
особі Фонду державного майна України
на нерухоме майно за адресою: м. Київ,
вул. Юнкерова, 37, загальною площею 683,70
кв. м і вартістю 820 000,00 грн, а саме:
адмінбудівлю двоповерхову літ. А
загальною площею 412,00 кв. м, будівлю
гаража літ. В загальною площею 149,50 кв. м,
будівлю столярної майстерні літ. Д
загальною площею 122,20 кв. м;
- визнати право власності держави в
особі Фонду державного майна України
на нерухоме майно за адресою: м. Київ,
вул. Юнкерова, 37, загальною площею 1 031,20
кв. м і вартістю 1 525 000,00 грн, а саме:
будівлю складу літ. И загальною площею
12,00 кв. м, будівлю складу (запчастин) літ.
З загальною площею 165,70 кв. м, літній
павільйон-майстерню літ. Г, Ґ загальною
площею 287,80 кв. м, адмінбудівлю № 2 літ. Б
загальною площею 139,30 кв. м, будівлю
ангару літ. Ж загальною площею 426,40 кв. м;
- визнати недійсним із моменту
укладення договір купівлі-продажу
майнового комплексу від 25 травня
2004 року № 8000109/2004-19, укладений між ЗАТ
ЛОЗПУ "Укрпрофоздоровниця" і ТОВ
"Кармен-Інвест", загальною площею 1 714, 90
кв. м за адресою: місто Київ, вул.
- витребувати у державну власність в
особі Фонду державного майна України з
незаконного володіння ТОВ "Патра"
нерухоме майно, за адресою: місто Київ,
вул. Юнкерова, 37, загальною площею
683,70 кв. м і вартістю 820 000,00 грн, а саме:
адмінбудівлю двоповерхову літ. А
загальною площею 412,00 кв. м, будівлю
гаража літ. В загальною площею 149,50 кв. м,
будівлю столярної майстерні літ. Д
загальною площею 122,20 кв. м;
- витребувати у державну власність в
особі Фонду державного майна України з
незаконного володіння ТОВ НВФ
"Укрсервісбуд" нерухоме майно за
адресою: місто Київ, вул. Юнкерова, 37,
загальною площею 1 031,20 кв. м і вартістю 1
525 000,00 грн, а саме: будівлю складу літ. И
загальною площею 12,00 кв. м, будівлю
складу (запчастин) літ. З загальною
площею 165,70 кв. м, літній
павільйон-майстерню літ. Г, Ґ загальною
площею 287,80 кв. м, адмінбудівлю
№ 2 літ. Б загальною площею 139,30 кв. м,
будівлю ангару літ. Ж загальною площею
Позовні вимоги мотивовано тим, що
спірне майно є державною власністю,
його відчуження відбулося без згоди
державного органу, уповноваженого
здійснювати від імені держави
повноваження власника державного
майна, а теперішні власники не визнають
право власності держави на спірне
майно та оспорюють його.
Справа розглядалася судами
Рішенням господарського суду міста
Києва від 25 лютого

2013 року, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

Вищий господарський суд України
постановою від 22 липня 2013 року залишив
без змін постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
квітня 2013 року.

При цьому суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог через недоведеність
належності майна, яке є предметом спору
у цій справі, до державної власності.
Суд касаційної інстанції виходив із
того, що відповідно до постанов
Верховної Ради України майно
загальносоюзних організацій
колишнього Союзу РСР, розташоване на
території України, тимчасово, до
законодавчого зазначення суб'єктів
права власності, є загальнодержавною
власністю, однак, оскільки
профспілкові організації Федерації
професійних спілок України ще до
прийняття зазначених постанов вийшли
зі складу загальносоюзної громадської
організації, то спірне майно
правомірно було передано у власність
ЗАТ ЛОЗПУ "Укрпрофоздоровниця" при його
створенні.

У заяві про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від 22
липня 2013 року з підстав, передбачених
пунктом 1 статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), заступник Генерального
прокурора України, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції положень статті 12
Закону України "Про господарські
товариства", постанови Верховної Ради
України від 10 квітня 1992 року "Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
України" та постанови Верховної Ради
України від 4 лютого 1994 року "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР" при
вирішенні аналогічних судових справ,
просить скасувати постанову Вищого
господарського суду України від 22
липня 2013 року, постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
квітня 2013 року та рішення
господарського суду міста Києва від 25
лютого 2013 року і прийняти нове рішення
про задоволення позову.

На обґрунтування неоднаковості
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заступник
Генерального прокурора України
долучив до поданої заяви копії
постанов Вищого господарського суду
України від 19 червня

2014 року у справі № 9/171/2011/5003 та від 10
грудня 2013 року у справі № 5002-4/5146-2011.

У постановах, на які посилається
заявник, Вищий господарський суд
України дійшов висновку, що спірне
майно, яке перебувало у віданні
Української республіканської ради
профспілок і в подальшому було
передано до статутного фонду ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця", є державною
власністю; повноваження щодо
управління майном державної власності,
в тому числі й спірним майном,
покладено на Фонд державного майна
України; а ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" не
могло набути права власності на спірне
майно від Федерації незалежних
профспілок України, оскільки остання
не має права власності на спірне майно
та законних підстав на розпорядження
ним.

Ухвалою від 31 липня 2014 року Вищий
господарський суд України допустив до
провадження господарську справу № 51/227
для перегляду Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 22 липня 2013 року.

У справі, що розглядається, судами
встановлено:

23 грудня 2003 року Головним управлінням
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) на підставі наказу "Про
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна" від

22 грудня 2003 року № 1475-В видано
свідоцтво про право колективної
власності ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" на майновий
комплекс санаторія за адресою: місто
Київ, вул. Юнкерова, 37, загальною площею
1 714,90 кв. м серії МК № 010008031.

25 травня 2004 року між ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" і ТОВ
"Кармен-Інвест" укладено договір
купівлі-продажу майнового комплексу №
8000109/2004-19, за яким ЗАТ ЛОЗПУ
"Укрпрофоздоровниця" продало, а ТОВ
"Кармен-Інвест" прийняло та оплатило
об'єкт нерухомого майна - майновий
комплекс - санаторій за адресою: місто
Київ, вул. Юнкерова, 37, загальною площею

1 714,90 кв. м, який складається із
двоповерхової адмінбудівлі

літ. А загальною площею 412,00 кв. м,
будівлі складу літ. И загальною площею
12,00 кв. м, будівлі складу (запчастин) літ.
З загальною площею 165,70 кв. м, літнього
павільйону майстерні літ. Г, Ґ
загальною площею 287,80 кв. м, будівлі
столярної майстерні літ. Д загальною
площею 122,20 кв. м, адмінбудівлі № 2 літ. Б
загальною площею 139,90 кв. м, будівлі
гаражу літ. В загальною площею

149,50 кв. м, будівлі ангару літ. Ж
загальною площею 426,40 кв. м.

14 вересня 2004 року між ТОВ
"Кармен-Інвест" і ТОВ "Патра" укладено
договір купівлі-продажу нежилих
будівель, відповідно до якого ТОВ
"Кармен-Інвест" передало ТОВ "Патра" у
власність нежилі будівлі (літ. А, В, Д)
загальною площею 683,70 кв. м, за адресою:

місто Київ, вул. Юнкерова, 37.

20 липня 2006 року між ТОВ "Кармен-Інвест" і
ТОВ НВФ "Укрсервісбуд" укладено договір
купівлі-продажу нежилих будівель,
відповідно до якого ТОВ "Кармен-Інвест"
продало ТОВ НВФ "Укрсервісбуд" у
власність нежилі будівлі (літ. И, З, Г, Г',
Б, Ж) загальною площею 1 031,20 кв. м, за
адресою: місто Київ,

вул. Юнкерова, 37.

Усуваючи розбіжності у застосуванні
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, Судова палата у
господарських справах Верховного Суду
України виходить з наступного.

На виконання постанови Ради Міністрів
охорони здоров'я УРСР від 23 квітня 1960
року № 606 "Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР"
(далі - постанова № 606) усі діючі
госпрозрахункові санаторії, будинки
відпочинку та пансіонати Міністерство
охорони здоров'я зобов'язане було
передати у строк до 1 травня 1960 року
Українській республіканській раді
профспілок з метою подальшого
поліпшення організації відпочинку і
санаторно-курортного обслуговування
трудящих і підвищення ролі профспілок.
Згідно з пунктом 2 постанови № 606 майно
передавалося профспілковим органам у
відання.

Згідно з додатком до постанови № 606 у
переліку санаторіїв, що передавалися
Українській республіканській раді
профспілок Міністерством охорони
здоров'я УРСР, зазначено і санаторій
імені Першого травня.

Указом Президії Верховної Ради України
від 30 серпня

1991 року № 1452-XII "Про передачу
підприємств, установ та організацій
союзного підпорядкування,
розташованих на території України, у
власність держави" та Законом України
від 10 вересня

1991 року № 1540-ХІІ "Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на
території України" майно та фінансові
ресурси підприємств, установ,
організацій та інших об'єктів союзного
підпорядкування, розташовані на
території України, є державною
власністю України.

А постановою Верховної Ради
Української РСР "Про захист суверенних
прав власності Української РСР" від 29
листопада

1990 року № 506 введено мораторій на
території республіки на будь-які зміни
форми власності та власника державного
майна до введення у дію Закону
Української РСР про роздержавлення
майна.

Зі змісту наведених вище положень
законодавства вбачається, що передача
майнових комплексів у відання
Української республіканської Ради
профспілок, правонаступником якої
після розпаду Союзу РСР стала рада
Федерації незалежних профспілок
України, а у подальшому Федерація
професійних спілок України, жодним
чином не мала наслідком зміну форми
власності переданого майна, яке так і
залишилося державним.

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної Ради народних
депутатів міста Києва від 23 грудня 1991
року № 9971 зареєстровано ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" як підприємство,
що є правонаступником Української
республіканської ради по управлінню
курортами профспілок, оздоровниць і
господарств, об'єднань
санаторно-курортних закладів
профспілок України і створене на майні
засновників Федерації професійних
спілок України та Фонду соціального
страхування України з тимчасової
втрати працездатності. При цьому
частка майна Федерації професійних
спілок України, переданого у статутний
фонд ЗАТ "Укрпрофоздоровниця",
становить 92,92 % розміру статутного
фонду.

У той же час профспілки діяли за
загальним статутом профспілок СРСР та
були загальносоюзною громадською
організацією.

Отже, спірний об'єкт був майновим
комплексом громадської організації
колишнього Союзу РСР, розташованим на
території України.

За таких обставин на момент створення
ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" спірне майно
перебувало у державній власності, а
тому могло бути відчужене виключно за
згоди власника.

Постановою Верховної Ради України від
10 квітня 1992 року "Про майнові комплекси
та фінансові ресурси громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташовані на території України"
передбачено, що майно та фінансові
ресурси розташованих на території
України підприємств, установ та
об'єктів, що перебували у віданні
центральних органів цих організацій,
до визначення правонаступників
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
передані тимчасово Фонду державного
майна України.

За змістом постанови Верховної Ради
України від 4 лютого

1994 року "Про майно загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР" тимчасово, до законодавчого
визначення суб'єктів права власності
майна загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР,
розташованого на території України,
зазначене майно є загальнодержавною
власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності
зазначеного майна на законодавчому
рівні не врегульовано, майно колишніх
профспілкових організацій на
теперішній час залишається державною
власністю, а тому правові підстави для
розпорядження Федерацією профспілок
України майном загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР (продажу, передачі до
статутних фондів господарських
товариств, відчуження у будь-який інший
спосіб) відсутні.

Оскільки суд касаційної інстанції при
вирішенні справи

№ 51/227 неправильно застосував норму
матеріального права, що суперечить
висновкам цього ж суду в справах №
9/171/2011/5003 та

№ 5002-4/5146-2011, то заява заступника
Генерального прокурора України
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 11116, 11123, 11124, 11125 ГПК
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву заступника Генерального
прокурора України задовольнити
частково.

Постанову Вищого господарського суду
України від 22 липня 2013 року у справі №
51/227 скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України.

Головуючий В.П. Барбара

судді: М.І. Балюк

І.С. Берднік

В.С. Гуль

Т.Є. Жайворонок

І.Б. Шицький