ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р.
Справа № 914/164/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Кордюк Г.Т.,

Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - Бережок С.І.

від відповідача - Станько М.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", вих.№14/2-156 від 14.03.2014
року

на рішення господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 року
(підписане - 28.02.2014 року), суддя Мороз Н.В.

у справі № 914/164/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз", м. Львів

про визнання недійсним
одностороннього правочину публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяви №3 (вих.№06-8059 від
17.12.2013 року) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 року по
справі №914/164/14 у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
«Нафтогаз України» до Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" про визнання недійсним
одностороннього правочину публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяви №3 (вих.№06-8059 від
17.12.2013 року) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що заява
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» про зарахування зустрічних
однорідних вимог №3 від 17.12.2013 року
відповідає вимогам законодавства,
відтак, підстави для визнання
недійсним одностороннього правочину
(вказаної вище заяви) - відсутні. Разом з
тим, місцевий господарський суд дійшов
висновку, що припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог в даному випадку не порушує прав
позивача.

Не погоджуючись з рішення місцевого
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
подало апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 року по
справі №914/164/14 скасувати та прийняти
нове рішення, яким задоволити позовні
вимоги, вказуючи на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, скаржник зазначає, що
відсутність підписаного обома
сторонами договору акта
приймання-передачі природного газу
(або затримка підписання) не свідчить
про відсутність факту постачання
такого газу відповідачу, відтак, на
його думку, здійснені відповідачем
нарахування штрафних санкцій на
підставі ст.231 ГК України, про які йде
мова у претензії №06-7775 від 02.12.2013 року, є
безпідставними та необґрунтованими, з
огляду на що, не можуть бути
однорідними з зустрічними вимогами
позивача про стягнення з відповідача
252038,53 грн. за договором №14/2109/11 від
30.09.2011 року, а тому не можуть бути
зарахованими на підставі ст.203 ГК
України.

Представник позивача (скаржника) в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі,
просив скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 25.02.2014 року по справі
№914/164/14 та прийняти нове рішення, яким
задоволити позовні вимоги: визнати
недійсним односторонній правочин
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяву №3 (вих.№06-8059 від
17.12.2013 року) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог.

Крім того, 18.08.2014 року, представник
позивача подав суду пояснення (б/н від
15.08.2014 року), до яких долучив копії актів
приймання - передачі природного газу
від 25.06.2014 року за січень, лютий та
березень 2013 року, підписаних сторонами
договору.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти вимог апеляційної
скарги заперечив, з підстав, наведених
у відзиві на апеляційну скаргу
(вих.№07/1-2716 від 14.04.2014 року), просив
оскаржуване рішення залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зокрема, зазначав, що станом на день
розгляду справи судом першої
інстанції, позивачем не повернуто
відповідачу та не надано суду належним
чином підписаних та скріплених
печаткою актів приймання - передачі
природного газу за період січень -
березень 2013 року до договору №13-260-Н від
04.01.2013 року, а також не надано
вмотивованої відмови від підписання
таких актів. Разом з тим, повідомив, що
долучені до пояснень позивача, наданих
суду апеляційної інстанції, копії
актів приймання - передачі природного
газу від 25.06.2014 року складені та
підписані після розгляду справи
місцевим господарським судом, відтак,
не повинні братись апеляційним судом
до уваги, оскільки, подальше підписання
актів приймання - передачі природного
газу не звільняє позивача від
відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" заявою №3
(вих.№06-8059 від 17.12.2013 року) повідомило
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз Україна" про припинення
зобов'язання щодо сплати
заборгованості на суму 252038,53 грн. за
договором №14/2109/11 від 30.09.2011 року на
користь позивача, зарахуванням
зустрічних однорідних вимог, шляхом
зменшення дебіторської заборгованості
Публічного акціонерного товариства
«НАК «Нафтогаз України» зі сплати 0,1% -
пені за прострочення виконання
негрошового зобов'язання, що виникла на
підставі укладеного між сторонами
04.01.2013 року договору №13-260-Н.

У зв'язку з наведеним вище, вважаючи
вказану заяву відповідача
необґрунтованою, Публічне акціонерне
товариство "НАК "Нафтогаз Україна"
звернулось до суду з позовом до ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" про визнання недійсним
одностороннього правочину публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" - заяви №3 (вих.№06-8059 від
17.12.2013 року) про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема: 1) зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; 2) особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; 5) правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

В п.2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського України №11 від 29.05.2013
року "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що правочин може
бути визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

В силу положень ст.202 ЦК України,
правочини можуть бути односторонніми
та дво- чи багатосторонніми (договори).
Одностороннім правочином є дія однієї
сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами. До
правовідносин, які виникли з
односторонніх правочинів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання та про договори, якщо це не
суперечить актам цивільного
законодавства або суті
одностороннього правочину.

Відповідно до положень ст.203 ГК України
та ст.601 ЦК України, одним зі способів
припинення зобов'язання, в тому числі й
господарського, є зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги. Для зарахування зустрічних
вимог достатньо заяви однієї із сторін.
Припинення зобов'язання зарахуванням є
одностороннім правочином в розумінні
ч.3 ст.202 ЦК України.

Згідно ст.602 ЦК України не допускається
зарахування зустрічних вимог: 1) про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3)
щодо довічного утримання (догляду); 4) у
разі спливу позовної давності; 5) в
інших випадках, встановлених договором
або законом.

Для відповідності оспорюваного
одностороннього правочину вимогам
закону, необхідно з'ясувати наявність
зустрічних зобов'язань, тобто таких, за
якими сторони беруть участь у двох
зобов'язаннях, і при цьому кредитор в
одному зобов'язанні, є боржником в
іншому зобов'язанні, встановити
однорідність вимог за такими
зобов'язаннями та визначити строк
пред'явлення таких вимог до виконання.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язання
вчинити на користь другої сторони
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

З матеріалів справи вбачається, що
30.09.2011 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" ( в тексті договору - продавець)
та Публічним акціонерним товариством
по газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" (в тексті договору - покупець)
укладено договір №14/2109/11 на
купівлю-продаж природного газу,
відповідно до умов якого, а саме: п.1.1,
продавець зобов'язався передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році природний газ, а покупець
зобов'язався прийняти та оплатити газ
на умовах цього договору.

У зв'язку з неналежним виконанням
взятих на себе обов'язків за наведеним
вище Договором, у ПАТ по газопостачанню
та газифікації "Львівгаз" виникла
заборгованість перед ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» по сплаті штрафних
санкцій в розмірі 252038,53 грн., що
нараховані останнім у зв'язку з
несвоєчасним здійсненням ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" розрахунків за поставлений
газ.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає,
що стягнення вказаної суми
заборгованості є предметом позову у
справі господарського суду Львівської
області №914/4146/13, однак, слід відмітити,
що ухвалою суду від 23.01.2014 року
провадження у справі №914/4146/13 за
позовом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до
ПАТ по газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" про стягнення 252038,53 грн.
зупинено до вирішення та набрання
законної сили судовим рішенням
господарського суду Львівської
області у справі №914/164/14, тобто у даній
справі.

Як вбачається з долученої до
матеріалів справи заяви №3 про
припинення зобов'язання зарахуванням
зустрічних однорідних вимог (вих.№06-8059
від 17.12.2013 року), ПАТ по газопостачанню
та газифікації "Львівгаз" фактично
визнає наявність такої заборгованості,
її розмір, підставність проведених
позивачем нарахувань штрафних санкцій
за порушення виконання зобов'язань за
договором. Відтак, відсутній спір між
сторонами в цій частині, однак
зобов'язання ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" щодо оплати
252038,53 грн. не виконано.

Поряд з тим, як вбачається з матеріалів
справи, 04.01.2013 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(в тексті договору - продавець) та
Публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Львівгаз" (в тексті договору - покупець)
укладено договір №13-260-Н на
купівлю-продаж природного газу,
відповідно до умов якого, а саме: п.1.1,
продавець зобов'язався передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, а покупець - прийняти його та
оплатити на умовах договору.

Відповідно до п.п.3.1, 3.3 Договору
продавець передає покупцю газ у
загальному потоці газу із визначенням
пунктів приймання-передачі газу в
залежності від характеру його
видобутку. Приймання-передача газу,
переданого продавцем покупцеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу.

Згідно п.3.4 Договору не пізніше 5-го
числа, місяця наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печаткою покупця два
примірники акта приймання - передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець,
не пізніше 8-го числа місяця наступного
за місяцем продажу газу, зобов'язується
повернути покупцеві один примірник,
підписаного уповноваженим
представником та скріпленого печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акту.

На виконання умов договору
відповідачем 08.02.2013 року надіслано на
адресу позивача підписані та скріплені
печатками ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" акти
приймання-передачі природного газу до
договору купівлі-продажу природного
газу №13-260-Н від 04.01.2013 року за січень 2013
року, 07.03.2013 року - надіслано акти
приймання-передачі природного газу за
лютий 2013 року та 09.04.2013 року - за
березень 2013 року.

Вказані акти отримано позивачем, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень, однак,
підписані уповноваженим представником
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз Україна" та скріплені
печаткою товариства примірники таких
актів відповідачу не повернуто,
мотивованої відмови від підписання
зазначених актів не надано.

Разом з тим, в матеріалах справи
міститься копія додаткової угоди №1
від 10.07.2013 року до договору на
купівлю-продаж природного газу №13-260-Н
від 04.01.2013 року, якою у зазначений
договір внесено зміни, зокрема, п.2.1
статті 2 «Кількість та якість газу»
викладено в редакції з врахуванням
обсягів газу, фактично отриманого
відповідачем в січні - березні 2013 року у
відповідності до актів
приймання-передачі природного газу.
Вказана додаткова угода №1 підписана
уповноваженими представниками та
скріплена печатками юридичних осіб -
сторін договору. Відтак, позивачем
прийнято зазначені акти до уваги,
однак, останнім такі не підписані та не
повернуті відповідачу, відповідно до
п.3.4 Договору.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
договору, відповідачем відповідно до
ст.231 ГК України, нараховано позивачу
штрафні санкції та проценти на
загальну суму 32998615,11 грн. та направлено
претензію №06-7775 від 02.12.2013 року про
передачу недопоставленого обсягу
природного газу, сплату неустойки за
несвоєчасне виконання зобов'язання та
відсотків за користування коштами
попередньої оплати.

Згідно постанови КМУ №747 від 25.05.1998
року, 100% акцій ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
належить державі. Положення
зазначеного договору відповідають
правовим нормам, закріпленими у
постанові Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики (НКРЕ) №420 від 19.04.2012 року
«Про затвердження порядку доступу та
приєднання до єдиної газотранспортної
системи України», відповідно до п.8.3
якої, приймання-передача газу від
газотранспортного підприємства (ГТП)
або газодобувного підприємства (ГДП) до
газопостачального підприємства (ГП)
відбувається в точках комерційного
обліку газу на газорозподільній
станції (ГРС) і оформлюється актами
приймання-передачі, що підписуються
представниками цих підприємств не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним.

Пунктами 8.5, 8.7 зазначеної Постанови,
передбачено, що до 5-го числа місяця,
наступного за звітним, ГП, ГТП та ГДП
разом з постачальниками газу та
споживачами оформляють, підписують та
скріплюють печатками акти
приймання-передачі газу, які є
підставою для розрахунків.

Проте, станом на час розгляду справи
місцевим господарським судом,
позивачем (продавцем) не повернуто
відповідачу (покупцю) та не надано суду
належним чином підписаних та
скріплених печаткою актів приймання -
передачі природного газу до договору
№13-260-Н від 04.01.2013 року, та не надано
вмотивованої відмови від підписання
зазначених актів.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, зокрема, відповідно до умов
договору.

Як передбачено ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст.611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.231 ГК Україниня
штрафних санкцій у відповідності до
ст.ро неналежне виконання зобов'язання
за договоромзабово у разі якщо
порушено господарське зобов'язання, в
якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Відтак, як вбачається з матеріалів
справи, позивач - ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
не виконало взяті на себе зобов'язання
згідно договору №13-260-Н від 04.01.2013 року
щодо підписання актів приймання -
передачі природного газу, та щодо
передачі відповідачу природного газу
за вказаним договором.

Пунктом 6.5 договору №13-260-Н від 04.01.2013
року фактично передбачено можливість
внесення покупцем авансових платежів,
однак, відповідно до п.3.4 вказаного
Договору, підставою для остаточних
розрахунків між сторонами є підписані
акти приймання-передачі газу.
Зазначене положення відповідає п.8.7
Постанови НКРЕ №420.

Згідно ч.1 ст.613 ЦК України кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником,
або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку.

Оскільки, ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" не мало змоги
оплатити газ відповідно до умов
договору та провести остаточний
розрахунок за поставлений газ,
зважаючи на відсутність підписаних з
боку продавця актів
приймання-передачі, відтак, ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» є кредитором, що
прострочив виконання зобов'язання за
договором №13-260-Н купівлі-продажу
природного газу від 04.01.2013 року, у
зв'язку з чим нарахування відповідачем
штрафних санкцій, передбачених ст.231 ГК
України, здійснено правомірно. Поряд з
цим, строк виконання зобов'язання зі
сплати таких нарахувань не встановлено
ні договором, ні законом.

Правильність розрахунку
вищезазначених штрафних санкцій
позивачем не заперечувалась,
контррозрахунок ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
не подавався.

З укладенням одностороннього
правочину - заяви №3 (вих. №06-8059 від
17.12.2013 року) про припинення зобов'язання
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, у ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» відсутні
невиконані грошові зобов'язання перед
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» по
договору №14/2109/11 від 30.09.2011 року в
частині сплати штрафних санкцій в
розмірі 252038,53 грн. Разом з тим, сума 0,1%
пені за прострочення виконання
негрошового зобов'язання ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» по договору №13-260-Н
від 04.01.2013 року було зменшено згідно
заяв про припинення зобов'язання
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог №1 від 13.12.2013 року та №2 від 17.12.2013
року на загальну суму 1015789,94 грн., та
відповідно до даної заяви (заяви №3 від
17.12.2013 року) заборгованість позивача
зменшено на суму 252038,53 грн.

Як уже зазначалось вище, відповідач має
заборгованість перед позивачем згідно
договору купівлі-продажу природного
газу №14/2109/11 від 30.09.2011 року, при цьому
позивач має заборгованість перед
відповідачем по договору №13-260-Н від
04.01.2013 року.

Проаналізувавши наведені договори,
враховуючи наявну у обох сторін
заборгованість перед іншою стороною,
вбачається, що зазначені вимоги, які
полягають у стягненні грошової
заборгованості є однорідними та можуть
бути зарахованими на підставі ст.601 ЦК
України.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна з
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Позивачем
такі обставини не доведено.

Враховуючи все вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
заява Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Львівгаз" №3 про
припинення зобов'язань зарахуванням
зустрічних однорідних вимог (вих.№06-8059
від 17.12.2013 року), відповідає вимогам
діючого законодавства, відтак, позовна
вимога про визнання її недійсною є
необґрунтованою.

Посилання скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими, та
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві. Щодо долучених до
матеріалів справи актів приймання -
передачі природного газу від 25.06.2014
року, які були належним чином підписані
сторонами договору та скріпленні
печатками, колегія суддів зазначає, що
наведені акти не можуть вплинути на
розгляд даної справи, оскільки, такі
підписані після розгляду справи та
винесення рішення місцевим
господарським судом.

Відтак, судова колегія вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд повно і
всебічно перевірив всі обставини
справи, дав належну правову оцінку,
зібраним у справі, доказам та прийняв
законне і обґрунтоване рішення.

З огляду на наведене, доводи скаржника
про скасування рішення місцевого суду
є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду,
в порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України,
суд,

постановив:

Рішення господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 року по
справі №914/164/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи №914/164/14 повернути до
господарського суду Львівської
області.

Повну постанову складено 29.09.2014 року

Головуючий-суддя:
Якімець Г.Г.

Судді:
Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.