ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 р.
Справа № 914/3455/14

За позовом: Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради, м.
Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дойче Братвурст», м.
Львів,

про стягнення 1' 118,09 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Войтенков Ю.

На розгляд господарського суду
Львівської області Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради подано позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дойче Братвурст»
про стягнення 1' 118,09 грн.

Ухвалою суду від 30.09.2014р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 13.10.2014р.

У судове засідання 13.10.2014р. представник
позивача не з'явився, хоча був належно
повідомлений про час і місце
проведення судового засідання, причин
неприбуття не повідомив.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем у порушення вимог
договору №10-10 не сплачено в повному
обсязі орендної плати, внаслідок чого
виникла заборгованість в розмірі 1' 118,09
грн.

У судовому засіданні 13.10.2014р.
представник відповідача подав докази
погашення заборгованості в сумі 1'118,09
грн., що підтверджується копією
квитанції, долученої до матеріалів
справи.

Оскільки позивач був належним чином
повідомлений про час і місце
проведення судового засідання, суд
розглянув справу за відсутності його
представника.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, повно, всебічно і
об'єктивно з'ясувавши усі обставини
справи в їх сукупності, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
судом встановлено таке.

12.02.2010 р. між Управлінням комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради
(орендодавець, позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Дойче
Братвурст» (орендар, відповідач)
укладено договір №10-10 на право
тимчасового користування окремими
конструктивними елементами
благоустрою комунальної власності на
умовах оренди для розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення. Відповідно до
п.2.1.1 договору орендодавець
зобов'язується надати у тимчасову
оренду конструктивний елемент
благоустрою комунальної власності
кіоск площею 30,0 кв.м (тротуар, газон,
тощо) за адресою: м. Львів, вул.
Володимира Великого, 26.

Відповідно до п.3.1 договору обов'язок
внесення орендної плати орендарем
виникає з часу укладення договору
оренди для розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення. Орендар сплачує
орендодавцеві плату за користування
об'єктом площею 30,0 кв.м щомісячно до 25
числа поточного місяця у розмірі 286,00
грн. за місяць, у тому числі ПДВ 48,00 грн.

Згідно довідки УКВ ДЕП ЛМР від 26.08.2014 р.
за період з 01.11.2012 р. по 12.02.2013 р.
заборгованість відповідача станом на
20.06.2014 р. складає 1' 118,09 грн.

11.09.2014 р. відповідач сплатив
заборгованість за договором оренди
№10-10 від 12.02.2010 р. у сумі 1' 118,09 грн., що
підтверджується копією квитанції, яка
знаходиться у матеріалах справи.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та
обов'язки на підставі укладеного
договору на право тимчасового
користування окремими конструктивними
елементами благоустрою комунальної
власності на умовах оренди для
розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення.

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідачем подано докази погашення
заборгованості з орендної плати, що
підтверджується копією квитанції
№20516.314.1 від 11.09.2014 р. на суму 1' 118,09 грн.
Суд звертає увагу сторін, що позовна
заява подана до господарського суду
Львівської області 29.09.2014 р., тоді як
заявлена до стягнення сума орендної
плати в розмірі 1' 118,09 грн. сплачена
відповідачем 11.09.2014 р., тобто до
порушення провадження у справі.

Відповідно до п.4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
предмет спору був відсутній до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Враховуючи наведене, оскільки сума
заборгованості сплачена відповідачем
ще до порушення провадження у справі,
суд відмовляє у задоволенні позову.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий
збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст.11, 526, 610, 611 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 3, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 75,
82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити
повністю.

У судовому засіданні 13.10.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 14.10.2014р.

Суддя
Яворський Б.І.