ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 920/1884/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Шевель О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»
- Сітченка О.А. (довіреність № 03/2/206 від
14.04.2014р. )

ПАТ «Сумихімпром» - Фанта Т.О.
(довіреність № 15-2493 від 07.04.2014р. )

ВДВС ГУЮ у Сумській області - не
з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
(вх. № 2813 С/2-6) на ухвалу господарського
суду Сумської області від 18.08.2014р.,
прийнятої за результатами розгляду
скарги на дії державного виконавця, у
справі № 920/1884/13,

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром», м. Суми

(за участю ВДВС ГУЮ у Сумській області)

про стягнення 4738023 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської
області від 13.01.2014р. у справі № 920/1884/13
задоволено позовні вимоги ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" щодо
стягнення з ПАТ "Сумихімпром" 4 806 482,99
грн., про що 12.03.2014 року виданий
господарським судом відповідний наказ

18.07.2014 року до господарського суду
Сумської області надійшла скарга №
15-5693 від 18.07.2014 року Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
на дії державного виконавця та
пояснення б/н, б/д (вх. № 10481 від
18.08.2014р.), згідно яких скаржник просить
суд скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області Юськової В.В. від
11.04.2014 року про стягнення виконавчого
збору в сумі 480 684,30 грн. по ВП № 42732845.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 18.08.2014р. скаргу ПАТ
«Сумихімпром» № 15-5693 від 18.07.2014 р. на дії
державного виконавця у виконавчому
провадженні № 42732845 по примусовому
виконанню наказу № 920/1884/13 залишено без
задоволення.

ПАТ «Сумихімпром» з цією ухвалою не
погодилось, звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Сумської області від 18.08.2014р. по справі
№920/1884/13. Скаргу ПАТ «Сумихімпром» №
15-5693 від 18.07.2014 р. на дії державного
виконавця задовольнити та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
Юськової В.В. від 11.04.2014р. про стягнення
виконавчого збору в сумі 480684,30 грн. по
виконавчому провадженні № 42732845.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 07.10.2014р.

02.10.2014р. від відповідача надійшли
доповнення до апеляційної скарги (вх.
№8473), в яких наведено додаткові
підстави для скасування ухвали
господарського суду Сумської області
від 18.08.2014р. та задоволення скарги ПАТ
«Сумихімпром» на дії державного
виконавця щодо винесення постанови
стягнення з ПАТ «Сумихімпром»
виконавчого збору у розмірі 480684,30 грн.

06.10.2014р. від ВДВС ГУЮ у Сумській області
надійшли письмові пояснення по справі
(вх. №8617), в яких органом ВДВС
висловлено свою позицію по справі, яка
полягає у законності та
обґрунтованості оскаржуваної ухвали
та правомірності дій державного
виконавця при винесенні постанови про
стягнення з ПАТ «Сумихімпром»
виконавчого збору у розмірі 480684,30 грн.,
в задоволенні апеляційної скарги
просить відмовити. Крім того, в своїх
поясненнях орган ВДВС просить
розглянути справу без участі його
представника.

В судовому засіданні 07.10.2014р.
представник апелянта наполягала на
задоволенні апеляційної скарги та
скасуванні ухвали суду від 18.08.2014р.
Представник позивача просив суд у
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, ухвалу господарського суду
Сумської області від 18.08.2014р. залишити
без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 13.01.2014р. стягнуто з ПАТ
«Сумихімпром» на користь ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний банк»
загальну суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 4738023,00
грн. Вказане рішення залишено без змін
судами апеляційної та касаційної
інстанції.

12.03.2014р. на виконання цього рішення
видано відповідний наказ.

31.03.2014р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Сумській області прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження №42732845 по виконанню
рішення господарського суду Сумської
області від 13.01.2014р. у справі №920/1884/12
про стягнення з ПАТ «Сумихімпром» на
користь ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний банк» 4806842,99 грн. (сума
боргу 4738023,00 грн. + судовий збір 68820,00
грн.). Вказаною постановою встановлено
7-денний строк для самостійного
виконання боржником рішення суду, який,
згідно вимог статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
обчислюється з дня винесення постанови
державним виконавцем.

11.04.2014р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Сумській області прийнято
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 480684,30 грн.

18.07.2014р. боржник, ПАТ «Сумихімпром»,
звернувся до господарського суду зі
скаргою на дії державного виконавця, в
якій просить скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби ГУЮ у Сумській області про
стягнення виконавчого збору у розмірі
480684,30 грн. по ВП №42732845. В своїй скарзі,
боржник зазначає про неправомірність
вищевказаної постанови, оскільки, на
його думку, виконавчий збір стягується
у разі примусового виконання рішення
суду та обраховується від розміру
фактично стягнутої державним
виконавцем з боржника суми. А, оскільки,
у виконавчому провадженні №42732845
примусове виконання рішення не
відбулось, то і підстави для стягнення
виконавчого збору відсутні.

Залишаючи без задоволення скаргу на
дії державного виконавця,
господарський суд Сумської області,
посилаючись на п. 2 ст. 25 та п.1 ст. 27
Закону України «Про виконавче
провадження», вказав, що постанова про
стягнення виконавчого збору
виноситься державним виконавцем після
спливу строку наданого боржнику для
добровільного виконання рішення суду.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 115 ГПК
України, рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду,
згідно із ст.116 ГПК України, провадиться
на підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Наказ видається
стягувачеві або надсилається йому
після набрання судовим рішенням
законної сили. Накази про стягнення
державного мита надсилаються до
місцевих органів державної податкової
служби.

У статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Приписами ст. 27 цього ж закону
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого
провадження державним виконавцем
накладено арешт на майно та кошти
боржника, боржник за погодженням з
державним виконавцем має право у строк
до початку примусового виконання
рішення реалізувати належне йому майно
чи передати кошти в рахунок повного або
часткового погашення боргу за
виконавчим документом. У разі продажу
майна боржника покупець цього майна
повинен внести кошти за придбане майно
на рахунок органу державної виконавчої
служби у строк до початку примусового
виконання рішення. Після внесення
покупцем коштів арешт з проданого
майна боржника знімається за
постановою державного виконавця.

Статтею 28 вказаного закону також
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 3.7.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012 р., постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю на
наступний день після завершення
строку, наданого боржнику для
самостійного виконання рішення. У
постанові про стягнення виконавчого
збору визначається розмір виконавчого
збору, що підлягає стягненню,
зазначений у ч. 1 ст. 28 Закону. Примусове
стягнення виконавчого збору
здійснюється відповідно до вимог
Закону.

Якщо рішення про стягнення коштів було
виконано боржником частково до початку
його примусового виконання, виконавчий
збір, згідно з п. 3.7.2 Інструкції,
стягується з суми, яка не була сплачена
боржником самостійно.

Згідно з п. 3.7.3 Інструкції при наступних
пред'явленнях до виконання виконавчого
документа державному виконавцеві
виконавчий збір стягується в частині,
що не була стягнута при попередньому
виконанні.

Державний виконавець виносить
постанову про стягнення виконавчого
збору після пересвідчення в отриманні
боржником копії постанови про
відкриття виконавчого провадження та
здійснення ним дій, спрямованих на
добровільне виконання рішення та
закінчення добровільного строку
виконання рішення, але до початку
здійснення примусового заходу, зокрема
звернення стягнення на кошти боржника
(лист Департаменту державної
виконавчої служби № 25-2/256/7 від 07.09.2006 р.).

Як зазначалося раніше, згідно
постанови про відкриття виконавчого
провадження №42732845 від 31.03.2014р. боржнику
було надано 7-денний строк для
добровільного виконання рішення з
моменту винесення постанови. Вказаний
строк сплив 08.04.2014р. 11.04.2014р. державним
виконавцем була винесена постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 10% від суми, що підлягає
стягненню.

Отже, на думку колегії суддів,
господарський суд Сумської області
дійшов обґрунтованого висновку що
виконавчий збір стягується з боржника
виключно у разі невиконання ним
виконавчого документа в добровільному
порядку, з метою виконання якого
відкрито виконавче провадження, у
встановлений державним виконавцем в
постанові про відкриття виконавчого
провадження строк та вжиття державним
виконавцем заходів, спрямованих на
примусове виконання рішення.

Заходи примусового виконання рішень
визначено статтею 32 Закону України "Про
виконавче провадження". До цих заходів,
зокрема, належить звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб. При цьому,
частиною 1 статті 52 Закону України "Про
виконавче провадження" унормовано, що
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Проте, відділом ДВС Головного
управління юстиції у Сумській області
постановою від 08.04.2014р. виконавче
провадження з виконання рішення у
справі № 920/1884/13 приєднано до вже
відкритого зведеного виконавчого
провадження, де вживались заходи,
спрямовані на стягнення
заборгованості з боржника в
примусовому порядку, зокрема, було
накладено арешт на майно та кошти ПАТ
"Сумихімпром" (зазначене встановлено
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р. у
справі №5021/424/12 ).

Отже, доводи викладені в апеляційній
скарзі не знайшли свого підтвердження
в матеріалах даної справи та
спростовуються нормами чинного
законодавства.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи
та норми права, колегія суддів дійшла
висновку про відповідність
оскаржуваної ухвали нормам чинного
законодавства та матеріалам даної
справи на підставі чого, ухвалу
господарського суду Сумської області
від 18.08.2014р. у справі № 920/1884/13 слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105,
106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 18.08.2014р. по справі №920/1884/13
залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10.10.2014
року.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
О.О. Крестьянінов

Суддя
О.В. Шевель