РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
Справа № 918/1253/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Дужич
С.П.

суддя
Мамченко Ю.А. ,

суддя
Савченко Г.І.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача 1: не з'явився

відповідача 2: Демчук Ю.М. (довіреність
від 20.06.2011р.)

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" на ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 10 вересня 2014 року у справі
№918/1253/14 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Приватного
підприємства-фірми "Інтерекопласт"

до 1. Приватного підприємства "Фірма
Укрекопласт"

2. Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк"

про спонукання до виконання договірних
зобов'язань

Судом роз'яснено представнику
відповідача ПАТ "Дельта Банк" права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2014 року, ухвалою
господарського суду Рівненської
області було задоволено заяву ППФ
"Інтерекопласт" про вжиття заходів до
забезпечення позову за позовом ППФ
"Інтерекопласт" до ПП "Фірма
Укрекопласт", ПАТ "Дельта банк" про
спонукання до виконання договірних
зобов'язань та накладено арешт на
грошові кошти, що знаходяться на
кореспондентському рахунку 1 в
Головному управлінні НБУ по м. Києву та
Київській області (МФО 321024,
ідентифікаційний код за ,
власний МФО 380236) ПАТ "Дельта Банк" в
межах суми невиконаних зобов'язань, що
становить 16 804 256,17 доларів США, що
еквівалентно 217 110 989,71 грн.

Відповідач ПАТ "Дельта банк", не
погоджуючись з винесеною ухвалою, в
своїй апеляційній скарзі просить
скасувати ухвалу господарського суду
Рівненської області про забезпечення
позову вважаючи, що прийняті судом
висновки не відповідають обставинам
справи, а також порушено норми
матеріального права, оскільки
позивачем не надано доказів наявності
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу для забезпечення позову, а
посилання позивача в заяві, як на
потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви. Також, суд, при задоволені заяви
про вжиття заходів до забезпечення
позову, не дослідив обставин чи, станом
на 09 вересня 2014 року на поточному
рахунку ППФ "Інтерекопласт" №0415
були в наявності грошові кошти. Також,
частина грошей, які позивач намагався
перерахувати, перебували не на
поточному, а на вкладному рахунку
№0415.

Крім того, вважає, що суд неправомірно
наклав арешт на грошові кошти банка,
які зберігаються на
кореспондентському рахунку в
Національному банку України, оскільки
законом заборонено накладати арешт на
кореспондентські рахунки банку.

22 вересня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 01 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні представник
відповідача ПАТ "Дельта банк" підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
просить її задоволити, а ухвалу
господарського суду Рівненської
області скасувати повністю .

Представники позивача та відповідача
ПП "Фірма Укрекопласт" у судове
засідання не прибули, хоча і були
завчасно повідомлені про час і місце
судового розгляду, на що вказують
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

03 жовтня 2014 року, на адресу суду від ППФ
"Інтерекопласт" надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи на
іншу дату.

06 жовтня 2014 року, від ППФ
"Інтерекопласт" надійшло клопотання, в
якому просить суд продовжити строки
розгляду справи, без надання будь-яких
доказів про неможливість бути
присутнім у судовому засіданні.

07 жовтня 2014 року, від ПАТ "Дельта банк"
надійшли заперечення проти клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи, оскільки сума позову є досить
значною.

Судовою колегією враховується, що
відсутність представників позивача та
відповідача ППФ "Фірма Укрекопласт"
відповідно до ст. 77 ГПК України не є
безумовною підставою для відкладення
розгляду справи, оскільки ГПК України
не обмежує кількості представників,
яких може призначити одна особа. Крім
того, юридичну особу за посадою може
представляти її керівник. Інші особи,
які є штатними працівниками юридичної
особи, можуть бути її представниками,
якщо вони діють у межах, визначених
законодавством чи установчими
документами юридичної особи.

Частиною 3 ст. 28 ГПК України визначено,
що представниками юридичних осіб
можуть бути також інші особи,
повноваження яких підтверджуються
довіреністю від імені підприємства,
організації.

Таким чином, зазначений у клопотанні
про відкладення представник не
являється єдиною особою, що має право
представляти інтереси товариства в
суді.

Щодо клопотання позивача про
продовження строку розгляду справи, то
судова колегія відхиляє заявлене
клопотання, оскільки апеляційна скарга
подана на ухвалу місцевого
господарського суду, строк розгляду
якої визначений у п'ятнадцять днів,
сторони були заздалегідь, за 12 днів,
повідомлені належним чином про місце
та час судового розгляду, на що
вказують наявні у матеріалах справи
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, а тому відповідач мав
достатньо часу для надання своїх
заперечень та доказів з приводу
заявлених позовних вимог.
Обґрунтованих доводів про
неможливість розгляду даної
апеляційної скарги в цьому судовому
засіданні позивачем не надано, а
задоволення клопотання про
продовження строку розгляду
апеляційної скарги є правом суду, а не
обов'язком. Процесуальні права та
інтереси позивача або його
представника, які надані сторонам ст. 22
ГПК України, зокрема: право знайомитися
з матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії, брати участь в
господарських засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів, заявляти клопотання, давати
письмові пояснення господарському
суду, наводити свої доводи і міркування
з усіх питань - не були порушені чи
обмежені. Крім того, відповідно до ч. 1
ст. 77 ГПК України, суд відкладає розгляд
справи, коли за якихось обставин спір
не може бути вирішено в даному судовому
засіданні, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для продовження
розгляду справи, оскільки в матеріалах
справи достатньо доказів та матеріалів
для вирішення скарги по суті.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справи в апеляційній інстанції, а також
те, що сторони по справі належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
апеляційної скарги, явка представників
сторін необов'язковою не визнавалась і
розгляд апеляційної скарги можливий у
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе провести судове засідання
за відсутності представників позивача
та відповідача ППФ "Фірма Укрекопласт"
та розглянути скаргу за наявними в ній
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника відповідача ПАТ "Дельта
банк", обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту з'ясування
та доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, дослідивши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права встановила що:

01 вересня 2014 року, ППФ "Інтерекопласт"
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовом до ПАТ
"Дельта Банк" та ПП "Фірма Укрекопласт"
про спонукання до виконання договірних
зобов'язань, в якому просило
зобов'язати ПАТ "Дельта Банк"
перерахувати грошові кошти у розмірі 16
804 256,17 доларів США з поточного рахунку
позивача на його поточний рахунок в ПАТ
"Альфа Банк" та стягнути з ПП "Фірма
Укрекопласт" на користь позивача 10 000,00
грн. (а. матеріалів 2-5)

10 вересня 2014 року, ППФ "Інтерекопласт"
звернулось до суду із заяву про вжиття
заходів до забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти, що
знаходяться на кореспондентському
рахунку 1 ПАТ "Дельта Банк" в
Головному управлінні НБУ по м. Києву та
Київській області в розмірі
невиконаних зобов'язань, що становить 16
804 256,17 доларів США, що складає,
відповідно до курсу Нацбанку України,
217 110 989,71 грн.

10 вересня 2014 року, ухвалою
господарського суду Рівненської
області було задоволено заяву ППФ
"Інтерекопласт" про вжиття заходів до
забезпечення позову за позовом
"Інтерекопласт" до ПП "Фірма
Укрекопласт", ПАТ "Дельта банк" про
спонукання до виконання договірних
зобов'язань та накладено арешт на
грошові кошти, що знаходяться на
кореспондентському рахунку №1
ПАТ "Дельта Банк" в Головному
управлінні Нацбанку України по м. Києву
та Київській області в межах суми
невиконаних зобов'язань, що становить 16
804 256,17 доларів США, що складає,
відповідно до офіційного курсу
Нацбанку України, - 217 110 989,71 грн. (а.
матеріалів 20-21)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід задоволити з
огляду на наступне.

За приписами ст. 106 ГПК України, ухвала
про вжиття запобіжних заходів може
бути оскаржена окремо від рішення
місцевого господарського суду в
апеляційному порядку.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що
підставами для забезпечення позову є
обставини, які вказують на ризик
утруднення або неможливість виконання
рішення господарського суду в
майбутньому (у разі повного або
часткового задоволення позовних
вимог).

Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно ч.1 ст. 67 ГПК України позов
забезпечується: - накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; - забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; - зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; - зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 1 ч.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №16 "Про
деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову" від 26
грудня 2011 року зазначено, що при
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

- розумності , обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної заяви, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

При цьому, для забезпечення позову, суд
повинен з'ясувати, чи пов'язаний
предмет позову з відповідним заходом
по його забезпеченню. Тобто,
забезпеченими можуть бути лише ті
вимоги позивача, реалізація яких для
відновлення порушеного або
оспорюваного права чи охоронюваного
законом інтересу в разі задоволення
позову судом стане неможливою або
утрудненою.

Реалізація наведеної процесуальної
норми вимагає виконання судом свого
обов'язку щодо вірного визначення
предмету позову та його зв'язку із
заходом забезпечення позову про який
просить позивач.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з майновими наслідками
заборони відповідачеві вчиняти певні
дії.

Крім того, забезпечення позову
допускається за умови достатньої
обґрунтованості позивачем
необхідності вжиття відповідних
заходів.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви (п.3 постанови
Пленуму ВГСУ №16 "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову" від 26.12.2011 року).

Як вбачається з матеріалів справи,
позовними вимогами ППФ "Інтерекопласт"
до ПАТ "Дельта Банк" є зобов'язання
останнього перерахувати грошові кошти
у розмірі 16 804 256,17 доларів США з
поточного рахунку позивача на його ж
поточний рахунок у ПАТ "Альфа Банк",
тому застосовуючи захід до
забезпечення позову шляхом накладання
арешту на грошові кошти банку, що
знаходяться на кореспондентському
рахунку, господарський суд першої
інстанції повинен був проаналізувати
чи достатньо обґрунтованими є
припущення позивача, що банк не зможе
виконати зобов'язання суду у разі
задоволення позовних вимог.

Натомність, як вбачається з ухвали
місцевого господарського суду від 10
вересня 2014 року, судом не було
здійснено оцінки обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів, не
проаналізовано реальності загрози
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду.

Позивач, в своїй заяві про забезпечення
позову ППФ "Інтерекопласт" зазначає, що
станом на день звернення із позовом до
суду, відповідач ПАТ "Дельта Банк" має
можливість вільного розпорядженням
вказаними грошовими коштами та може
безперешкодно вчинити дії із
зазначеними грошовими коштами, які у
подальшому не просто утруднять, а
безпосередньо унеможливлять виконання
рішення суду у випадку задоволення
позовних вимог позивача, проте
замовчує що між ним та банком 04 березня
2014 року укладено Договір банківського
вкладу "Класичний кооператив"
№2010415/01/1903, за п1.1 якого позивач
розмістив на вкладному рахунку банку 4
000 000,0 доларів США, під 07 % річних, з
правом здійснювати додаткове внесення
коштів на цей рахунок. Дію даного
Договору Додатковою угодою №1 від 28
березня 2014 року продовжено до 12 березня
2017 року, і на цьому рахунку перебувають
кошти, за повідомленням представника
банку, у розмірі 16 310 000,00 доларів США.
Даний Договір до даного часу не
розірвано та не визнано недійсним.

Також, відповідно до п.4 постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 "Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" від 22 грудня 2006
року, зазначив, що суд розглядаючи
заяву про забезпечення позову, має, з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивач просив і господарський
суд першої інстанції наклав арешт на
грошові кошти, що знаходяться на
кореспондентському рахунку 1 в
Головному управлінні НБУ по м. Києву та
Київській області (МФО 321024,
ідентифікаційний код за ,
власний МФО 380236) ПАТ "Дельта Банк" в
межах суми невиконаних зобов'язань, що
становить 16 804 256,17 доларів США.

Проте, за приписами ч.3 ст. 59 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" існує пряма заборона на
накладення арешту на кореспондентські
рахунки банку, що не було враховано
господарським судом при розгляді та
задоволенню заяви ППФ "Інтерекопласт"
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту саме на
кореспондентські рахунки банку.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи вищенаведене судова
колегія прийшла до висновку, що
зазначених обставин судом першої
інстанції не було враховано та
помилково забезпечено позов шляхом
застосування такого заходу, як
накладення арешту на грошові кошти, що
знаходяться на кореспондентському
рахунку 1 в Головному управлінні
НБУ по м. Києву та Київській області
(МФО 321024, ідентифікаційний код за
, власний МФО 380236) ПАТ
"Дельта Банк" в межах суми невиконаних
зобов'язань, що становить 16 804 256,17
доларів США, що, відповідно до
офіційного курсу Нацбанку України,
складає 217 110 989,71 грн., а тому ухвала
господарського суду Рівненської
області від 10 жовтня 2014 року у справі
№924/1253/14 підлягає скасуванню та слід
відмовити у задоволенні заяви ППФ
"Інтерекопласт" про вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти, що знаходяться
на кореспондентському рахунку 1 в
Головному управлінні НБУ по м. Києву та
Київській області (МФО 321024,
ідентифікаційний код за ,
власний МФО 380236) Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк" в
межах суми невиконаних зобов'язань, що
становить 16 804 256 доларів США 17 центів,
що еквівалентно 217 110 989,17 грн.

Згідно ст. 49, 105 ГПК України судові
витрати по оплаті судового збору за
подачу апеляційної скарги в розмірі
сумі 609,00 грн. (платіжне доручення №74644598
від 12 вересня 2014 року) підлягають
стягненню з позивача на користь
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105, 106 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк" -
задоволити.

Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 10.09.14 р. у
справі №918/1253/14 скасувати.

Прийняти нове судове рішення (ухвалу),
яким у задоволені заяви Приватного
підприємства-фірми "Інтерекопласт" про
забезпечення позову - відмовити.

Стягнути з позивача Приватного
підприємства-фірми "Інтерекопласт" (33003,
вул. Гагаріна, 39, м. Рівне, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
(01133, вул.. Щорса, 36Б м. Київ, ) 609,00 (шістсот дев'ять) грн. судового
збору за подачу апеляційної скарги на
ухвалу суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №918/1253/14 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Савченко Г.І.