ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"25" вересня 2014 р.Справа № 921/189/14-г/15
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. при
секретарі Панчук М.В.

Розглянувши заяву Фермерського
господарства "Кадуб" про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014 року

у справі № 921/189/14-г/15

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", м. Київ

до відповідача Фермерського
господарства "Кадуб", с. Сновидів
Бучацького району Тернопільської
області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія
"Страхові гарантії" м. Донецьк

про стягнення 805 256,38 грн. основного
боргу, 159 600,00 грн. договірної
санкції, 525 000,00 грн. штрафу, 204 454,61
грн. 24 % річних.

За участю представників:

від стягувача (позивача): Круль А.В. -
представник, довіреність №603 від 24.09.2014
р.

від заявника (боржника/відповідача):
Ханас І.О. - представник, дов.б/н від
18.03.2014 р.

від третьої особи: не з'явився

Суть справи:

30.07.2014р. господарським судом
Тернопільської області прийнято
рішення у справі № 921/189/14-г/15 про
задоволення позовних вимог частково та
стягнуто з Фермерського господарства
"Кадуб" на користь Публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" - 805 256 (вісімсот п'ять тисяч
двісті п'ятдесят шість) грн. 38 коп.
основного боргу, 159 600 (сто п'ятдесят
дев'ять тисяч шістсот) грн. 00 коп.
договірної санкції, 12 707 (дванадцять
тисяч сімсот сім) грн. 61 коп. 24% річних,
105 000 (сто п'ять тисяч) грн. 00 коп. штрафу,
21 651 (двадцять одну тисячу шістсот
п'ятдесят одну) грн. 27 коп. - судового
збору, про що 19.08.2014р. видано
відповідний наказ.

16.09.2014р. Фермерське господарство "Кадуб"
звернулося до господарського суду із
заявою (вх. №16648 від 16.09.2014р.) про
відстрочку виконання рішення суду від
30.07.2014 р. у справі № 921/189/14-г/15.

Ухвалою суду від 17.09.2014р. дана заява
була прийнята до розгляду та
призначене судове засідання на 25.09.2014р.

Представник заявника (боржника) в
судовому засіданні підтримав заяву про
відстрочку виконання рішення суду на 6
місяців з посиланням на важке
фінансове становище підприємства та
наявність виключних обставин, які
унеможливлюють виконання рішення суду.

Представник стягувача в судовому
засіданні підтримав заперечення на
заяву про відстрочку виконання рішення
суду (вх. № 17139 від 24.09.2014р. ), відповідно
до якого просить суд відмовити у
задоволенні заяви в зв'язку із тим, що
наведені заявником обґрунтування не є
виключними обставинами та задоволення
заяви боржника може мати як негативні
наслідки для ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", так і для держави в цілому,
оскільки останній належить до
державного сектору економіки.

Розглянувши матеріали справи, заяву
заявника про відстрочку виконання
судового рішення у справі №921/189/14-г/,
суд прийшов до висновку, що дана заява
не підлягає до задоволення. При цьому
суд керувався наступним.

Відповідно до вимог статті 124
Конституції України, статті 115
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення, що набули
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України і
виконуються у порядку встановленому
Господарським процесуальним кодексом
України та Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно частини 1 статті 36 Закону
України "Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Відповідно до статті 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту п. 7.1., п.7.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
вбачається, що господарський суд на
підставі статті 121 ГПК має право за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора або за власною ініціативою у
виняткових випадках залежно від
обставин справи відстрочити,
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови (далі - рішення), змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Наприклад, відстрочка може
надаватись за рішенням, у якому
господарським судом визначено певний
строк звільнення приміщення,
повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму
Верховного суду України, викладених в
Постанові від 26 грудня 2003 року №14 „Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" при вирішенні
заяв державного виконавця чи сторони
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до статті 351 Цивільного
процесуального кодексу України і
статті 121 Господарського
процесуального кодексу України їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Із вказаного вище випливає, що
відстрочка виконання судового рішення
можлива лише у виняткових випадках, при
наявності доказів та обставин, що
ускладнюють або роблять неможливим
виконання рішення.

Фермерським господарством "Кадуб" не
обґрунтувано належними та допустимими
доказами винятковості обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду від
30.07.2014 р. Фінансовий звіт (баланс на
31.12.2013р. та звіт про фінансові
результати за 2013р.), який долучений до
заяви про відстрочку виконання рішення
суду від 30.07.2014 р., не може слугувати
належним доказом наявності виняткових
обставин, які ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим.

Отже, в обґрунтування своїх доводів
заявником належних аргументованих
доказів щодо відстрочки виконання
рішення суду не подано, не підтверджено
обставин, які б перешкоджали чи
унеможливлювали виконання рішення
суду. Крім цього, з моменту набрання
рішення законної сили та видачі
судового наказу, підприємством в
погашення заборгованості жодної суми
не перераховано, що порушує права та
інтереси позивача.

Відповідно до частини 1 статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями і така відповідальність
не може ставитися у залежність від дій
чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Оцінивши зібрані у справі докази,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника заявника та
стягувача, суд дійшов висновку, що
заявником не доведено підстав для
задоволення заяви про відстрочку
виконання рішення суду, не надано суду
належних та допустимих доказів про
наявність інших обставин ніж ті, що
досліджені у судовому засіданні,
оскільки згідно з ст. ст. 33, 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Аналізуючи ступінь вини відповідача у
виникненні спору, господарський суд
прийшов до висновку, що несплата
заборгованості перед Публічним
акціонерним товариством "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" та невжиття заходів для
погашення боргу після набрання
рішенням законної сили, значно
погіршує фінансове становище
підприємства - стягувача.

Враховуючи вище наведені обставини, у
суду відсутні підстави для відстрочки
виконання рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014р. у
справі № 921/189/14-г/15.

Керуючись статтями 86, 121 ГПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви
Фермерського господарства "Кадуб" про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Тернопільської
області від 30.07.2014р. у справі №
921/189/14-г/15 - відмовити.

2. Ухвалу суду може бути оскаржено
до Львівського апеляційного
господарського суду в порядку та
строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК
України.

Суддя
Галамай О.З.