ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2014 р.
Справа № 911/2490/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Чернігівторг", м.
Київ

до Приватного підприємства
„Будівельна компанія „Славутич", м.
Славутич

про стягнення 69 295, 33 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Чернігівторг" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ПП „Будівельна компанія
„Славутич" про стягнення 52 000, 00 грн
основної заборгованості, 3 585, 84 грн
пені, 13 000, 00 грн штрафу, 709, 49 грн 3 %
річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем свого
обов'язку щодо своєчасної оплати у
повному обсязі за товар згідно
договору поставки № 26 від 01.11.2012 р.,
укладеного між ТОВ „Севен систем" та ПП
„Будівельна компанія „Славутич", та
договору про відступлення права вимоги
№ 22/П-13 від 15.10.2013 р., укладеного між ТОВ
„Севен систем", ТОВ „Чернігівторг" та
ПП „Будівельна компанія „Славутич".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.06.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/2490/14 за
позовом ТОВ „Чернігівторг" до ПП
„Будівельна компанія „Славутич" про
стягнення 69 295, 33 грн і призначено її
розгляд у судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
09.07.2014 р.

09.07.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 23.07.2014 р.

23.07.2014 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 20.08.2014 р.

20.08.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 26.08.2014 р.

26.08.2014 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від позивача надійшло
клопотання № К-21/08 від 21.08.2014 р. із
доданими до нього документами на
виконання вимог суду, що долучені судом
до матеріалів справи.

26.08.2014 р. представник позивача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд повідомив,
документи, витребувані судом, надав.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив,
документи, витребувані судом, надав.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 р. між ТОВ „Севен систем" та
відповідачем було укладено договір
поставки № 26, згідно умов п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених у цьому
договорі, поставити та передати у
юасність покупцеві товар (партію
товару), в асортименті, кількості та
цінами, вказаних у видаткових
накладних, що исвідчують
передачу-приймання товару від
постачальника до покупця та є
невід'ємними частинами даного
договору, а покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі прийняти та оплатити
казаний товар.

Згідно з п. 2.5. договору поставка товару
(партії товару) вважається виконаною
постачальником в момент передачі
товару уповноваженому представнику
покупця (покупцю), що підтверджується
отриманою від останнього довіреністю
на отримання товарно-матеріальних
цінностей та його підписом у
видатковій накладній.

Відповідно до п. 6.1. договору покупець
зобов'язаний оплатити постачальнику
вартість (ціну) кожної партії товару не
пізніше 21 (дві одного) календарного дня
з дати поставки товару, шляхом
безготівкового або готівкового
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника.

Пунктом 8.1. договору визначено строк
його дії, згідно якого договір вступає
в дію з дати його укладання обома
сторонами і діє до 31 грудня 2013 року.
Дострокове розірвання договору
можливе тільки у випадках,
передбачених чинним законодавством
України. Закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії цього договору

На виконання умов договору поставки
ТОВ „Севен систем" у липні - листопаді
2013 р. було передано у власність
(продано) відповідачу товар на загальну
суму 108 032, 21 грн, що підтверджується
видатковою накладною № 22002826 від 01.07.2013
р. на суму 24 195, 60 грн, видатковою
накладною № 22002941 від 01.07.2013 р. на суму 11
064, 88 грн, видатковою накладною № 22002949
від 02.07.2013 р. на суму 240, 92 грн, видатковою
накладною № 22003013 від 04.07.2013 р. на суму 1
187, 54 грн, видатковою накладною № 22003018
від 04.07.2013 р. на суму 404, 64 грн, видатковою
накладною № 22003098 від 08.07.2013 р. на суму 445,
50 грн, видатковою накладною № 22003095 від
08.07.2013 р. на суму 1 256, 04 грн, видатковою
накладною № 22003097 від 08.07.2013 р. на суму 138,
00 грн, видатковою накладною № 22003300 від
18.07.2013 р. на суму 306, 95 грн, видатковою
накладною № 22003399 від 24.07.2013 р. на суму 4
497, 00 грн, видатковою накладною № 22003393
від 24.07.2013 р. на суму 285, 61 грн, видатковою
накладною № 22003385 від 24.07.2013 р. на суму 19,
96 грн, видатковою накладною № 22003450 від
26.07.2013 р. на суму 228, 67 грн, видатковою
накладною № 22003463 від 28.07.2013 р. на суму 145,
00 грн, видатковою накладною № 22003565 від
01.08.2013 р. на суму 22 365, 53 грн, видатковою
накладною № 22003695 від 08.08.2013 р. на суму 129,
00 грн, видатковою накладною № 22003781 від
14.08.2013 р. на суму 179, 23 грн, видатковою
накладною № 22003909 від 20.08.2013 р. на суму 960,
49 грн, видатковою накладною № 22003988 від
23.08.2013 р. на суму 5 996, 00 грн, видатковою
накладною № 22004029 від 28.08.2013 р. на суму 458,
60 грн, видатковою накладною № 22004135 від
03.09.2013 р. на суму 31, 20 грн, видатковою
накладною № 22004158 від 04.09.2013 р. на суму 28
160, 15 грн, видатковою накладною № 22004610
від 30.09.2013 р. на суму 4 990, 72 грн,
видатковою накладною № 22004483 від 25.09.2013
р. на суму 344, 98 грн та відповідними
довіреністю № 163 від 01.07.2013 р.
відповідача, виданою на свого
представника - ОСОБА_1 на отримання
товару, довіреністю № 190 від 01.08.2013 р.
відповідача, виданою на свого
представника - ОСОБА_1 на отримання
товару, довіреністю № 223 від 03.09.2013 р.
відповідача, виданою на свого
представника - ОСОБА_1 на отримання
товару, наявними у матеріалах справи.

15.10.2013 р. між ТОВ „Севен систем",
позивачем та відповідачем було
укладено договір про відступлення
права вимоги № 22/П-13, згідно умов п. 1.1.
якого первісний кредитор відступає, а
новий кредитор набуває право вимоги,
належне первісному кредиторові у
відповідності до договору поставки №
026 від 01.11.2012 р. (надалі іменується
„Основний договір"), укладеного між
первісним кредитором та боржником.

Згідно з п. 1.2. договору за цим договором
новий кредитор одержує право (замість
первісного кредитора) вимагати від
боржника належного виконання всіх
зобов'язань за основним договором.

Відповідно до п. 1.3. договору боржник
погоджується з передачею прав за цим
договором від первісного кредитора до
нового кредитора.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що
сторони засвідчують, що сума грошових
зобов'язань боржника за основним
договором, які передаються за цим
договором від первісного кредитора до
нового кредитора становить 86 024, 21 грн.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що
боржник має сплатити новому кредитору
грошове зобов'язання у сумі 86 024, 21 грн у
строк до 31.12.2014 р.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що
моментом переходу права вимоги до
нового кредитора за основним
договором, визначеним у п. 1 цього
договору, є дата підписання цього
договору.

За період дії договору поставки і
договору відступлення права вимоги та
на їх виконання відповідачем було
виконано свій обов'язок по оплаті
товару та перераховано позивачу
грошові кошти у розмірі 86 024, 21 грн (34 024,
21 грн - до звернення позивачем із даним
позовом до відповідача в господарський
суд Київської області, 52 000, 00 грн -
після звернення позивачем із даним
позовом до відповідача в господарський
суд Київської області), що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1283 від 07.11.2013 р. на суму 5 000, 00 грн,
платіжним дорученням № 271 від 31.03.2014 р.
на суму 3 000, 00 грн, платіжним дорученням
№ 383 від 07.05.2014 р. на суму 20 024, 21 грн,
платіжним дорученням № 519 від 06.06.2014 р.
на суму 1 000, 00 грн, платіжним дорученням
№ 543 від 13.06.2014 р. на суму 5 000, 00 грн,
платіжним дорученням № 719 від 22.07.2014 р.
на суму 20 000, 00 грн, випискою з
банківського рахунку позивача за 18.08.2014
р. на суму 32 000, 00 грн, наявними у
матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із купівлею-продажем товару,
заміною сторони у зобов'язанні
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 цього ж Кодексу
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 цього ж Кодексу встановлено,
що первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, враховуючи вищевикладене та на
підставі вищевказаних норм, суд дійшов
висновку, що у відповідності до
договору про відступлення права вимоги
№ 22/П-13 від 15.10.2013 р., укладеного між ТОВ
„Севен систем", ПП „Будівельна
компанія „Славутич" та ТОВ
„Чернігівторг", до останнього перейшло
право вимоги виконання відповідачем
обов'язку по оплаті товару на суму 86 024,
21 грн та всіх інших обов'язків за
договором поставки № 26 від 01.11.2012 р.,
укладеним між ТОВ „Севен систем" та ПП
„Будівельна компанія „Славутич".

Як було зазначено вище, однією із
позовних вимог позивача є його вимога
до відповідача про стягнення з
відповідача на свою користь 52 000, 00 грн
основної заборгованості за
поставлений товар згідно договору
поставки № 26 від 01.11.2012 р., укладеного
між ТОВ „Севен систем" та ПП
„Будівельна компанія „Славутич".

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Пунктом 1) ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Визнання боржником претензії
кредитора не є способом припинення
зобов'язання і не свідчить про
відсутність спору; особа, претензія
якої визнана боржником, вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про стягнення визнаної суми
коштів.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Із наданих у процесі розгляду справи
позивачем та відповідачем документів
вбачається, що після звернення
позивачем із даним позовом до
відповідача в господарський суд і
після порушення судом провадження у
даній справі за таким позовом та станом
на 18.08.2014 р. відповідач виконав свій
обов'язок по оплаті товару за договором
та перерахував позивачу грошові кошти
у розмірі 52 000, 00 грн, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 719 від 22.07.2014 р. на суму 20 000, 00 грн,
випискою з банківського рахунку
позивача за 18.08.2014 р. на суму 32 000, 00
грн,наявними у матеріалах справи, тобто
станом на час розгляду справи
відповідачем була погашена основна
заборгованість перед позивачем по
оплаті поставленого товару, що є
предметом спору, у повному обсязі.

Отже, провадження у справі в частині
позовної вимоги про стягнення з ПП
„Будівельна компанія „Славутич" на
користь ТОВ „Чернігівторг" 52 000, 00 грн
основної заборгованості по оплаті
товару за договором на підставі п. 1-1) ч.
1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України підлягає припиненню.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
випадках припинення провадження у
справі повторне звернення до
господарського суду зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав не допускається.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача пеню, передбачену
договором поставки № 26 від 01.11.2012 р., 3 %
річних від суми основної
заборгованості та штрафу від суми
основної заборгованості за періоди
прострочення відповідачем виконання
обов'язку по оплаті товару з 01.01.2014 р. по
16.06.2014 р. всього на загальну суму 3 585, 54
грн, 709, 49 грн та 13 000, 00 грн відповідно у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за
порушення терміну оплати вартості
(ціни) поставленого товару,
встановленого п. 6.1. цього договору
постачальник має право стягнути з
покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період порушення винною стороною
грошового зобов'язання, від суми боргу
за кожен день прострочки. Штрафна
санкція передбачена цим пунктом
договору, нараховується та стягується
понад строк, передбачений п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України в межах
3-ох річного строку.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що в
разі порушення грошових зобов'язань за
договором постачальник також має право
стягнути з покупця штраф в розмірі 25 %
(двадцяти п'яти відсотків) від вартості
поставлених, але не оплачених товарів.

Як було зазначено вище і встановлено
судом у процесі розгляду справи, що за
період дії договору поставки і
договору відступлення права вимоги та
на їх виконання відповідачем було
виконано свій обов'язок по оплаті
товару та перераховано позивачу
грошові кошти у розмірі 86 024, 21 грн (34 024,
21 грн - до звернення позивачем із даним
позовом до відповідача в господарський
суд Київської області, 52 000, 00 грн -
після звернення позивачем із даним
позовом до відповідача в господарський
суд Київської області).

Оскільки, як було зазначено вище і
встановлено судом у процесі розгляду
справи, обов'язок відповідача щодо
оплати поставленого позивачем товару
виник від дня укладення договору та до
31.12.2014 р. (з урахуванням договору про
відступлення права вимоги № 22/П-13 від
15.10.2013 р., укладеного між ТОВ „Севен
систем", ПП „Будівельна компанія
„Славутич" та ТОВ „Чернігівторг"), а
прострочення виконання обов'язку
відповідачем щодо оплати поставленого
позивачем товару почнеться з 01.01.2015 р.,
то безпідставним є нарахування
позивачем пені, 3 % річних та штрафу від
суми основної заборгованості за
прострочення відповідачем виконання
обов'язку щодо оплати поставленого
товару у заявлений період, а саме з
01.01.2014 р. по 16.06.2014 р. відповідно, до
моменту виникнення прострочення
відповідачем виконання такого
обов'язку - до 01.01.2015 р., а тому позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3 585, 84 грн пені, 13 000, 00 грн
штрафу, 709, 49 грн 3 % річних від суми
основної заборгованості за договорами
у заявлений період, є такими, що не
ґрунтуються на нормах законодавства
України, а тому суд не знаходить
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, провадження у справі
в частині позовної вимоги про
стягнення з відповідача 52 000, 00 грн
основної заборгованості за
поставлений товар за договором
підлягає припиненню, а позовні вимоги
про стягнення з відповідача пені,
штрафу та 3 % річних від суми основної
заборгованості за договором є такими,
що не ґрунтуються на нормах
законодавства України, а тому суд не
вбачає підстав для задоволення позову
в цій частині.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в
частині позовної вимоги про стягнення
з Приватного підприємства „Будівельна
компанія „Славутич" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Чернігівторг" 52 000,
00 грн основної заборгованості.

2. Відмовити в задоволенні інших
позовних вимог.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

12 вересня 2014 р.