КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2014 р. Справа№ 925/650/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Власова Ю.Л.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Луговський О.С.
- представник за довіреністю;

від відповідача: Кузнєцов Є.В. -
представник за довіреністю;

від третьої особи : не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Черкаської міської ради

на рішення господарського суду
Черкаської області від 16.06.2014

у справі №925/650/14 (суддя Скиба Г.М.),

за позовом Черкаської міської ради

до Приватного малого підприємства
"Лонжерон",

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Державна податкова інспекція
у місті Черкасах

про стягнення 98 577,97 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 16.06.2014 у справі
№ 925/650/14, повний текст якого складено
17.06.2014, в задоволенні позову Черкаської
міської ради до Приватного малого
підприємства "Лонжерон", третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Державна податкова інспекція у місті
Черкасах про стягнення 98 577,97 грн. -
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що в частині вимог
позивача до відповідача щодо стягнення
заборгованості за період з 2007 року по
14.04.2011 слід відмовити у зв'язку з
пропуском позивачем трирічного строку
позовної давності згідно приписів ст.
267 Цивільного кодексу України, а в
частині стягнення решти
заборгованості, яка виникла після
14.04.2011, в сумі 18 370,02 грн. відмовлено у
зв'язку з наданням відповідачем
доказів погашення заборгованості за
період користування земельною
ділянкою по договору оренди з 14.04.2011 по
день звернення позивача з відповіднми
позовому до суду, і відсутністю доказів
наявності відповідного боргу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду в
частині відмови у стягненні 18 370,02 грн.,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій позивач
просить скасувати рішення
господарського суду Черкаської
області від 16.06.2014 у справі №925/650/14 та
прийняти нове, яким позов задовольнити
частково, а саме: стягнути з
відповідача 18 370,02 грн. заборгованості,
щодо якої строк позовної давності не
сплив.

Доводи апеляційної скарги в частині
необґрунтованості рішення суду першої
інстанції щодо відмови у стягненні 18
370,02 грн. заборгованості зводяться до
наступного. На момент передачі
відповідачу в оренду земельної ділянки
згідно договору оренди діяло рішення
Черкаської міської ради від 31.05.2007 № 2-613
«Про плату за оренду землі», згідно
якого ставка орендної плати для
орендованої відповідачем землі була
встановлена в розмірі 6% від
нормативної грошової оцінки. Рішеннями
Черкаської міської ради від 31.05.2010 № 5-656
«Про затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі»
встановлено нові показники щодо
визначення розміру орендної плати у м.
Черкаси, зокрема ставка орендної плати
для орендованих відповідачем земель
була встановлена в розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки. Вказані
рішення містили пункти про те, що
рішення набувають чинності з 01.01.2011. В
свою чергу, оскільки рішення
Черкаської міської ради від 31.05.2010 № 5-656
«Про затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі» були
оскаржені в судовому порядку, а їх дія
зупинена ухвалами Соснівського
районного суду м.Черкаси від 29.12.2010, і
відновлена з моменту скасування
вказаних ухвал Київським апеляційним
господарським судом від 17.05.2011 та 13.09.2011
відповідно. Таким чином, позивач
вважає, що на момент зупинення дії
рішень Черкаської міської ради від
31.05.2010 № 5-656 «Про затвердження
показників грошової оцінки земель м.
Черкаси» та від 13.05.2010 № 5-657 «Про плату
за оренду землі» ухвалами Соснівського
районного суду м.Черкаси від 29.12.2010, і до
моменту відновлення їх дії з моменту
скасування вказаних ухвал Київським
апеляційним адміністративним судом
від 17.05.2011 та 13.09.2011 відповідно, розмір
орендної плати повинен нараховуватись
відповідачу, виходячи з 6% розміру від
нормативної грошової оцінки,
встановленому попереднім рішенням
Черкаської міської ради від 31.05.2007 № 2-613
«Про плату за оренду землі», чого
відповідачем дотримано не було, адже
орендна плата сплачувалась ним
виходячи з 3% розміру від нормативної
грошової оцінки землі, і внаслідок чого
у нього утворилась заборгованість зі
сплати орендної плати в сумі 18 370,02 грн.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Черкаської міської ради по справі
№925/650/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014
Черкаській міській раді поновлено
строк на апеляційне оскарження рішення
господарського суду Черкаської
області від 16.06.2014 по справі № 925/650/14,
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи № 925/650/14
призначено на 10.09.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 розгляд
справи відкладено на 24.09.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014
продовжено строк вирішення спору на 15
днів, розгляд справи відкладено на
01.10.2014.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.10.2014 підтримав апеляційну
скаргу, просив суд апеляційної
інстанції скасувати рішення суду
першої інстанції про відмову у позові
і задовольнити вимоги позивача в
частині стягнення 18 370,02 грн.
заборгованості за договором оренди.

В судовому засіданні 01.10.2014 відповідач
проти апеляційної скарги заперечував,
просив залишити її без задоволення, а
оскаржуване відповідачем рішення - без
змін, оскільки останнє прийнято судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
і підстави для його скасування
відсутні.

Третя особа в судове засідання 01.10.2104
своїх представників не направила, про
день, час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, причини
неявки суду не повідомила.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленум
Вищого господарського суду України,
від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи,
враховуючи, що ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
25.07.2014 у справі №925/650/14 про прийняття
апеляційної скарги до провадження та
призначення справи до розгляду., у
встановленому законодавством порядку
надіслано третій особі і вручено, тобто
третя особа належним чином повідомлена
про час і місце розгляду справи судом,
судова колегія вважає можливим
розглянути справу у відсутності
представників третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, рішенням Черкаської міської
ради від 21.12.2006р. №2-368 (а.с. 9) приватному
малому підприємству "Лонжерон" надано
земельну ділянку площею 6 875 кв.м. по вул.
Пастерівській між вул. Капітана
Пилипенка та вул. Невського в оренду на
5 років під існуючу стоянку для
автомобілів при умові надання дозволу
на проведення ремонтних робіт існуючих
інженерних мереж.

За основним цільовим призначенням
земельну ділянку віднесено до земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

За функціональним використанням
земельну ділянку віднесено до
категорії земель комерційного
використання.

На виконання даного рішення,
відповідач зобов'язався розробити
проект озеленення та благоустрою
земельної ділянки (включаючи прилеглу
територію), укласти договір оренди
землі з Черкаською міською радою,
здійснити його державну реєстрацію та
надати один примірник Черкаській
міській раді.

23.03.2007р. між Черкаською міською радою
(Орендодавцем - Позивач у справі), в
особі міського голови Одарича Сергія
Олеговича, який діяв на підставі Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та приватним малим
підприємством "Лонжерон" (Орендарем -
Відповідач у справі), в особі директора
Іванникова Ігоря Олександровича було
укладено письмовий двосторонній
оплатний строковий договір оренди
землі (далі - Договір, а.с. 24-27), за
умовами якого Орендодавець на підставі
рішення Черкаської міської ради від
21.12.2006р. №2-368 надає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку, що за цільовим призначенням
відноситься до категорії земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення, яка знаходиться по вул.
Пастерівській між вул. Капітана
Пилипенка та вул. Невського (п. 1
Договору).

Відповідно до п. 2 Договору в оренду
передається земельна ділянка площею 6
875 кв.м. під існуючу стоянку для
автомобілів. За функціональним
використанням земельна ділянка
відноситься до категорії земель
комерційного використання.

Відповідно до п. 5 Договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
згідно витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 19.01.2007р. №45-гр.-2007
становить 1 547 288 (один мільйон п'ятсот
сорок сім тисяч двісті вісімдесят
вісім грн.).

Відповідно до п. 9 Договору сторони
погодили, що за оренду земельної
ділянки орендар сплачує орендну плату
у грошовій формі.

Річна орендна плата за користування
земельною ділянкою встановлюється у
розмірі 3% від її нормативної грошової
оцінки і на час укладання договору
становить 46 419 грн. (сорок шість тисяч
чотириста дев'ятнадцять грн.)

Відповідно до положень п. 10 Договору,
обчислення розміру грошової оцінки та
орендної плати за земельну ділянку
здійснюється з урахуванням її
цільового призначення,
функціонального використання та
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством, за затвердженою
Кабінетом Міністрів України формою, що
заповнюється під час укладення або
зміни умов договору оренди чи
продовження його дії.

Відповідно до положень п. 11 Договору
орендна плата за землю вноситься
орендарем щомісячно до 30 числа місяця
наступного за звітним на р/р 0002,
отримувач: міський бюджет м. Черкаси,
код платежу 13050200, банк: Управління
Державного Казначейства в Черкаській
області, МФО 854018, ОКПО 22809222.

Орендар бере на себе обов'язок
уточнення зміни розмірів орендної
плати та банківських реквізитів через
фінансування та податкові органи на
місцях (п. 11 Договору).

Пунктом 13 Договору, сторони визначили,
що в разі проведення щорічної
індексації нормативної грошової
оцінки землі, внесення інших змін на
підставі вимог діючого законодавства,
а також в разі будь-яких змін
Черкаською міською радою розмірів
орендної плати, що діють в м. Черкаси,
розмір грошової оцінки земельної
ділянки та розмір щорічної орендної
плати змінюватиметься без внесення
змін та доповнень до цього договору.

Орендодавець на підставі рішення
Черкаської міської ради від 21.12.2006р.
№2-368 надав, а Орендар прийняв в
строкове платне користування земельну
ділянку площею 6 875 кв.м. по вул.
Пастерівській між вул. Капітана
Пилипенка та вул. Невського під існуючу
стоянку для автомобілів, що
підтверджується актом приймання -
передачі земельної ділянки від 23.03.2007р.
(далі - Акт, а.с. 27).

На підставі постанови господарського
суду Черкаської області від 22.08.2007р. у
справі №13/3779а (а.с. 33-34), якою визнано
недійсною ч. 3 п. 2 рішення Черкаської
міської ради від 21.12.2006р. №2-368 щодо
віднесення земельної ділянки за
функціональним використанням до
земель комерційного використання,
Черкаським міським управлінням
земельних ресурсів зроблено витяг
№715-гр.-2007 з технічної документації про
нормативну грошову оцінку землі від
05.09.2007р. №241-25-01 (а.с. 35), відповідно до
якого нормативна грошова оцінка
земельної ділянки для земель
транспорту становить 618 888,00
грн.

Рішеннями Черкаської міської ради від
31.05.2010 № 5-656 «Про затвердження
показників грошової оцінки земель м.
Черкаси» та від 13.05.2010 № 5-657 «Про плату
за оренду землі» встановлено нові
показники щодо визначення розміру
орендної плати у м. Черкаси, зокрема
ставка орендної плати для орендованих
відповідачем земель була встановлена в
розмірі 3% від нормативної грошової
оцінки.

В свою чергу, оскільки рішення
Черкаської міської ради від 31.05.2010 № 5-656
«Про затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі» були
оскаржені в судовому порядку, їх дія в
порядку вжиття заходів до забезпечення
позову зупинена ухвалами Соснівського
районного суду м.Черкаси від 29.12.2010, які
скасовані ухвалами Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2011 та 13.09.2011 відповідно

Згідно витягу Місьрайонного
управління Держкомзему у м. Черкаси та
черкаському районі Черкаської області,
№ 911-гр-2011 від 28.02.2011, грошова оцінка 1
кв.м. земельної ділянки під забудову
становить 218,03 грн., площа земельної
ділянки під забудовою, якою
користується відповідач за договором
оренди, становить 6 875,00 грн.

Отже, за розрахунками позивача, розмір
орендної плати становив:

- з 04.06.2007р. 3 094,44 грн. щомісячно (що
становить 6% від грошової оцінки землі);

- з 01.01.2008р. 3 181,08 грн. щомісячно (у
зв'язку з індексацією грошової оцінки
землі);

- з 01.01.2009р. 3 664,61 грн. щомісячно (у
зв'язку з індексацією грошової оцінки
землі);

- з 01.01.2010р. 3 880,82 грн. щомісячно (у
зв'язку з індексацією грошової оцінки
землі);

- з 17.05.2011р. 7 494,78 грн. щомісячно (що
становить 6% від грошової оцінки землі,
на підставі рішення Черкаської міської
ради від 13.05.2010р. №5-656 "Про затвердження
показників грошової оцінки земель м.
Черкаси" та листа Управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області від 05.02.2014р. №01-09/289);

- з 13.09.2011р. 3 747,39 грн. щомісячно (що
становить 3% від грошової оцінки землі,
на підставі рішення Черкаської міської
ради від 13.05.2010р. №5-657 "Про плату за
оренду землі" та листа Управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області від 05.02.2014р. №01-09/289).

За твердженням позивача,
заборгованість відповідача за період з
04.06.2007р. по 31.01.2014р. становила 303 622,30 грн.

До суми нарахувань включена сума
відшкодування за період користування
земельною ділянкою з дати прийняття
рішення про надання земельної ділянки
по дату набрання чинності Договору, з
21.12.2006р. по 03.06.2007р. у розмірі 2 813,28 грн.,
передбачене п. 31 Договору.

В порушення взятих на себе зобов'язань,
відповідач розрахувався частково в
розмірі 211 410,90 грн. За твердженням
позивача, заборгованість відповідача
на момент звернення з позовом до суду,
становила 95 024,68 грн.

Невиконання Відповідачем взятих на
себе зобов'язань стало причиною
звернення позивача до суду для
примусового стягнення заборгованості
та штрафних санкцій.

Проте, позивач у апеляційній скарзі
вказував на те, що у зв'язку з наявністю
обставин пропуску трирічного строку
позовної давності щодо вимог, строк
яких пропущено на момент звернення з
відповідним позовом, заборгованість,
яка підлягає стягненню з відповідача (в
межах строку позовної давності,
починаючи з квітня 2011 року) становить 18
370,02 грн. і вимоги щодо стягнення якої
необґрунтовано не були задоволені
судом першої інстанції.

В свою чергу, відповідач у письмовому
відзиві на позов вказував на те, що:

- до вимог позивача щодо стягнення
заборгованості за період з 2007 року по
14.04.2011, відповідач вказував на те, що
позивачем пропущено трирічний строк
позовної давності щодо заявлення їх до
стягнення;

- внаслідок набуття з 01.01.2011 рішеннями
Черкаської міської ради від 31.05.2010 № 5-656
«Про затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі»,
встановлено нові показники щодо
визначення розміру орендної плати у м.
Черкаси, зокрема ставка орендної плати
для орендованих відповідачем земель
була встановлена в розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки, що
складало 3 747,39 грн./на місяць (218,03 грн.
(грошова оцінка 1 кв.м. згідно витягу №
911-гр-2011 від 28.02.2011) х 6 875,00 кв.м. (загальна
площа орендованої земельної ділянки)
х3%/12 = 3 747,39 грн.), а тому орендна плата за
користування земельною ділянкою з
січня 2011 року по квітень 2014 року (тобто
по момент звернення відповідача з
позовом до суду) сплачувалась
відповідачем виходячи з розміру 3% від
нормативної грошової оцінки, тобто в
повному обсязі, про що ним (в межах
строку позовної давності) подано
платіжні доручення про щомісячну
сплату орендних платежів з квітня 2011
року по квітень 2014 року (копії яких
наявні в матеріалах справи).

Про здійснення відповідачем оплат за
користування орендованою земельною
ділянкою з 2011 року, виходячи з 3%-го
розміру від нормативної грошової
оцінки землі, свідчить і довідка
Департаменту фінансової політики від
23.05.2014 № 685/18-08, згідно якої відповідачем
за період з січня 2011 року по лютий 2014
року сплачено загалом 132 077,64 грн., а
також акти звірки з ДПІ по оренді за
2011-2014 роки.

Відповідно до ст. 14 Конституції
України, ст. 1 Земельного кодексу
України, земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Використання
власності на землю не може завдавати
шкоди правам і свободам громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до ст. 60 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Частиною 5 статті 16 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що від імені та в
інтересах територіальних громад права
субєкта комунальної власності
здійснюють відповідні ради.

Статтею 144 Конституції України
встановлено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно статті 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оренду землі" відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України визначено
договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 6 вказаної статті передбачено,
що відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України
"Про оренду землі" договором оренди
землі є договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про
оренду землі" визначено, що істотними
умовами договору оренди землі є
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

Згідно ч. 1 статті 21 Закону України "Про
оренду землі", орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно п. 2.23 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин"№6 від 18.05.2011, розглядаючи
справи зі спорів про розірвання
договору оренди з підстав
заборгованості з орендної плати,
потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.
ст. 1, 13 Закону України "Про оренду землі"
основною метою договору оренди
земельної ділянки та одним з
визначальних прав орендодавця є
своєчасне отримання останнім орендної
плати у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 11 Договору орендна
плата вноситься на рахунок Орендодавця
Орендарем щомісячно до 30 числа місяця
наступного за звітним.

Як зазначав позивач у позов, в Орендаря
з 2007 року по 2014 рік виникла
заборгованість за оренду землі в
розмірі 95 024,68 грн.

Згідно заяви відповідача від 15.05.2014 р.,
оскільки позивач звернувся з позовом
до суду 14.04.2014 р., то відповідач просить
застосувати строк позовної давності до
позовних вимог позивача, які виникли у
відповідача в строк до 14 квітня 2011
року.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.ч. 4,5 ст. 267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

З урахуванням викладеного вище,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановила, що 16.04.2014 позивач звернувся
до місцевого господарського суду з
позовом до відповідача про стягнення 95
024,68 грн. заборгованості зі сплати
орендної плати по договору оренди за
період користування землею з грудня 2006
року (тобто починаючи з моменту
прийняття відповідного рішення про
надання в оренду земельної ділянки і що
передбачено п. 31 п.п. і договору) по
квітень 2014 року, тобто з пропуском
трирічного строку позовної давності
щодо вимог про стягнення
заборгованості за період з грудня 2006
року по 14 квітня 2011 року в сумі 76 654,66
грн., так і пені, нарахованої на вказану
суму боргу. Позивач був обізнаний про
існуючий борг, доказів поважності
пропущення ним строку позовної
давності суду станом на момент
вирішення спору не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
про стягнення заборгованості за період
з грудня 2006 року по 14 квітня 2011 року в
сумі 76 654,66 грн., так і пені, нарахованої
на вказану суму боргу, на підставі
ст.ст. 266, 267 Цивільного кодексу України,
тобто з спливом строку позовної
давності.

Наведена позиція також узгоджується і
з висновками Верховного Суду України,
викладених у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України,
за І півріччя 2014 року, в яких зокрема
Верховний Суд України вказує на те, що
коли судом на підставі досліджених у
судовому засіданні доказів буде
встановлено, що право особи, про захист
якого вона просить , порушене, а
стороною у спорі до винесення рішення
буде заявлено про застосування
позовної давності, та буде встановлено,
що цей строк пропущено без поважних
причин, суд на підставі ст. 267
Цивільного кодексу України ухвалює
рішення про відмову у задоволенні
позову за спливом позовної давності.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача 18 370,02 грн. заборгованості
з орендної плати виникла після 14.04.2011,
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог в цій частині з огляду
на нижченаведене.

Як підтверджується наявними
матеріалами справи, з 01.01.2011 рішеннями
Черкаської міської ради від 31.05.2010 № 5-656
«Про затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі»,
встановлено нові показники щодо
визначення розміру орендної плати у м.
Черкаси, зокрема ставка орендної плати
для орендованих відповідачем земель
була встановлена в розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки, що
складало 3 747,39 грн./на місяць (218,03 грн.
(грошова оцінка 1 кв.м. згідно витягу №
911-гр-2011 від 28.02.2011) х 6 875,00 кв.м. (загальна
площа орендованої земельної ділянки)
х3%/12 = 3 747,39 грн.), а тому орендна плата за
користування земельною ділянкою з
січня 2011 року по квітень 2014 року (тобто
по момент звернення відповідача з
позовом до суду) обґрунтовано
розраховувалась відповідачем та
сплачувалась ним виходячи з розміру 3%
від нормативної грошової оцінки, тобто
в повному обсязі, про що ним (в межах
строку позовної давності) подано
платіжні доручення про щомісячну
сплату орендних платежів з квітня 2011
року по квітень 2014 року (копії яких
наявні в матеріалах справи).

Довод апелянта про те, що на момент
зупинення дії рішень Черкаської
міської ради від 31.05.2010 № 5-656 «Про
затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі»
ухвалами Соснівського районного суду
м.Черкаси від 29.12.2010, і до моменту
відновлення їх дії з моменту
скасування вказаних ухвал Київським
апеляційним адміністративним судом
від 17.05.2011 та 13.09.2011 відповідно, розмір
орендної плати повинен нараховуватись
відповідачу до 17.05.2001 та 13.09.2011
відповідно виходячи з 6% розміру від
нормативної грошової оцінки,
встановленого попереднім рішенням
Черкаської міської ради від 31.05.2007 № 2-613
«Про плату за оренду землі» - судом
апеляційної інстанції відхиляється як
безпідставний та необґрунтований,
оскільки по-перше, дія рішень
Черкаської міської ради від 31.05.2010 № 5-656
«Про затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі» була
зупинена в рамках вжиття заходів до
забезпечення позову гр. ОСОБА_7 з метою
уникнення порушення прав наведеної
особи вказаними рішеннями. Зупинення
дії вказаних рішень вже після набрання
ними чинності жодним чином не
стосувалась відповідача відносно
нарахування і сплати ним орендних
платежів, і жодним чином не зупиняло
набрання чинності наведеними
рішеннями з 01.01.2011, адже набрання
чинності акту органу місцевого
самоврядування та дія відповідного
акту у часі - є послідовними процесами,
які йдуть один за одним, адже набрання
чинності актом розпочинає дію акта в
часі, проте, зупинення дії акта жодним
чином не впливає на набрання ним
чинності.

По-друге, п. 2.19 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
травня 2011 року N 6 «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»
встановлено, що у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

Так, оскільки рішення Черкаської
міської ради від 31.05.2010 № 5-656 «Про
затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010
№ 5-657 «Про плату за оренду землі» є
чинними, в установленому процесуальним
законом порядку скасовані не були, а
тому обставини існування вказаних
рішень, як і зазначені в них відомості
(зокрема і щодо набуття ними чинності
та встановлення певних показників
визначення розміру орендної плати),
повинні братися судом до уваги при
вирішенні відповідних спорів.

Частиною 1 статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Також, довод апелянта про те, що
Київським апеляційним
адміністративним судом листом від
02.04.2013 № 02.3-04/1924 надано відповідне
роз'яснення щодо набрання чинності
рішеннями Черкаської міської ради від
31.05.2010 № 5-656 «Про затвердження
показників грошової оцінки земель м.
Черкаси» та від 13.05.2010 № 5-657 «Про плату
за оренду землі» - колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду відхиляє як
безпідставний, необгрунтований та
такий, що суперечить матеріалам справи,
адже по-перше, до повноважень судів,
зокрема і Київського апеляційного
адміністративного суду, не віднесено
надання роз'яснень щодо набранням
чинності або вступу в дію актів органів
місцевого самоврядування, навіть у
випадку їх оскарження, оскільки
вимогами ч. 1 статті 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено роз'яснення саме змісту
прийнятого судового рішення стосовно
предмету спору, яким були вказані
рішення Черкаської міської ради від
31.05.2010 № 5-656 «Про затвердження
показників грошової оцінки земель м.
Черкаси» та від 13.05.2010 № 5-657 «Про плату
за оренду землі».

По-друге, роз'яснення судового рішення -
є процесуальною дією суду, яка
відбувається згідно ч. 1 статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України шляхом винесення відповідного
процесуального рішення - ухвали, а тому
посилання апелянта на лист Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.04.2013 № 02.3-04/1924 не може бути
прийнято судом апеляційної інстанції
під час перегляду відповідного
господарського спору до уваги як
вчинення судом апеляційної
адміністративної інстанції такої
процесуальної дії, як роз'яснення
прийнятого судом адміністративної
юрисдикції судового акта.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
матеріалами справи підтверджується
відсутність у відповідача перед
позивачем простроченої заборгованості
зі сплати орендної плати по договору в
розмірі 18 370,02 грн. за період з квітня 2011
по квітень 2014 року, а тому колегія
суддів Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновокм суду першої інстанції про
відмову у позові в цій частині у
зв''язку з недоведеністю позовних вимог
про стягнення основного боргу. Крім
того, у зв'язку з відсутністю
простроченного боргу, підстави для
стягнення з відповідача пені за
прострочення оплати орендних платежів
за договором на суму 18 370,02 грн., також
відсутні.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської міської
ради на рішення господарського суду
Черкаської області від 16.06.2014 в справі
№ 925/650/14- залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 16.06.2014 в справі
№ 925/650/14- залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/650/14 повернути
до господарського суду Черкаської
області.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Є.Ю. Шаптала

Ю.Л. Власов