м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Карлівський
машинобудівний завод»До Товариства з
обмеженою відповідальністю «Холдінг
«Южний»Простягнення 738 669,76 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Рой С.В. - дов. № 727 від
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Карлівський машинобудівний завод»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Холдінг
«Южний» про стягнення 738 669,76 грн.
Ухвалою суду від 26.08.2014 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 12.09.2014 року.
У судовому засіданні 12.09.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове
засідання 12.09.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
Крім того, представник позивача 22.08.2014
року подав заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову, розгляд якої
судом було відкладено до наступного
судового засідання.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача, ухвалою суду
від 12.09.2014 року розгляд справи
відкладено на 06.10.2014 року.
Представник позивача у судовому
засіданні 06.10.2014 року надав усні
пояснення по справі, відповідно до яких
позовні вимоги підтримав у повному
Представник відповідача в судове
засідання 06.10.2014 не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про причини
неявки суд не повідомив, про дату та час
слухання справи був повідомлений
Заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову, яка була подана
позивачем разом з позовною заявою,
судом відхилено з огляду на наступне.
Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.
Згідно постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.
Господарський суд міста Києва
дослідивши наявні у справі матеріали,
враховуючи те, що забезпечення позову є
засобом запобігання можливим
порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів
юридичної або фізичної особи, а також
те, що позивачем окрім самої заяви, не
надано суду доказів наявності
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову, зокрема
не подано доказів, що майно, на яке
позивач просить накласти арешт, може
зникнути чи бути відчужене
відповідачем, суд приходить до
висновку, що достатні підстави вважати,
що невжиття заходів до забезпечення
позову у даній справі може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду по даній справі -
Крім того, вид забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно ТОВ
«Холдінг «Южний» не відповідає способу
захисту обраному позивачем, а тому
заява позивача про вжиття заходів до
забезпечення позову задоволенню судом
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-08/140 від
15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 06.10.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
12.08.2013 року між Публічним акціонерним
товариством «Карлівський
машинобудівний завод» (позивач,
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Холдінг
Южний» (відповідач, покупець) було
укладено договір поставки № 120813/339
(далі - договір), відповідно до пункту 1.1
якого постачальник зобов'язується
поставити та передати покупцю у
власність, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити обладнання в
порядку та на умовах визначених даним
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.
У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з пунктом 1.2 договору,
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупця
обладнання в найменуванні,
комплектації, кількості та ціні
відповідно до нижченаведеної
специфікації: Силос СМВУ.183.22.В12 згідно
специфікації № 1 на суму 2 122 746,00 грн. та
автопослуги на суму 58 416,00 грн.
Пунктом 1.3 договору визначено, що умови
поставки: DAP (Інкотермс 2010) ТОВ «Холдінг
«Южний» за адресою: АРК, м. Севастополь,
В пункті 2.1 договору, якість та
комплектність обладнання повинні
відповідати технічним умовам та
стандартам заводу-виробника, що
пред'являються до обладнання даного
Відповідно до п. 3.1 договору, загальна
сума договору складає 2 181 162,00 грн.
В пункті 3.2 договору сторони погодили,
що покупець здійснює оплату вартості
обладнання в національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на банківський рахунок
постачальника у наступні терміни: 70 %
вартості обладнання у сумі 1 526 813,40
грн. в строк до 16 серпня 2013 р.; 30%
вартості обладнання у сумі 654 348,60 грн. в
3-денний строк з моменту поставки
обладнання постачальнику в пункт
поставки, вказаний в п. 1.3.
Згідно з п. 5.2 договору, датою поставки
обладнання вважається дата підписання
документів про приймання-передачу
(видаткової накладної, податкової
накладної, акту приймання-передачі)
обладнання, згідно якої здійснено
передачу усіх складових частин
обладнання за комплектацією,
визначеною специфікацією. У випадку
поставки залізничним транспортом -
датою поставки вважається дата
штемпеля станції відправника на
залізничній накладній.
Умовами п. 5.3 договору встановлено, що
строк поставки обладнання - 20 днів,
після здійснення покупцем оплати
згідно п. 3.2.1 даного договору.
Як стверджує позивач, Публічне
акціонерне товариство «Карлівський
машинобудівний завод» поставило та
передало у власність Товариству з
обмеженою відповідальністю «Холдінг
«Южний», а Товариство з обмеженою
відповідальністю «Холдінг «Южний»
прийняло товар на загальну суму 2 071
147,00 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 744 від 21.08.2013
р. на суму 1 061 374,00 грн. та № 826 від 13.09.2013
р. на суму 1 009 773,00 грн., копії яких
містяться у матеріалах справи. Також
позивачем на виконання умов договору
поставки були надані послуги з
доставки обладнання на суму 73 020,00 грн.,
що підтверджується актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 867 від 30.09.2013 р. на суму 73 020,00 грн. В
свою чергую, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Холдінг «Южний» у
період з 13.08.2013 р. по 13.02.2014 р. оплатило
поставлений товар частково на суму 1 450
000,00 грн., у зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем з оплати
за поставлене обладнання та
автопослуги з його доставки за
договором поставки № 120813 від 12.08.2013 р.
становить 694 167,00 грн.
Позивач звернувся до відповідача з
вимогою № 1021 від 18.05.2014 року про
погашення існуючої заборгованості,
проте дана вимога відповідачем
Враховуючи вищезазначене, позивач
звернувся до Господарського суду м.
Києва з позовом про стягнення з
відповідача 738 669,76 грн., з яких: 694 167,00
грн. основного боргу та 44 502,76 грн. пені,
у зв'язку з неналежним виконанням умов
договору постачання № 120813/339 від 12.08.2013
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
В пункті 3.2 договору сторони погодили,
що покупець здійснює оплату вартості
обладнання в національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на банківський рахунок
постачальника у наступні терміни: 70 %
вартості обладнання у сумі 1 526 813,40
грн. в строк до 16 серпня 2013 р.; 30%
вартості обладнання у сумі 654 348,60 грн. в
3-денний строк з моменту поставки
обладнання постачальнику в пункт
поставки, вказаний в п. 1.3.
З матеріалів справи вбачається, що
Публічне акціонерне товариство
«Карлівський машинобудівний завод»
поставило та передало у власність
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Холдінг «Южний», а
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Холдінг «Южний»
прийняло товар на загальну суму 2 071
147,00 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 744 від 21.08.2013
р. на суму 1 061 374,00 грн. та № 826 від 13.09.2013
р. на суму 1 009 773,00 грн., копії яких
містяться у матеріалах справи. Також
позивачем на виконання умов договору
поставки були надані послуги з
доставки обладнання на суму 73 020,00 грн.,
що підтверджується актом
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 867 від 30.09.2013 р. на суму 73 020,00 грн. В
свою чергую, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Холдінг «Южний» у
період з 13.08.2013 р. по 13.02.2014 р. оплатило
поставлений товар частково на суму 1 450
000,00 грн., у зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем з оплати
за поставлене обладнання та
автопослуги з його доставки за
договором поставки № 120813 від 12.08.2013 р.
становить 694 167,00 грн.
Таким чином, враховуючи, що відповідач
в установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню повністю
в сумі 694 167,00 грн.
Позивач за прострочення строків сплати
за поставлений товар нарахував та
просить стягнути з відповідача 44 502,76
Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Згідно п.1. статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Згідно статті 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Відповідно до інформаційного листа
№01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сказано, що
нарахування неустойки за прострочення
виконання зобов'язання за шість
місяців, що передують моменту
звернення з позовом, можливе лише в
тому випадку якщо період нарахування
неустойки не перевищує одного року від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, тобто сторони у договорі
можуть визначити початок нарахування
пені інакше, ніж від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, але в
межах одного року від цього дня.
Відповідно до ч. 4 статті 631 Цивільного
кодексу України, закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.
Судом встановлено, що відповідачем
прострочено виконання свого обов'язку
по своєчасній оплаті отриманого товару
за договором поставки № 120813/339 від
12.08.2013 р., адже всупереч п. 3.2 наведеного
договору у визначений строк не було
здійснено оплату за поставлений товар
та автопослуги, тобто відповідачем
допущено прострочення виконання свого
зобов'язання, що є підставами для
застосування до відповідача
господарських санкцій, обумовлених
договором, та відповідальності за
несвоєчасне виконання зобов'язання.
Пунктом 7.2 договору встановлено, що за
прострочення оплати обладнання
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період прострочення
зобов'язань, обчислену від несплаченої
в строк суми за кожний день
Здійснивши перерахунок пені з
урахуванням умов договору,
прострочення по сплаті грошового
зобов'язання та застосовуючи порядок
розрахунків погоджений сторонами,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення пені підлягають задоволенню
повністю у розмірі 44 502,76 грн.
Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Холдінг «Южний»
користь Публічного акціонерного
товариства «Карлівський
машинобудівний завод»
м. Карлівка, вул. Пархоменка, 2, код
чотири тисячі сто шістдесят сім) грн. 00
коп. основного боргу, 44 502 (сорок чотири
тисячі п'ятсот дві) грн. 76 коп. пені та 14
773 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят
три) грн. 40 коп. судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

13.10.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.