ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року Справа № 904/2478/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого (доповідача),
Грека Б.М., Кривди Д.С.,за участю
представників від:позивача Шуби Я.С.
відповідача Дарій Л.М. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014 рокуу справі№ 904/2478/14
Господарського суду Дніпропетровської
областіза позовомДержавного
підприємства "Придніпровська
залізниця"доПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний
комбінат"простягнення 52 516,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до відповідача про
стягнення 49 987 грн. 08 коп. плати за
користування вагонами, 2 529 грн. 72 коп.
збору за зберігання вантажу.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 17.06.2014
року (суддя Турчин С.О.) в позові
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014 року рішення місцевого
господарського суду скасовано та
прийнято нове рішення про задоволення
позову.

Не погоджуючись з постановою
апеляційної інстанції, відповідач
просить суд її скасувати, як прийняту з
неправильним застосуванням та
порушенням норм матеріального та
процесуального права, залишивши в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
апеляційного господарського суду
підлягає залишенню в силі з наступних
підстав.

Як встановив суд апеляційної
інстанції, 06.11.2008 року між позивачем та
відповідачем у даній справі було
укладено договір №ПР/М-08-2/11-2476а/НЮдч
від (надалі - договір), відповідно якого,
із посиланням на Статут залізниць
України та Правила перевезення
вантажів, експлуатується під'їзна
колія, яка належить власнику
(відповідачу), що примикає до станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці
спареною стрілкою № 2/4 в парній
горловині станції. Під'їзна колія
обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до п.6 договору вагони для
під'їзної колії подаються локомотивом
залізниці на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власної колії.
Здавання вагонів провадиться на одній
з приймально-здавальних колій станції
Допоміжна.

Пунктом 16 договору передбачено, що
власник колії сплачує залізниці плату
за користування вагонами згідно з
Правилами перевезення вантажів та збір
за зберігання вантажів згідно з
Правилами зберігання вантажів на
підставі ст. 62 Статуту залізниць
України по передплаті через ЄТех ПД з
відповідними оголошеними
Укрзалізницею коефіцієнтами
підвищення.

Апеляційний господарський суд також
встановив, що по накладним, копії яких
містяться в матеріалах справи, позивач
прийняв порожні вагони власності ТОВ
"Істек", ДП "Трансгарант Україна", ТОВ
"Транс Енерджі", ТОВ "Світл", ТОВ "Мік",
ВАТ "Південний ГЗК", ТОВ "Універсал
Транс Сервіс", ПП "ВТБ Лізинг України",
Корпорації "МПС" до перевезення на
адресу одержувача ПАТ "Південний ГЗК".

За наказом №555 від 14.10.2013 року о 07 год. 51
хв. вагони були затримані на ст. Кривий
Ріг Західний Придніпровської
залізниці через неможливість
приймання їх ст. Кривий Ріг
Придніпровської залізниці з причини
скупчення на останній у зв'язку з
неприйняттям вагонів вантажовласником
ПАТ "Південний ГЗК" і несвоєчасним
вивільненням колій від вантажу, що
прибув на його адресу. Затримані вагони
№№ голова 67172981 хвіст 53545174 у кількості
51 вагонів, індекс поїзда 4671-84-4672 з
вантажем - на своїх осях, що
перевозились у поїзді №3555.

За наведеним фактом станцією затримки
Кривий Ріг Західний Придніпровської
залізниці складений акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а №79 від 14.10.2013 року,
акт загальної форми ГУ-23 №159 від 14.10.2013
року. Повідомлення про затримку
вагонів отримане відповідачем 14.10.2013
року о 09 год. 10 хв.

18.10.2013 року о 14 год. 09 хв. у журналі №4
диспетчерських розпоряджень по
Криворізькій дирекції залізниці на
відміну наказів по затриманих поїздах
форми ДУ-58 зареєстровано наказ №988 про
надання дозволу станції Кривий Ріг
Західний Придніпровської залізниці
відправити поїзд №3555, який був
затриманий за наказом №555, з
оформленням усіх необхідних
документів.

Відповідно до акту про затримку
вагонів форми ГУ-23а №79 від 14.10.2013 року
затримані вагони, що прибули поїздом
№3555, відправлені поїздом №3556 18.10.2013
року о 14 год. 40 хв.

За наказом №557 від 14.10.2013 року о 21 год. 30
хв. були затримані вагони на ст. Кривий
Ріг Головний Придніпровської
залізниці через неможливість
приймання їх ст. Кривий Ріг
Придніпровської залізниці з причини
скупчення на останній у зв'язку з
неприйняттям вагонів вантажовласником
ПАТ "Південний ГЗК" і несвоєчасним
вивільненням колій від вантажу, що
прибув на його адресу. Затримані вагони
№№ голова 56642200 хвіст 53542882 у кількості
57 вагонів, індекс поїзда 4671-04-4672 з
вантажем - на своїх осях, що
перевозились у поїзді №3569.

За наведеним фактом станцією затримки
Кривий Ріг Головний Придніпровської
залізниці складений акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а №48 від 14.10.2013 року
та акт загальної форми ГУ-23 №3148 від
14.10.2013 року. Повідомлення про затримку
вагонів отримане відповідачем 14.10.2013
року о 22 год. 00 хв.

16.10.2013 року о 08 год. 35 хв. у журналі №4
диспетчерських розпоряджень по
Криворізькій дирекції залізниці на
відміну наказів по затриманих поїздах
форми ДУ-58 зареєстровано наказ №980 про
надання дозволу станції Кривий Ріг
Головний відправити поїзд №3569, який
був затриманий за наказом №557, з
оформленням усіх необхідних
документів.

Відповідно до акту про затримку
вагонів форми ГУ-23а №48 від 14.10.2013 року
затримані вагони, що прибули поїздом
№3569, відправлені поїздом №3569 16.10.2013
року о 08 год. 35 хв.

На станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці представниками сторін
складені акти загальної форми ГУ-23 на
віднесення на відповідність
вантажовласника (а.с. 48-250 т.1, 1-20 т.2).

Позивачем нараховано плату за
користування вагонами у сумі 49 987 грн. 08
коп. за відомостями ф.ГУ-46 №19109945, №20109950,
№20109949, №05119993, №27109984, №19109941, №19109940,
№05119989, №18109939 та збір за зберігання
вантажу у сумі 2 529 грн. 72 коп. по
накопичувальним карткам ф.ДФУ- 92 №17109195,
№21109197 за весь час затримки вагонів на
станціях Кривий Ріг Західний, Кривий
Ріг Головний Придніпровської
залізниці, які представники
відповідача підписали із
застереженням про готовність прийняти
вагони на під'їзду колію.

За таких обставин Державне
підприємство "Придніпровська
залізниця" звернулось з позовом до суду
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" плати
за користування вагонами і збору за
зберігання вантажу на загальну суму 52
516,80 грн.

Приймаючи постанову про задоволення
позову, апеляційний господарський суд
виходив зокрема з того, що
взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів та відповідними
договорами.

Порядок та умови експлуатації
залізничних під'їзних колій, подачі та
збирання вагонів, згідно зі статтею 21
Закону України "Про залізничний
транспорт" та статтею 71 Статуту
залізниць України, визначаються
договором.

Згідно ст.908 Цивільного кодексу України
умови перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

За приписами ст.46 Статуту залізниць
України одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно упродовж доби.

За користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
від зазначеної плати у разі затримки
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами
користування вагонами і контейнерами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства (стаття 119 Статуту
залізниць України).

Статтею 129 Статуту залізниць України
унормовано, що обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Пунктом 8 Правил користування вагонами
і контейнерами передбачено, що у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

Згідно п.9 розділу ІІІ Правил про
затримку вагонів і контейнерів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.

Відповідно до пункту 12 Правил
користування вагонами та контейнерами,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 25.02.1999 №113, загальний час, за
який вантажовласником вноситься плата
залізниці за користування вагонами,
включає час затримки вагонів з його
вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника. Причини, які є
підставою для нарахування плати за
користування вагонами в разі затримки
їх на підходах до припортових станцій
призначення, зазначаються в актах про
затримку вагонів.

Дослідивши обставини та зібрані у
справі докази, апеляційна інстанція
дійшла вірного висновку, що накази про
затримку спірних вагонів на підході до
станції призначення були видані через
наявність на коліях станції
призначення Кривий Ріг неприйнятих ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" вагонів, що надійшли на його
адресу. За цим фактом станціями
затримки Кривий Ріг-Західний, Кривий
Ріг-Головний Придніпровської
залізниці у порядку, передбаченому п.9,
10 р. III Правил користування вагонами,
складено акти про затримку вагонів
форми ГУ-23а №48, №79 від 14.10.2013 та акти
загальної форми ГУ-23 №159, №3148 від 14.10.2013.
Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення Кривий Ріг
отримане відповідачем в порядку і
строки, визначені абз. 4 п. 10 р. III Правил
користування вагонами та контейнерами.

Акти загальної форми ГУ-23, як
встановили суди, відповідають вимогам
Правил складання актів та Правил
користування вагонами і контейнерами;
підписані як представниками залізниці,
так і представниками власника вантажу,
як це передбачено п.8 Правил
користування вагонами та контейнерами.

Судом апеляційної інстанції
досліджувались посилання відповідача
на те, що акти підписані з його боку не
уповноваженими на це особами.

Згідно з п. 3 Правил складання актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002 №334, акт
загальної форми підписується особами,
які беруть участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для
складання акта, але не менше як двома
особами.

Бланк акту загальної форми ГУ-23 є
додатком №6 до Правил користування
вагонами і контейнерами та містить
примітку: "Акт підписують особи, які
беруть участь у засвідченні обставин,
що стали підставою для складання акта,
але не менше ніж дві особи".

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, акти загальної форми
підписані особами, які брали участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для складання актів. ОСОБА_6
(оператор електроно-обчислювальних
машин та ОМ залізничного транспорту
ПАТ "Південний ГЗК") має відношення до
оформлення з правом підпису проїзних
документів (залізничних накладних,
відомостей плати за користування
вагонами тощо (довіреність №52-16/139 від
29.12.2012 року) (а.с.182 т.3)), за якими
нарахована, пред'явлена до стягнення
сума плати за користування вагонами та
збір за зберігання вантажу.

Що ж до актів, підписаних оператором
ЕОМ та ОМ вантажної служби ОСОБА_7,
довіреністю №52-16/140 від 29.12.2012 року
вказаній особі відповідачем надані
певні повноваження, в тому числі,
підписувати від імені товариства на ст.
Кривий Ріг Придніпровської залізниці
акти загальної форми ГУ-23 (а.с.9 т.3).

Відносно чергових цеху УЗТ ПАТ
"Південний ГЗК" ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд
апеляційної інстанції зазначає, що їх
посадове становище має безпосереднє
відношення до організації приймання
потягів, оскільки згідно Інструкції
про порядок обслуговування і
організації руху на під'їзній колії
ПАТ "Південний ГЗК" саме вони виконують
планування та організацію роботи
обміну вагонопотоками між ст. Кривий
Ріг та ст.Допоміжна.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд правомірно визнав,
що вказані акти підписані особами, які
брали участь у засвідченні обставин, що
стали підставою для складання акта, а,
отже, є належними та допустимими
доказами вини відповідача в затримці
вагонів. Зазначене, між іншим,
спростовує довід касаційної скарги про
зворотне.

Судом апеляційної інстанції в
оскаржуваній постанові також
встановлено, що після отримання
відповідачем від залізниці
повідомлення про прибуття на його
адресу порожніх вагонів під
навантаження або навантажених вагонів
під вивантаження, черговий УЗТ ПАТ
"Південний ГЗК" повинен надати
інформацію старшому
прийомоздавальнику або маневровому
диспетчеру станції Кривий Ріг про
готовність забрати на під'їздну колію
конкретні вагони, який відкриває
"зелений" вхідний сигнал світлофору, що
дозволяє залізниці своїм локомотивом
доставити запитуємі комбінатом вагони
на приймально-здавальні колії їх
власника. Подальший рух вагонів
виконується локомотивом власника
колії. Залізниця самостійно не приймає
рішення про приорітетність подавання
вагонів на під'їздну колію ПАТ
"Південний ГЗК". Вказував, що
відповідачем порушено положення п. 8
договору, а також не дотримано вимог
Інструкції "Про порядок користування
пристроями маршрутно-релейної
централізації ст.Кривий Ріг
Придніпровської залізниці", що
унеможливило здійснити подачу вагонів
зі ст. Кривий Ріг на ст. Допоміжна та
спричинило скупчення вагонів на
станції призначення.

Відповідно до п. п. 3,5 Інструкції "Про
порядок обслуговування і організації
руху на під'їзному шляху ПАТ "Південний
ГЗК", узгодженої сторонами, перегін
Кривий Ріг - Допоміжна - є одноколійний,
обладнаний релейним
напівавтомотичним блокуванням.
Планування та організація роботи по
обміну вагонопотоками між станціями
Кривий Ріг та Допоміжна здійснюється
маневровими диспетчерами станції
Кривий Ріг та диспетчером зовнішнього
транспорту УЗТ ПАТ "Південний ГЗК" по
прямому міжстанційному зв'язку, або
телефонному зв'язку.

Згідно п. 8 договору про готовність
вагонів до забирання диспетчер цеху
зовнішнього транспорту УЗТ по прямому
телефонному зв'язку повідомляє
старшого прийомоздавальника або
маневрового диспетчера станції Кривий
Ріг. Повідомлення передається не
пізніше ніж за 2 години до фактичної
здачі вагонів з реєстрацією у книзі
повідомлень форми ГУ-2.

Суд встановив, що позивач своєчасно
повідомив відповідача про готовність
залізниці передати вагони на його
під'їзну колію щодо яких складено
вищевказані акти загальної форми.
Відповідні записи відображені у книзі
ф. ГУ-2 повідомлень про час подавання
вагонів під навантаження або
вивантаження ст. Кривий Ріг
Придніпровської залізниці (а.с. 136 - 178
том 2).

Доказів на підтвердження повідомлення
залізниці прямим телефонним зв'язком
відповідно до умов договору або іншим
чином щодо готовності забрати на свою
під'їзну колію вагони; доказів на
підтвердження прийняття заходів до
залізниці з приводу порушення нею умов
договору в частині дотримання строку
здачі вагонів на під'їзну колію
вантажовласника відповідач зі свого
боку суду не надав.

Визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затримані вагони у певний
інтервал часу відноситься до
технологічної роботи залізниці, для
чого необхідні спеціальні знання
диспетчера з руху поїздів.

Зайнятість прийомовідправочних колій
по ст. Кривий Ріг, згідно з
технологічним процесом роботи станції,
планує поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку Укрзалізниці і
власних вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.
Згідно п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху
поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.2005 №507,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього
технічно-розпорядчим актом станції.

Отже, за відсутності згоди відповідача
на прийняття вагонів на свою під'їзну
колію, невключення "зеленого" вхідного
сигналу світлофора, який дозволяє
залізниці своїм локомотивом доставити
запитувані вагони на
приймально-здавальні колії станції
Допоміжна, залізниця була позбавлена
можливості виконати покладені на неї
зобов'язання за договором; відповідно,
посилання відповідача на наявність на
станції Допоміжна вільних колій, як на
доказ відсутності своєї вини у
затримці вагонів до уваги апеляційним
судом обґрунтовано не прийняті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для стягнення з відповідача
спірних сум плати за користування
вагонами і збору за зберігання вантажу.

Посилання скаржника на порушення судом
апеляційної інстанції п.8 Правил
користування вагонами колегія суддів
не бере до уваги, оскільки акти про
віднесення вини на вантажовласника не
є беззаперечними доказами вини
вантажовласника, якщо останній її не
визнає; саме суд повинен оцінити всі
подані сторонами докази та встановити
обставини щодо затримки вагонів у їх
сукупності з метою визначення
наявності або відсутності в діях
вантажовласника вини у такій затримці.

Інші доводи скаржника, викладені в
касаційній скарзі, були предметом
дослідження в суді апеляційної
інстанції, їм дана належна оцінка, тому
відхиляються як необґрунтовані та
такі, що не спростовують зроблених
апеляційним судом висновків.

За таких обставин, з урахуванням меж
перегляду справи в касаційній
інстанції, колегія суддів визнає, що
апеляційним господарським судом
правильно застосовані норми
матеріального і процесуального права,
тому підстави для скасування
переглянутої постанови апеляційної
інстанції та задоволення касаційної
скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014 у справі № 904/2478/14 залишити без
змін.

Головуючий
В.Дерепа

Судді
Б.Грек

Д.Кривда