ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа № 921/543/14-г/15

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Гнатюк Г.М.,

Кордюк Г.Т.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - Кадук М.О.

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
вих.№08-02-403 від 08.08.2014 року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014 року
(підписане 31.07.2014 року), cуддя Галамай
О.З.

у справі № 921/543/14-г/15

за позовом Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, м. Тернопіль

до відповідача Зборівської
центральної районної лікарні, м. Зборів
Тернопільської області

про стягнення 673,40 грн. шкоди

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014 року
по справі №921/543/14-г/15 у задоволенні
позовних вимог Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до Зборівської
центральної районної лікарні про
стягнення 673,40 грн. шкоди - відмовлено.

Суд у рішенні, посилаючись на положення
ст.ст.19, 27, 28, 50, 51 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
враховуючи, що грошові кошти, виплачені
позивачем в якості допомоги, не є його
власними коштами, а такі сплачувались
до Фонду застрахованими особами в
якості страхових внесків, оскільки, дії
відповідача щодо оформлення листків
непрацездатності з певними
порушеннями в даному випадку не можуть
розцінюватись як підстава виникнення
між сторонами деліктних зобов'язань,
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014 року
по справі №921/543/14-г/15 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволити. Зокрема, скаржник зазначає,
що висновок місцевого господарського
суду щодо статусу коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, є
помилковим, оскільки, джерелами
формування коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, окрім страхових
внесків страхувальників-роботодавців
і застрахованих осіб, відповідно до
ст.19 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», є також і інші
джерела, в тому числі і прибуток,
одержаний від тимчасово вільних коштів
Фонду, в тому числі резерву страхових
коштів Фонду, на депозитному рахунку.
Крім того, вказував, що органи Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з 01.01.2011 року не є
отримувачами страхових внесків, а
одержують частину єдиного внеску,
отримувачами якого є органи Пенсійного
фонду України, в порядку, передбаченому
ЗУ «Про єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Поряд з цим,
апелянт вважає помилковим висновок
місцевого суду про відсутність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, оскільки, підставою
для призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності по вагітності та
пологах є саме листок
непрацездатності, що був виданий
відповідачем з певними порушенням, що
на думку скаржника і призвело до
заподіяння останньому заявлених до
стягнення збитків.

Представник позивача (скаржника) в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі,
просив скасувати рішення
господарського суду Тернопільської
області від 30.07.2014 року по справі
№921/543/14-г/15 та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, що
підтверджується підписаним ним
формуляром про оголошення перерви в
судовому засіданні 01.09.2014 року (арк.
справи 119).

В попередньому судовому засіданні
01.09.2014 року представник відповідача
проти вимог апеляційної скарги
заперечив, просив оскаржуване рішення
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення, вказуючи на
відсутність вини Зборівської
центральної районної лікарні у
заподіянні позивачу збитків в розмірі
673,40 грн. Зокрема, зазначав, що
лікарняний лист видано 03.05.2013 року,
оскільки 01 та 02 травня були вихідні дні,
а термін 30 тижнів вагітності, який
припадає на 01.05.2013 року, розраховано
відповідно до даних індивідуальної
карти вагітної за методикою,
викладеною у Інструкції з визначення
критеріїв перинатального періоду,
живонародженості та
мертвонародженості», затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №179 від 29.03.2006 року.

Оскільки, явка відповідача не
визнавалась обов'язковою, а такий
належним чином повідомлений про судове
засідання, крім того, був присутній у
попередньому судовому засіданні та
надавав суду свої пояснення по суті
спору, колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача (скаржника), розглянувши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, 28 жовтня 2013 року згідно
розпорядження №219 від 17.10.2013 року та
№223 від 24.10.2013 року Виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасово втрати працездатності
проведено перевірку дотримання
порядку та обґрунтованості видачі і
продовження документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
та дотримання застрахованими особами
режиму лікування в стаціонарних
відділеннях Зборівської центральної
районної лікарні, про що складено
відповідний акт (б/н від 28.10.2013 року).

Перевіркою встановлено, що в порушення
п.п.1.3.1, 6.1 Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я №455 від 13.11.2001 року,
листок непрацездатності №222542 з 03.05.2013
року по 05.09.2013 року у зв'язку із
вагітністю і пологами, виданий жіночою
консультацією ОСОБА_3 воднораз на 126
календарних днів не з 30-ти тижнів
вагітності, в результаті, допомога по
вагітності і пологах в розмірі 16170,00
грн., виплачена громадянці ОСОБА_3
розрахована за 140 днів, з урахуванням
листка непрацездатності №222565 з 06.09.2013
року по 19.09.2013 року, виданого як
продовженого у зв'язку із ускладненням
пологів, внаслідок чого, Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, у зв'язку з
переплатою останнім, нанесена шкода в
сумі 673,40 грн.

За результатами проведеної перевірки,
позивач звернувся до відповідача з
претензією (за вих.№06-02-640 від 01.11.2013
року), в якій вимагав сплатити
заподіяну шкоду Фонду у розмірі 673,40
грн. У відповідь на претензію
відповідач надіслав позивачу
заперечення (вих.№752 від 25.11.2013 року), в
яких повідомив, що термін вагітності
ОСОБА_3 визначений правильно, а листок
непрацездатності № 222542 від 03.05.2013 року
виданий без порушень п.6.1 Інструкції
про порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України №455 від 13.11.2001
року.

У зв'язку з наведеним, Тернопільське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності звернулось до суду з
позовом про стягнення з відповідача -
Зборівської центральної районної
лікарні 673,40 грн. - шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини (п.2
постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»).

Отже, для відшкодування шкоди за
правилами ст.1166 ЦК необхідно довести
такі факти: а) неправомірність
поведінки особи. Неправомірною можна
вважати будь-яку поведінку, внаслідок
якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди
не був уповноважений на такі дії; б)
наявність шкоди. Під шкодою слід
розуміти втрату або пошкодження майна
потерпілого та (або) позбавлення його
особистого нематеріального права
(життя, здоров'я тощо); в) причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою є обов'язковою умовою
відповідальності та виражається в
тому, що шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди; г) вина завдавача
шкоди, за виключенням випадків, коли в
силу прямої вказівки закону обов'язок
відшкодування завданої шкоди
покладається на відповідальну особу
незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

На думку позивача, вина Зборівської
центральної районної лікарні полягає у
неправомірних діях лікаря, який
перебуває у трудових відносинах з
даною установою та який неправомірно
видав та продовжив листок
непрацездатності у зв'язку з
вагітністю та пологами, що
підтверджено Актом перевірки від 28.10.2013
року.

Згідно п.6.1 Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України №455 від 13.11.2001
року, листок непрацездатності у зв'язку
з вагітністю і пологами видається за
місцем спостереження за вагітною з 30
тижнів вагітності воднораз на 126
календарних днів (70 календарних днів до
передбачуваного дня пологів і 56 -
після).

Пунктом 2.1 Інструкції з визначення
критеріїв перинатального періоду,
живонародженості та
мертвонародженості, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №179 від 29.03.2006 року встановлено,
що термін вагітності визначається від
першого дня останнього нормального
менструального циклу. Термін
вагітності визначається у повних днях
чи повних тижнях (наприклад, період між
280-ю і 286-ю добою від першого дня
останнього нормального менструального
циклу, відповідає 40 тижням вагітності).
Перший день останнього нормального
менструального циклу необхідно
оцінювати як день 0, а не день 1-й. Дні 0-6
відповідно складають "повний нульовий
місячний тиждень", дні 7-13 - "повний
перший тиждень", і відповідно 40-й
тиждень вагітності є синонімом поняття
"повні 39 тижнів". Якщо дата останньої
нормальної менструації невідома,
термін вагітності необхідно визначати
на основі найбільш надійних клінічних
ознак.

Як вбачається з листка
непрацездатності №222542 такий виданий
ОСОБА_3 з 30-ти тижнів вагітності - з
03.05.2013 року по 05.09.2013 року, поряд з цим, у
зв'язку з передчасними пологами в
терміні 33-34 т., 01.07.2013 року ОСОБА_3 видано
листок непрацездатності №222565
(продовження листка №222542) з 06.09.2013 року
по 19.09.2013 року.

Для визначення терміну 30-ти тижнів
вагітності, відповідачем використано
методику розрахунку терміну
вагітності, що викладена в наведеній
вище Інструкції, згідно якої,
враховуючи дані, вказані в
індивідуальній карті вагітної та
породіллі №477/127, термін 30 тижнів
вагітності припадає на 01.05.2013 року,
відтак, враховуючи, що 01 та 02 травня
були вихідні дні, листок
непрацездатності у зв'язку з
вагітністю та пологами видано з 03.05.2013
року. Другою клінічною ознакою є
вимірювання параметрів
новонародженого при народженні, згідно
виписки при народженні якого, якщо
прорахувати термін у зворотньому
напрямку, то вагітність припадає на
01.05.2013 року.

Поряд з цим, згідно записів акушер -
гінеколога, які здійснювалися на
підставі оглядів вагітної, у п'яти
випадках на основі найбільш надійних
клінічних ознак були виставлені
терміни вагітності, відповідно до яких
термін вагітності - 30 тижнів припадає
на 25-29 квітня 2013 року (згідно
УЗД-обстеження 25.12.2012 року - вагітність
12 тижнів; дата обстеження 14.02.2013 року -
вагітність 19-20 тижнів; дата обстеження
23.04.2013 року - вагітність 29-30 тижнів).

Однак визначення терміну вагітності
проводиться за методикою, передбаченою
вказаною вище Інструкцією, і лише у
випадку, якщо дата останньої
нормальної менструації невідома,
термін вагітності необхідно визначати
на основі найбільш надійних клінічних
ознак.

Відповідно до п.8.3 Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України №455 від 13.11.2001
року, за порушення порядку видачі та
заповнення документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
відповідальність несуть лікарі згідно
з законодавством України.

Проте, видача та продовження листка
непрацездатності у зв'язку з
вагітністю і пологами з порушенням
терміну його видачі та продовження, що
призвело до переплати Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, матеріальної
допомоги, не може слугувати підставою
для стягнення з Зборівської
центральної районної лікарні збитків,
оскільки, остання фактично таких
коштів від Фонду не отримувала, а за
неправомірні дії лікарів щодо видачі з
порушеннями термінів листків
непрацездатності, вочевидь, слід
застосовувати адміністративну, а не
цивільну відповідальність у вигляді
стягнення збитків.

Крім цього, слід зазначити, що згідно
ст.1 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням"
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел.

Так, відповідно до ст.19 наведеного вище
Закону, джерелами формування коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, є: 1)
страхові внески
страхувальників-роботодавців і
застрахованих осіб, що сплачуються на
умовах і в порядку, передбачених
законом; 2) суми не прийнятих до
зарахування витрат страхувальника за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
пені, штрафів та інших фінансових
санкцій, застосованих до
страхувальників та посадових осіб
відповідно до цього Закону та інших
актів законодавства; 3) благодійні
внески підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб; 4)
асигнування із Державного бюджету
України; 5) прибуток, одержаний від
тимчасово вільних коштів Фонду, в тому
числі резерву страхових коштів Фонду,
на депозитному рахунку; 6) часткова
сплата за путівки на
санаторно-курортне лікування; 7) інші
надходження відповідно до
законодавства. Кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, не
включаються до Державного бюджету
України, не підлягають вилученню та
використовуються тільки за цільовим
призначенням. У разі їх невикористання
в поточному році вони переходять на
наступний фінансовий рік.

Згідно ч.2 ст.27 наведеного вище Закону
надавати та оплачувати застрахованим
особам у разі настання страхового
випадку відповідний вид матеріального
забезпечення та соціальних послуг
відповідно до цього Закону
зобов'язаний страхувальник.

Підставою для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності по
вагітності та пологах є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності, а в разі роботи за
сумісництвом - копія листка
непрацездатності, засвідчена підписом
керівника і печаткою за основним
місцем роботи. Порядок і умови видачі,
продовження та обліку листків
непрацездатності, здійснення контролю
за правильністю їх видачі
встановлюються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
здоров'я за погодженням з Фондом (ч.1
ст.51 наведеного Закону).

З огляду на наведене, місцевим
господарським судом зроблено вірний
висновок, що відповідач в даному
випадку не є суб'єктом правовідносин по
виплаті коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності у порядку надання
допомоги по тимчасовій
непрацездатності, а оплата
матеріального забезпечення по
тимчасовій втраті працездатності,
зроблена позивачем за листками
непрацездатності, не свідчить про
завдання останньому шкоди, оскільки
грошові кошти, виплачені позивачем в
якості допомоги, не є його власними
грошовими коштами, а є коштами, що
сплачувалися до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності в тому числі і
застрахованими особами в якості
страхових внесків.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
порушеного права позивача та деліктних
зобов'язань між сторонами, відтак,
вимога позивача про стягнення з
відповідача 673,40 грн. в якості
відшкодування шкоди є безпідставною.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких, господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна з сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень
(ст.33 ГПК України). Позивачем такі
обставини не доведено.

З огляду на це, судова колегія вважає,
що при прийнятті оскаржуваного
рішення, місцевий господарський суд
повно і всебічно перевірив всі
обставини справи, дав належну правову
оцінку зібраним у справі доказам та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника
про скасування рішення місцевого
господарського суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Слід зазначити, що скаржник звільнений
від сплати судового збору на підставі
п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий
збір», відтак, у зв'язку з залишенням
оскаржуваного рішення без змін, а
апеляційної скарги - без задоволення,
судовий збір за розгляд такої не
стягується.

Керуючись ст.ст. 101, 102, 103, 105 ГПК України,

постановив:

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014 року
по справі №921/543/14-г/15 залишити без змін,
а апеляційну скаргу Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи №921/543/14-г/15 повернути
в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 18.09.2014 року

Головуючий-суддя
Якімець Г.Г.

Судді
Гнатюк Г.М.

Кордюк Г.Т.