КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Справа№ 925/799/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Хрипуна О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача Науменко М.С. - представник
за довіреністю;

Від відповідача Літовкіна Л.В. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична компанія
"Лекспоінт"

на рішення господарського суду
Черкаської області від 09.07.2014;

у справі № 925/799/14 (суддя:Єфіменко В.В.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична компанія
"Лекспоінт"

до Департаменту економіки та розвитку
Черкаської міської ради

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 09.07.2014 у справі
№ 925/799/14, повний текст якого складено
14.07.2014, у позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична компанія
"Лекспоінт" до Департаменту економіки
та розвитку Черкаської міської ради
про визнання недійсним договору оренди
- відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що Департамент
економіки та розвитку Черкаської
міської ради, має всі необхідні
повноваження від імені Черкаської
міської ради на управління майном
комунальної власності міста Черкаси, в
тому числі і на передачу комунального
майна в оренду, адже відповідне майно
перебуває в оперативному управління
відповідача.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського Черкаської області від
09.07.2014 у справі № 925/799/14 - скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції при
винесенні рішення не враховано доводів
позивача про те, що відповідач, як
виконавчий орган, наділений радою
виключно виконавчими повноваженнями,
які є похідними від її власних та які
повинні забезпечувати виконання її
рішень про передачу об'єктів
комунальної власності в оренду.
Апелянт вважає, що відповідач не був
наділений відповідною господарською
компетенцією (спеціальною
правосуб'єктністю) щодо передачі
об'єкту в оренду третім особам,
оскільки Черкаська міська рада,
виконавчим органом якої є відповідач,
не приймала рішення про передачу
об'єкту договору в оренду. Крім того,
апелянт вказував на те, що у
відповідача відсутнє право
комунальної власності на об'єкт оренди
за договором, які відсутнє воно і у
Черкаської міської ради. Таким чином,
за відсутності у відповідача
повноважень на укладення договору та
права комунальної власності на об'єкт
оренди за догвором, позивач вважає, що
правочин щодо передачі в оренду
приміщення по вул.. Ільїна, 204 у м.
Черкаси є недійсним в силу приписів ст.
203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична компанія
"Лекспоінт" на рішення господарського
суду Черкаської області від 09.07.2014 у
справі № 925/799/14 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Корсакова Г.В., Хрипун О.О.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду справу № 925/799/14
передано на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.07.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юридична
компанія "Лекспоінт" на рішення
господарського Черкаської області від
09.07.2014 у справі № 925/799/14 прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 17.09.2014.

В судовому засіданні 17.09.2014 апелянт
підтримав доводи апеляційної скарги,
просив суд рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні 17.09.2014 проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
суд у задоволенні апеляційної скарги
відмовити, вказував на те, що рішення
суду першої інстанції винесено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування - відсутні.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обгрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

10.08.2012 між Департаментом економіки та
розвитку Черкаської міської ради, як
орендодавцем, який діяв на підставі
Положення про департамент економіки та
розвитку, та ФОП ОСОБА_5, як орендарем,
укладено договір оренди об'єкта
нерухомості № 1695, за умовами якого
орендодавець зобов'язався передати
орендарю, а орендар зобов'язався
прийняти у строкове платне
користування нежитлове приміщення
(об'єкт) , що належить до міської
комунальної власності на підставі
рішення Черкаської міської ради від
10.04.2008 № 4-366 «Про внесення змін та
доповнень до рішення Черкаської
міської ради від 26.06.2003 № 3-531 «Про
перелік об'єктів права міської
комунальної власності та
уповноважених органів, яким вони
передаються в оперативне управління»
(п. 1.1), договір укладено на термін з
10.08.2012 по 30.06.2015 (п. 4.1).

Пунктом 1.2 договору оренди об'єкта
нерухомості № 1695 від 10.08.2012 визначено
характеристики об'єкта: приміщення 1
поверху вбудовано - прибудованого до
житлового 10-поверхового будинку,
розташоване у м. Черкаси, вул.. Ільїна,
204, загальною площею 98,03 кв.м. (п.п. 1.2.1,
1.2.2, 1.2.3).

28.02.2013 між Департаментом економіки та
розвитку Черкаської міської ради, як
орендодавцем, та ТОВ «Юридична
компанія «ДЮРА ЛЕКС СЕД ЛЕКС», як
орендарем, укладено угоду про внесення
змін до договору оренди об'єкта
нерухомості № 1695 від 10.08.2012, згідно якої
сторони на підставі звернення ФОП
ОСОБА_5 щодо зміни організаційно -
правової форми господарювання дійшли
згоди про те, що за договором оренди
об'єкта нерухомості № 1695 від 10.08.2012
орендодавцем є Департамент економіки
та розвитку Черкаської міської ради, а
орендарем - ТОВ «Юридична компанія
«ДЮРА ЛЕКС СЕД ЛЕКС». Інші умови
договору оренди об'єкта нерухомості №
1695 від 10.08.2012 сторони залишили без змін.

23.09.2013 між Департаментом економіки та
розвитку Черкаської міської ради, як
орендодавцем, та ТОВ «ЛЕКСПОІНТ», як
орендарем, укладено додаткову угоду до
договору оренди об'єкта нерухомості №
1695 від 10.08.2012, згідно якої сторони у
зв'язку із зміною найменування
юридичної особи - орендаря за договором
оренди об'єкта нерухомості № 1695 від
10.08.2012, а саме: з ТОВ «Юридична компанія
«ДЮРА ЛЕКС СЕД ЛЕКС» на ТОВ
«ЛЕКСПОІНТ», дійшли згоди про те, що за
договором оренди об'єкта нерухомості №
1695 від 10.08.2012 орендодавцем є
Департамент економіки та розвитку
Черкаської міської ради, а орендарем -
ТОВ «ЛЕКСПОІНТ».

В судовому засіданні 17.09.2014
представником позивача не
заперечувалось те, що ТОВ «ЛЕКСПОІНТ»
на даний час користується об'єктом
оренди за договором оренди об'єкта
нерухомості № 1695 від 10.08.2012 та
використовує його у своїй
господарській діяльності.

Позивач вважає, що у відповідача
відсутні необхідний обсяг цивільної
дієздатності, а саме: повноважень на
укладення договору за відсутності
господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності) для
самостійного прийняття рішень про
передачу об'єктів комунальної
власності в оренду. За умови
відсутності у відповідача майнових
прав комунальної власності на об'єкт
договору, будь-які правочини
відповідача щодо розпорядження цим
об'єктом, в тому числі щодо передачі
його в оренду, є недійсними, а вчинення
таких правочинів відповідачем має
ознаки винних і завідомо неправомірних
дій.

Стаття 202 Цивільного кодексу України
встановлює, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Вимогами статті 203 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 2 статті 207 Цивільного
кодексу України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

В свою чергу, об'єктами оренди
державного та комунального майна може
бути лише майно, зазначене у частині
першій статті 4 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна". Укладення договорів оренди
майна, яке відповідно до пункту 2 статті
4 названого Закону та інших
законодавчих актів України не може
бути об'єктом оренди є підставою для
визнання таких договорів недійсними на
підставі статті 215 ЦК України.

Органи, яким надано право бути
орендодавцями державного та
комунального майна, визначено статтею 5
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», зокрема органи,
уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим та органами
місцевого самоврядування управляти
майном, - щодо цілісних майнових
комплексів підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, яке
відповідно належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності.

Відповідно до статті 137 Господарського
кодексу України, правом оперативного
управління у цьому Кодексі визнається
речове право суб'єкта господарювання,
який володіє, користується і
розпоряджається майном, закріпленим за
ним власником (уповноваженим ним
органом) для здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами, а також власником майна
(уповноваженим ним органом). Власник
майна, закріпленого на праві
оперативного управління за суб'єктом
господарювання, здійснює контроль за
використанням і збереженням
переданого в оперативне управління
майна безпосередньо або через
уповноважений ним орган і має право
вилучати у суб'єкта господарювання
надлишкове майно, а також майно, що не
використовується, та майно, що
використовується ним не за
призначенням. Право оперативного
управління захищається законом
відповідно до положень, встановлених
для захисту права власності.

05.11.1991 Кабінетом Міністрів України
(далі - КМУ) прийнято постанову за №311
"Про розмежування державного майна
України між загальнодержавною
(республіканською) власністю і
власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною) власністю (далі -
постанова 311).

Постановою 311 затверджено перелік
державного майна України, яке
передається до власності
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальної власності), що
додається. Постановою, зокрема,
передбачено установити, що державне
майно України, крім майна, яке належить
до комунальної власності, є
загальнодержавною (республіканською)
власністю.

Міністерствам і відомствам України,
органам, уповноваженим управляти
державним майном, здійснити до 1 січня
1992 р. передачу державного майна, яке
перебуває у їх віданні, до комунальної
власності згідно із затвердженим цією
постановою переліком.

Цією ж Постановою установлено:

- розмежування майна між власністю
областей, міст Києва та Севастополя і
власністю районів, міст обласного
підпорядкування, районів міст Києва та
Севастополя провадиться
облвиконкомами, Київським і
Севастопольським міськвиконкомами з
участю виконкомів нижчестоящих Рад
народних депутатів;

- розмежування майна між власністю
районів, міст обласного
підпорядкування та власністю інших
адміністративно-територіальних
одиниць провадиться виконкомами
районних і міських Рад народних
депутатів з участю виконкомів районних
у містах, міських районного
підпорядкування, селищних і сільських
Рад народних депутатів;

- передача державного майна, яке
перебуває у віданні міністерств і
відомств України, інших органів,
уповноважених управляти державним
майном, до складу комунальної
власності, а також від однієї
адміністративно-територіальної
одиниці до іншої здійснюється
безоплатно стосовно порядку,
передбаченого постановою Ради
Міністрів УРСР від 28 квітня 1980 р. N 285
"Про порядок передачі підприємств,
об'єднань, організацій, установ,
будинків і споруд" (ЗП УРСР, 1980 р., N 5,
ст.43), з наступним повідомленням про це
органів державної статистики,
податкових та фінансових органів.

Підприємства, установи й організації,
передані до комунальної власності,
зберігають у 1991 році відносини з
бюджетом, що були на момент передачі.

Приписами ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
зокрема передбачено, що територіальним
громадам сіл, селищ, міст, районів у
містах належить право комунальної
власності на рухоме і нерухоме майно,
доходи місцевих бюджетів, інші кошти,
землю, природні ресурси, підприємства,
установи та організації, в тому числі
банки, страхові товариства, а також
пенсійні фонди, частку в майні
підприємств, житловий фонд, нежитлові
приміщення, заклади культури, освіти,
спорту, охорони здоров'я, науки,
соціального обслуговування та інше
майно і майнові права, рухомі та
нерухомі об'єкти, визначені відповідно
до закону як об'єкти права комунальної
власності, а також кошти, отримані від
їх відчуження. Спадщина, визнана судом
відумерлою, переходить у власність
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини.

Підставою для набуття права
комунальної власності є передача майна
територіальним громадам безоплатно
державою, іншими суб'єктами права
власності, а також майнових прав,
створення, придбання майна органами
місцевого самоврядування в порядку,
встановленому законом.

Територіальні громади сіл, селищ, міст,
районів у містах безпосередньо або
через органи місцевого самоврядування
можуть об'єднувати на договірних
засадах на праві спільної власності
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти місцевих бюджетів для
виконання спільних проектів або для
спільного фінансування (утримання)
комунальних підприємств, установ та
організацій і створювати для цього
відповідні органи і служби.

Районні та обласні ради від імені
територіальних громад сіл, селищ, міст
здійснюють управління об'єктами їхньої
спільної власності, що задовольняють
спільні потреби територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних
громад відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови
відчуження об'єктів права комунальної
власності визначаються відповідною
радою. Доходи від відчуження об'єктів
права комунальної власності
зараховуються до відповідних місцевих
бюджетів і спрямовуються на
фінансування заходів, передбачених
бюджетами розвитку.

10.07.1992 Черкаською міською радою
прийнято рішення № 9-21/8 "Про власність
міської ради народних депутатів
(а.с.116-118), відповідно до якого на
виконання постанови 311, вирішено
вважати власністю Черкаської міської
ради народних депутатів підприємства,
організації, установи, інші об'єкти
господарювання, які внаслідок
розмежування майна між
адміністративно - територіальними
одиницями віднесені до комунальної
власності міста Черкаси (п. 1),
затверджено перелік підприємств,
організацій, установ та інших осіб
господарювання, майно яких відноситься
до комунальної власності Черкаської
міської ради народних депутатів (п. 2),
делеговано міськвиконкому право
оперативного управління комунальною
власністю Черкаської міської ради
народних депутатів (п. 3).

Згідно п. 2.10 Переліку підприємств,
організацій, установ та інших осіб
господарювання, майно яких відноситься
до комунальної власності Черкаської
міської ради народних депутатів, у
комунальну власність були передані
виробничі житлові
ремонтно-експлуатаційні управління
№№ 1,2,3,4,5,6,7 (далі ВЖРЕУ).

Рішенням Черкаської міської ради від
26.06.2003 №3-531 "Про перелік об'єктів права
власності та уповноважених органів,
яким вони передаються в оперативне
управління", затверджено перелік
об'єктів права міської комунальної
власності та уповноважених органів,
яким вони передаються в оперативне
управління, зокрема до переліку
житлового фонду з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
по ВЖРЕУ-5 включено в тому числі і
приміщення по вул. Ільїна, 204 в м.
Черкаси, закріплені на праві
оперативного управління за
Управлінням власністю міста (а.с.119-123).

Відповідно до витягу ЧООБТІ від 15.10.2003,
об'єкт оренди належить до комунальної
власності міста Черкаси та
зареєстрований за Соснівською
районною радою міста Черскаси.

Рішенням Соснівської районної у місті
Черкаси ради від 04.03.2009 № 21-З/У «Про
передачу в міську комунальну власність
об'єктів, що належать територіальній
громаді Соснівського району мста
Черкаси на праві комунальної
власності», було вирішено дозволити
виконкому Соснівської районної у
м.Черкасах ради передати в міську
комунальну власність об'єкти
комунального майна, що належать
територіальній громаді Соснівського
району міста Черкаси на праві
комунальної власності, зокрема і
нежитлові приміщення по вул. Ільїна, 204.

До того ж, рішенням Соснівської
районної у місті Черкаси ради від
04.03.2009 «Про передачу в оперативне
управління Управлінню власністю міста
об'єктів, що належать територіальній
громаді Соснівського району міста
Черкаси на праві комунальної
власності», надано дозвіл виконкому
Соснівської районної у м.Черкасах ради
передати в оперативне управління
Управлінню власністю міста
виконавчого комітету Черкаської
міської ради об'єкти комунального
майна, що належать територіальній
громаді Соснівського району міста
Черкаси на праві комунальної
власності, зокрема частину нежитлових
приміщень загальною площею 161,2 кв.м. по
вул. Ільїна,204.

В свою чергу, рішенням Черкаської
міської ради від 11.08.2011р. №3-4 "Про
структуру, загальну чисельність
апарату Черкаської міської ради та її
виконавчих органів" Черкаська міська
рада вирішила припинити юридичну особу
Управління власністю міста шляхом
приєднання його до Департаменту
економіки та розвитку Черкаської
міської ради, а також затвердила
відповідне Положення про Департамент
економіки та розвитку Черкаської
міської ради.

Відповідно до Положення про
Департамент економіки та розвитку
Черкаської міської ради (яке було
чинним і на момент укладення
оспорюваного правочину), Департамент
економіки та розвитку Черкаської
міської ради є виконавчим органом
Черкаської міської ради ,
підконтрольний та підзвітний
Черкаській міській раді ,
підпорядкований її виконавчому
комітету та міському голові міста
Черкаси. Департамент є
правонаступником Управління власністю
міста виконавчого комітету Черкаської
міської ради та департаменту
економічної політики та розвитку
виконавчого комітету Черкаської
міської ради (п.1.1), майно департаменту
належить йому на правах оперативного
управління. Департамент володіє та
користується майном, що є в його
управлінні. Розпорядження майном
департаменту здійснюється відповідно
до вимог чинного законодавства.

Згідно з приписами абзацу третього
пункту 1.6. Положення про Департамент
економіки та розвитку Черкаської
міської ради, Департамент відповідно
до визначених Положенням завдань
виконує всі майнові операції, передає
об'єкти комунальної власності у
постійне або тимчасове користування
фізичним або юридичним особам, здає їх
в оренду, встановлює у договорах умови
використання об'єктів, що передаються у
користування чи оренду та
приватизуються. Департамент здійснює й
інші дії відповідно до рішень
Черкаської міської ради, її
виконавчого комітету та розпоряджень
міського голови.

Також, згідно п. 2.3.5 Положення про
Департамент економіки та розвитку
Черкаської міської ради, Департамент
виступає орендодавцем цілісних
майнових комплексів підприємств, їх
структурних підрозділів, окремо
визначеного індивідуального майна, в
тому числі нерухомого майна.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
згідно рішень Черкаської міської ради
від 26.06.2003 №3-531 та Соснівської міської
ради міста Черкаси від 04.03.2009, нежилі
приміщення по вул. Ільїна, 204 у м.Черкаси
були передані до комунальної власності
міста Черкаси, а також узгоджено
надання дозволу на їх передачу в
оперативне управління Управлінню
власністю міста виконавчого комітету
Черкаської міської ради, і які було
передано у відповідності з
відповідними переліками, які є
додатками до вказаних рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку що
об'єкт оренди належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Черкаси, і перебуває в
оперативному управлінні Департаменту
економіки та розвитку Черкаської
міської ради, який є правонаступником
Управління власністю міста
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, і відповідно, наділений
повноваженнями орендодавця майна, яке
хоча і має статус комунального, проте
перебуває в оперативному управлінні
відповідача, який має повноваження
орендодавця відповідного майна, що
обумовлено зокрема приписами
вищенаведеного Положення.

Крім того, суд враховує і те, що
необхідність рішень відповідного
органу місцевого самоврядування
вказаним Положенням передбачена щодо
«інших дій відповідно до рішень
Черкаської міської ради, її
виконавчого комітету та розпоряджень
міського голови», а необхідність
рішення щодо виконання майнових
операцій щодо передачі об'єктів
комунальної власності у постійне або
тимчасове користування фізичним або
юридичним особам, здачі їх в оренду,
встановлення у договорах умови
використання об'єктів, що передаються у
користування чи оренду та
приватизуються - не передбачено
наведеним Положенням, адже відповідні
об'єкти перебувають в оперативному
управлінні відповідача і який
наділений повноваженнями орендодавця
саме в розумінні права оперативного
управління, тобто прийняття рішення
щодо передачі об'єкта в оренду певній
особі.

З огляду на викладене, оспорюваний
позивачем правочин укладено
Департаментом економіки та розвитку
Черкаської міської ради, як
орендодавцем, в межах повноважень,
обумовлених Положенням про
Департамент економіки та розвитку
Черкаської міської ради, затвердженого
рішенням Черкаської міської ради від
11.08.2011р. №3-4 (абз. 3 п. 1.6, п. 2.3.5), а тому
підстави згідно ст. ст. 203, 215 Цивільного
кодексу України для визнання його
недійсним з підстав відсутності у
відповідача майнових прав на укладення
відповідного правочину, - відсутні, у
зв'язку з чим судом першої інстанції
обґрунтовано відмовлено позивачу у
позові.

Також, посилання позивача у позові як
на підставу недійсності оспорюваного
правочину на приписи Положення про
оренду комунального майна
територіальної громади міста Черкаси,
затверджене рішенням Черкаської
міської ради від 06.09.2012 № 3-1129, - не
можуть бути прийняті до уваги, адже
вказане Положення прийнято вже після
укладення оспорюваного позивачем
договору оренди від 10.08.2012.

Також, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що укладаючи договір
оренди спірного приміщення позивач був
повністю обізнаний про технічний стан
об'єкту, що підтверджує додаткова угода
до договору від 23.09.2013, в якій сторони
дійшли згоди про внесення змін у
договір лише в частині преамбули, а в
пункти договору щодо орендної плати та
припинення нарахування плати в
конкретний період зміни не вносилися.
Додаткова угода від 29.09.2013 укладена в
письмовій формі, підписана
повноважними представниками та
скріплена печатками. Договір був
підписаний без зауважень чи
застережень, та без протоколу
розбіжностей в порядку ст.181 ГК України,
з чого слідує, що сторони цілком
розуміли обсяг взятих на себе
зобов'язань та на момент підписання
угоди були з цим згодні.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Тобто,
обов'язок доказування покладається на
сторони.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків господарського
суду першої інстанції, викладених в
оскаржуваному рішенні, господарський
суд першої інстанції під час вирішення
спору вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, а тому, рішення
місцевого господарського суду
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України покладається судом на
апелянта..

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юридична
компанія "Лекспоінт" на рішення
господарського суду Черкаської
області від 09.07.2014 у справі № 925/799/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 09.07.2014 у справі
№ 925/799/14- залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/799/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

О.О. Хрипун