ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р.Справа № 922/3373/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук
О.М.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства
"Кримцемент", м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельні ресурси - 08", м. Харків про
стягнення 18128,87 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Устинов В.В. (дов. № 32/01-14 від
14.01.2014 р.)

відповідача - Лещенко О.О. (дов. б/н від
27.02.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.08.2014 р. звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
в який просить суд стягнути з
відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельні ресурси -
08", на свою користь заборгованість, яка
виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань в частині своєчасної
оплати за поставлений товар.
Відповідно вимог позовної заяви,
заявлена до стягнення сума
заборгованості становить 18128,87 грн.
Судові витрати просить суд покласти на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.08.2014 р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/3373/14 та
розгляд справи призначено на 17.09.2014 р. о
10:45 год.

В судовому засіданні 17 вересня 2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у наданій на адресу суду
заяві (вх. 32348) визнає позовні вимоги у
повному обсязі та проти позову не
заперечує.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу, тобто із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Згідно з положеннями ст. ст. 202, 205, 207 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, дво- або
багатостороннім правочином (договором)
є погоджена дія двох або більше сторін.
Правочин може вчинятись усно або в
письмовій формі; сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 205 ЦК України,
правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Судом встановлено, що за усною
домовленістю позивачем у період з
16.08.2013 р. по 11.11.2013 р. було поставлено
відповідачу товар (плити
пенополістірольні) на загальну суму
118236,06 грн., що підтверджується
відповідними видатковими накладними
та довіреностями на отримання товарно -
матеріальних цінностей, доданими до
матеріалів справи (а.с. 10-28).

Таким чином, передача товару позивачем
та прийняття його відповідачем (чи
уповноваженими ним особами) є
підставою вважати укладеним між
сторонами правочин, що містить ознаки
купівлі - продажу (поставки) та
виникнення у відповідача зобов'язання
оплатити поставлений товар.

Судом встановлено, що відповідачем
здійснено часткову оплату за
поставлений у розмірі 100107,19 грн., у
зв'язку з чим неоплаченим залишився
товар на суму 18128,87 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторонами в письмовій формі не було
встановлено строку виконання
відповідачем зобов'язання з оплати
поставленого позивачем товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Позивачем 25.04.2014 р. було направлено
відповідачу вимогу про сплату
заборгованості за поставлений товар у
розмірі 18128,87 грн. у термін семи днів з
моменту отримання вимоги, яка залишена
без задоволення.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості у розмірі
18128,87 грн. не сплатив та не надав суду
жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу чи
підтверджували б оплату
заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що з
прострочив виконання зобов'язання з
оплати поставленого позивачем товару.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача 18128,87 грн.
заборгованості, належно обґрунтованою,
доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

За результатами розгляду справи,
відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає необхідним витрати
по сплаті судового збору в розмірі 1827,00
грн. покласти на відповідача з вини
якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК
України, ст.ст. 1, 4, 12, 33-34, 38, 43, 44, 49, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України; -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельні ресурси -
08" (61105, м. Харків, проспект Героїв
Сталінграда, 45, оф. 10; п/р 26003223 в ВАТ
"Мегабанк", МФО 351629; ) на
користь Дочірнього підприємства
"Кримцемент" (01001, м. Київ, пров.
Рильський, 6; п/р в ПАТ
"Діамантбанк", м. Київ, МФО 320854; ) 18128,87 грн. заборгованості;
1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.09.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков

/справа № 922/3373/14/