Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "19" вересня 2014 р.
Справа № 906/1185/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

- за участю секретаря судового
засідання: Смиковському В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Ларькін В.М. - дов. від 12.08.14
р., дійсна до 12.08.15 р.

від відповідача: Пашинський Ю.А. - дов.
від 01.06.14 р., дійсна до 31.12.14 р.

В засіданні суду 18.09.14року
оголошувалась перерва в порядку ст. 77
ГПК України до 12:00 год. 19.09.14року

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд "Унібудінвест" від
імені та в інтересах якого на підставі
Договору про управління активами від
22.04.14 р. діє Приватне акціонерне
товариство "Компанія з управління
активами "Форум"

до Приватного акціонерного товариства
"ІнтерТайл" (м. Коростень)

про стягнення 210 901 925, 22 грн.

Позивачем Публічним акціонерним
товариством "Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд "Унібудінвест" від
імені та в інтересах якого на підставі
Договору про управління активами від
22.04.14 р. діє Приватне акціонерне
товариство "Компанія з управління
активами "Форум" звернувся з позовом до
господарського суду про стягнення з
відповідача Приватного акціонерного
товариства "ІнтерТайл" 210 901 925, 22 грн., з
яких: 192 783 717, 96 грн. основного боргу за
кредитним договором №257/06/00-КL від 18
жовтня 2006р. та договору про
відступлення права вимоги від 02.03.2010р.
б/н; 15 585 117, 08 грн. - пені, 2 533 090, 18 грн. - 3%
річних з простроченої суми.

В обгрунтування пред'явленого позову
позивач посилається на те, що між ПАТ
"Банк Форум" та ПАТ "ІнтерТайл" був
укладений 18.10.2006р. генеральний договір
№257/06/00-KL, відповідно до умов якого та
додатковими угодами до нього банк
надав відповідачу кредит частинами на
загальну суму 96 326 231, 90 грн.

Відповідно до Договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами б/н від
02.03.2010р., укладеного АКБ "Форум" продав
Відкритому акціонерному товариству
"Венчупний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд "Унібудінвест",
зокрема, право вимоги по Генеральному
кредитному договорі №257/06/00-КL від
18.10.2006р. та Додаткових угод і додаткових
договорів до нього до до позичальника -
Закритого акціонерного товариства
"ІнтерТайл" (ідент. код 33136879).

В якості правових підстав позову
позивач посилається на ст.ст. 11, 345, 512, 514,
526, 572, 575, 629, 1054 ЦК України, Закон України
"Про іпотеку".

Ухвалою від 04.09.14р. господарський суд
порушив провадження у справі, вжив
заходи по підготовці справи до
розгляду, передбачені ст.ст. 64-65 ГПК
України.

До початку розгляду справи по суті
позивачем не подано заяву про зміну
підстави та предмету позову,
відповідачем не подано зустрічного
позову, відповідно.

Представник позивача в засіданні суду
18.09.14р, позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позові, просить
суд їх задовольнити. На виконання вимог
ухвали суду від 04.09.14р. надав суду для
огляду оригінали документів.

Представник відповідача у відзиві на
позов останній визнав. Зокрема , подав
докази на підтвердження факту
отримання коштів від АКБ "Форум".
Обгрунтованість позовних вимог про
стягнення відсотків, інфляційних та
штрафних санкцій вважає правомірною.

Однак в порядку ст. 233 ГК України заявив
клопотання про зменшення розміру
належних до сплати штрафних санкцій, у
зв'язку зі скрутним становищем на
підприємстві, на підтвердження чого
надав суду копії балансів та звітів про
фінансові результати за 2008 - 2013р.р. та
І-ше півріччя 2014 року.

Представник позивача відносить
питання про зменшення розміру
неустойки на розсуд суду.

Оскільки згідно ч.3 ст. 4-3 ГПК України
господарський суд створив сторонам
у справі необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, в засіданні суду 19.09.14р.
представникам сторін оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення суду про часткове задоволення
позову .

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2006р. між Акціонерним
комерційним банком "Форум" (м. Київ)
(банк) та Закритим акціонерним
товариством "ІнтерТайл" був укладений
Генеральний кредитний договір
№257/06/00-КL, відповідно до якого, банк
зобов'язався надати відповідачу
кредитні кошти у формі кредиту та/або
кредитної лінії в розмірі, що не
перевищує максимальний ліміт
кредитування - 28 500 000, 00 грн. в порядку та
на умовах, які встановлені цим
Договором та Додатковими договорами, а
відповідач зобов'язався прийняти та
належним чином використати і повернути
банку отримані в межах максимального
ліміту кредитування кредитні кошти
(транші), а також сплатити відповідні
проценти і виконати всі інші
зобов'язання, згідно умов цього
Договору та Додаткових договорів
(надалі за текстом - Генеральний
кредитний договір).

У ч. 2 п. 1.1. Генерального кредитного
договору сторони домовились, що розмір
кредитних коштів (траншів), що
надаються позичальнику (відповідачу) в
межах максимального ліміту
кредитування, порядок і умови надання
кредитних коштів (траншів), строк
користування ними та цільове
використання кредитних коштів
(траншів), а також плата (проценти) за
користування кредитними коштами
(траншами), та інші умови за згодою
сторін, визначаються сторонами у
відповідних Додаткових договорах, що є
невід'ємною частиною цього Договору;
дата повернення максимального ліміту
кредитування - 15 жовтня 2009 року.

Плата за користування Кредитними
коштами (траншами) та інша винагорода
банку сторони обумовили у пункті 1.4.
розділу 2 Генерального кредитного
договору.

Порядок виконання боргових
зобов'язань, порядок зміни процентної
ставки за користування кредитними
коштами сторони обумовили у пункті 1.5.
розділу 2 Генерального кредитного
договору.

Права та обов'язки сторін визначено у
розділі 2 Генерального кредитного
договору, зокрема, банк має право:
уступати свої права в порядку,
встановленому чинним законодавством
України (п. 2.2.5. Генерального кредитного
договору); стягувати з позичальника
неустойку (штраф та/або пеню) за
невиконання чи неналежне виконання
умов цього Договору та/або Додаткових
договорів (п. 2.2.8. Генерального
кредитного договору).

Зобов'язання та права позичальника
визначено у пунктах 2.3. та 2.4. розділу 2
Генерального кредитного договору,
зокрема, у п. 2.3.10. якого передбачено
обов'язок останнього належним чином
виконувати умови страхування предмету
забезпечення, а також сприяти банку
при реалізації його прав
вигодонабувача.

Запевнення та гарантії визначено
сторонами у розділі 3 Генерального
кредитного договору.

Відповідальність сторін обумовлено у
розділі 4 Генерального кредитного
договору, у п. 4.1. якого передбачено, що
за несвоєчасне повне або часткове
повернення кредитних коштів (траншів)
та за несвоєчасну повну чи часткову
сплату процентів, позичальник сплачує
банку неустойку у вигляді пені у
розмірі 0,2 процентів, що обчислюється з
суми неповернутих (несвоєчасно
повернутих) кредитних коштів та/або
несплачених (несвоєчасно сплачених)
процентів за кожен день прострочення.
Сплата пені не звільняє позичальника
від сплати процентів за користування
кредитними коштами (траншами) до
моменту фактичного погашення
заборгованості.

18.10.2006р. банком та позичальником
укладено Додатковий Договір №1 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідно до якого банк
надав відповідачу кредитні кошти для
поповнення обігових коштів у формі
кредитної лінії в розмірі 28 500 000, 00 грн.,
строк користування кредитними коштами,
визначеними у п. 1 цього Договору,
встановлюється до 17 жовтня 2007 року.
Крім того, за користування кредитними
коштами, зазначеними в п. 1 цього
Договору, позичальник сплачує банку
проценти у розмірі 18 відсотків річних
(а.с. 16-17).

26 жовтня 2006р. банком та позичальником
укладено Додатковий Договір №2 до
Генерального кредитного договору,
відповідно до якого банк надав
відповідачу кредитні кошти для
поповнення обігових коштів у формі
кредитної лінії в розмірі 900 000, 00 грн.,
строк користування яких встановив до 17
жовтня 2007 року (а.с. 18).

26 жовтня 2006р. банком та позичальником
укладено Додаткову угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідно до якого сторони
домовились, що максимальна сума
кредитної заборгованості позичальника
перед банком складає 29 400 000, 00 грн. (а.с.
19).

27 жовтня 2006р. банком та позичальником
укладено Додаткову угоду до
Генерального кредитного Договору
№257/06/00-КL, відповідно до якого сторони
домовились, що максимальна сума
кредитної заборгованості позичальника
перед банком складає 31 400 000, 00 грн. (а.с.
20).

27 жовтня 2006р. банком та позичальником
був укладений Додатковий Договір №3 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідно до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти для
поповнення обігових коштів в розмірі 2
000 000, 00 грн. зі строком користування
кредитними коштами - до 17 жовтня 2007 року
(а.с. 21).

30 жовтня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додаткову угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідно до якого сторони
домовились, що максимальна сума
кредитної заборгованості позичальника
перед банком складає 32 900 000, 00 грн. (а.с.
22).

30 жовтня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №4 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідно до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти для
поповнення обігових коштів у формі
кредитної лінії - 1 500 000, 00 грн. зі
строком користування кредитними
коштами до 17 жовтня 2007р. (а.с. 23).

17 листопада 2006р. банком та
позичальником було укладено Додаткову
угоду до Генерального кредитного
договору №257/06/00-КL, відповідно до якої
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 34 900
000, 00 грн. (а.с. 24).

17 листопада 2006р. банком та
позичальником було укладено
Додатковий Договір №5 до Генерального
кредитного договору №257/06/00-КL,
відповідного до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти для
поповнення обігових коштів у формі
кредитної лінії в розмірі 2 000 000, 00 грн.
зі строком користування кредитними
коштами до 17 жовтня 2007р.(а.с. 25).

23 листопада 2006р. банком та
позичальником було укладено Додаткову
угоду до Генерального кредитного
договору №257/06/00-КL, відповідного до
якого сторони домовились, що
максимальна сума кредитної
заборгованості позичальника перед
банком складає 39 900 000, 00 грн. (а.с. 26).

23 листопада 2006р. банком та
позичальником було укладено
Додатковий Договір №6 до Генерального
кредитного договору №257/06/00-КL,
відповідного до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти у формі
кредитної лінії для поповнення
обігових коштів в розмірі 5 000 000, 00 грн.
зі строком користування кредитними
коштами до 17 жовтня 2007р. (а.с. 27).

25 грудня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони погодили, що максимальна сума
кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 40 380
000, 00 грн. (а.с. 28).

25 грудня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №7 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 480 000, 00 грн.
(а.с. 29).

26 грудня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 42 400
000, 00 грн. (а.с. 30).

26 грудня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №8 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 2 020 000, 00 грн.
зі строком користування кредитними
коштами до 17 жовтня 2007р. (а.с. 31).

27 грудня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 44 700
000, 00 грн. (а.с. 32).

27 грудня 2006р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №9 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 2 300 000, 00 грн.
зі строком користування до 17 жовтня
2007р. (а.с. 34).

05 березня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 50 700
000, 00 грн., процентна ставка 18% річних за
користування кредитними коштами (а.с.
35).

05 березня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №10 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 6 000 000, 00 грн.
зі строком користування до 17 жовтня
2007р. (а.с. 36).

30 березня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 100
700 000, 00 грн. (а.с. 37).

30 березня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №11 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 50 000 000, 00 грн.
зі строком користування до 17 жовтня
2007р. (а.с. 38).

31 липня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №12 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 5 700 000, 00 грн.
зі строком користування до 17 жовтня
2007р. (а.с. 39).

28 вересня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №13 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 5 500 000, 00 грн.
зі строком користування до 17 жовтня
2007р. (а.с. 40).

17 жовтня 2007р. банком та позичальником
було укладено Угоди про внесення змін
до Додаткових договорів
№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13 від 18.10.06р., 26.10.06р.,
27.10.06р., 30.10.06р., 17.11.06р., 23.11.06р., 25.12.06р.,
26.12.06р., 27.12.06р., 05.03.07р., 30.05.07р., 31.07.07р. до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідно до умов якої
сторони погодили строк користування
кредитними коштами - до 16 жовтня 2008
року (а.с. 41-53).

29 жовтня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL відповідно до якої сторони
домовились, що проценти за
користування кредитними коштами
(траншами) сплачуються позичальником у
валюті кредитування шляхом
перерахування на рахунок обліку
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами
(траншами), зазначений у додатковому
договорі:

- за період з 26.09.2007р. по 25.12.2007р.
сплатити до 31.12.2007р. включно;

- за період з 26.12.2007р. по 25.03.2008р. сплатити
до 31.03.2008р. включно;

- за період з 26.03.2008р. по 25.06.2008р. сплатити
до 30.06.2008р. включно;

- за період з 26.06.2008р. по 25.09.2008р. сплатити
до 30.09.2008р. включно;

- за період з 26.09.2007р. по 16.10.2008р. сплатити
до 16.10.2008р. включно (а.с. 54).

25 грудня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №14 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 2 000 000, 00 грн.
зі строком користування до 04 березня
2008р. (а.с. 55).

27 грудня 2007р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №15 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 5 900 000, 00 грн.
зі строком користування до 16 жовтня
2008р. (а.с. 56).

11 січня 2008р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №16 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 250 000, 00 грн. зі
строком користування до 16 жовтня 2008р.
(а.с. 57).

16 січня 2008р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №17 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 650 000, 00 грн. зі
строком користування до 16 жовтня 2008р.
(а.с. 58).

06 лютого 2008р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №18 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 500 000, 00 грн. зі
строком користування до 16 жовтня 2008р.
(а.с. 59).

06 лютого 2008р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 101
200 000, 00 грн. (а.с. 60).

06 січня 2009р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 80 727
000, 00грн. (а.с. 61).

15 січня 2009р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №22 до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 15 600 000, 00 грн.
зі строком повернення до 01 лютого 2009р.
(а.с. 62).

15 січня 2009р. банком та позичальником
було укладено Додаткову Угоду до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого
сторони домовились, що максимальна
сума кредитної заборгованості
позичальника перед банком складає 96 327
000, 00 грн. (а.с. 63).

29 січня 2009р. банком та позичальником
була укладена Угода про внесення змін
до Додаткового Договору №22 від 15.01.2009р.
до Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL відповідно до якого сторони
встановили строк користування
кредитними коштами - до 20 лютого 2009р.
(а.с. 64).

13 лютого 2009р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №б/н
до Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 96 327 000, 00 грн.
зі строком повернення до 30 червня 2009р.
(а.с. 65).

13 лютого 2009р. банком та позичальником
був укладений Додаткова Угода №б/н до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL від 18.10.2006р., відповідно до
якого сторони погодили, що проценти за
користування кредитними коштами
(траншами) сплачуються позичальником у
валюті кредитування шляхом
перерахування на рахунок для обліку
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами
(траншами), зазначений у додатковому
договорі: за період з 26.12.2008р. по 30.06.2009р.
сплатити до 30.06.2009р. включно (а.с. 66).

01 грудня 2009р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №б/н
до Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 96 327 000, 00 грн.
зі строком користування кредитними
коштами до 15 січня 2010р. (а.с. 67-68).

15 січня 2010р. банком та позичальником
було укладено Додатковий Договір №б/н
до Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL, відповідного до якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
формі кредитної лінії поповнення
обігових коштів в розмірі 96 327 000, 00 грн.
зі строком користування кредитними
коштами до 01 березня 2010р. (а.с. 69-70).

15 січня 2010р. банком та позичальником
був укладений Додаткова Угода №б/н до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL від 18.10.2006р., відповідно до
якого сторони погодили, що проценти за
користування кредитними коштами
(траншами) сплачуються позичальником у
валюті кредитування шляхом
перерахування на рахунок для обліку
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами
(траншами), зазначений у додатковому
договорі: за період з 26.12.2008р. по 28.02.2010р.
сплатити до 01.03.2010р. (а.с. 73).

01 грудня 2009р. банком та позичальником
був укладений Додаткова Угода №б/н до
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL від 18.10.2006р., відповідно до
якого сторони погодили, що проценти за
користування кредитними коштами
(траншами) сплачуються позичальником у
валюті кредитування шляхом
перерахування на рахунок для обліку
заборгованості по процентам за
користування кредитними коштами
(траншами), зазначений у додатковому
договорі: за період з 26.12.2008р. по 15.01.2010р.
сплатити до 15.01.2010р. включно (а.с. 74).

02 березня 2010р. Акціонерний комерційний
банк "Форум" продав за Договором
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитом Відкритому акціонерному
товариству "Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд "Унібудінвест"
право вимоги за Генеральним кредитним
договором №257/06/00-КL від 18.10.2006р. до
позичальника Закритого акціонерного
товариства "ІнтерТайл" (ідент. код 33136879)
(а.с. 98-126).

01 березня 2010р. (дату помилково
зазначено, оскільки мало бути вказано
02.03.2010р. - дату укладення Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами) сторонами погоджено строк
користування кредитними коштами - до 01
березня 2011р., про що свідчить Додаткова
угода №1 до Додаткового Договору від
15.01.2010р. (а.с. 75).

01 березня 2011р. сторонами погоджено
строк користування кредитними коштами
- до 01 березня 2012р., про що свідчить
Додаткова угода №2 до Додаткового
Договору від 15.01.2010р. (а.с. 76).

01 березня 2012р. сторонами погоджено
строк користування кредитними коштами
- до 01 березня 2013р., про що свідчить
Додаткова угода №3 до Додаткового
Договору від 15.01.2010р. (а.с. 77).

01 березня 2013р. сторонами погоджено
строк користування кредитними коштами
- до 01 березня 2014р., про що свідчить
Додаткова угода №4 до Додаткового
Договору від 15.01.2010р. (а.с. 78).

Факт надання АКБ "Форум" кредитних
коштів в загальній сумі 96 326 231,90 грн.
відповідачем визнано, про що подано
відповідні банківські виписки. Однак
доказів повернення останніх позивачу ,
як новому кредитору, у строк до
01.03.14року , не подано. Не подано також
доказів на підтвердження виконання
зобов'язання зі сплати відсотків за
спірний період користування
кредитними коштами та пені, за
порушення строків виконання грошового
зобов'язання.

Позивач , як новий кредитор за
укладеними кредитними договорами
просить в судовому порядку стягнути в
відповідача - тіло кредиту в сумі 96326231,90
грн., передані за договором про
відступлення права вимоги відсотки в
сумі 19 978 097,04грн., відсотки, нараховані
за період з 03.03.2010року до 14.08.14року в
сумі 76 479 389,02 грн., пеню за період
02.03.14року до 14.08.2014року за прострочення
повернення кредиту та нарахованих
відсотків в загальній сумі 15 585 117,08
грн., а також 3% річних в порядку ст. 625 ЦК
України нараховані за за прострочення
повернення кредиту та нарахованих
відсотків в загальній сумі 2 533 090,18 грн.

Відповідач позов визнав та вважає , що
розмір заявлених позовних вимог є
обгрунтованим. Просить в порядку ст. 233
ГК України зменшити розмір штрафних
санкцій.

Дослідивши матеріали справи та
надавши їх правову оцінку за правилами
ст.ст. 4-3, 4-7 та 43 ГПК України,
господарський суд дійшов до висновку
позов задовольнити частково.

Відповідно до частини 2 ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

За змістом статей 346 та 348 ГК України
банки здійснюють кредитування
суб'єктів господарювання та контроль
за виконанням умов кредитного
договору, цільовим використанням,
своєчасним і повним погашенням позички
в порядку, встановленому
законодавством.

За визначенням кредитного договору
згідно ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу
України та ч.1 ст.1054 ЦК України
позичальник зобов'язується повернути
банку кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 3 ст. 346 ГК України надання
безвідсоткових кредитів суб'єктам
господарювання забороняється, крім
випадків, передбачених законом.

З врахуванням п.3.1 мотивувальної
частини Рішення КСУ від 11.07.2013 №
7-рп/2013 у справі № 1-12/2013) АКБ "Форум" ,
правонаступником якого є позивач,
здійснено кредитування відповідача
як суб'єкта господарювання.

Відповідно до викладеного,
Генеральний кредитний договір
№№257/06/00-КL від 18.10.2006р. та всі наступні
додаткові договори до нього та
додаткові угоди до нього мають всі
ознаки господарського договору, а тому,
за приписами абз. 2 ч.1 ст. 193 ГК України,
до їх виконання застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до Додаткової угоди №4 від
01.03.13року до Додаткового Договору від
15.01.2010р. до Генерального кредитного
договору №257/06/00-КL від 18.10.2006р.
сторонами погоджено строк
користування кредитними коштами - до 01
березня 2014р. (а.с. 78).

Згідно п.1.5.3 Генерального кредитного
договору №257/06/00-КL від 18.10.2006р. усі
платежі, що здійснюються позичальником
для виконання боргових зобов'язань за
договором, вважаються належно
виконаними в момент зарахування
грошових коштів на відповідний рахунок
банку.

У п.1.5.1 цього договору , якщо дата
повернення кредитних коштів (траншів)
припадає на небанківський день -
позичальник зобов'язаний здійснювати
платежі в перший за ним банківський
день, що слідує за таким небанківським
днем.

Банківський день за визначенням,
наведеним у розділі 1 Генерального
кредитного договору №257/06/00-КL від
18.10.2006р. , робочий день, протягом якого
банківські установи відкриті для
обслуговування клієнтів в м. Київ.

У ч.1 ст. 255 ЦК України зазначено, що якщо
строк встановлено для вчинення дії,
вона може бути вчинена до закінчення
останнього дня строку. У разі, якщо ця
дія має бути вчинена в установі, то
строк спливає тоді, коли у цій установі
за встановленими правилами
припиняються відповідні операції.

В абз. 2 п.1.9 Постанови ВГСУ від 17.12.2013 №
14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" ( далі - Постанова
ВГСУ № 14) наголошується, що якщо у
договорі виконання грошового
зобов'язання визначається до настання
певного терміну, наприклад, до 1 серпня
2014 року (частина друга статті 252 ЦК
України), то останнім днем виконання
такого зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року).

Отже з врахуванням вище викладеного,
останній день строку виконання
зобов'язання з повернення кредитних
коштів є 28 лютого 2014 року ( п'ятниця,
отже банківський день).

За визначенням, наведеним у розділі 1
Генерального кредитного договору
№257/06/00-КL від 18.10.2006р., плата за
користування кредитними коштами
-проценти, розмір яких обумовлюється
сторонами у відповідному додатковому
договорі, що є невід'ємною частиною
цього договору.

У п. 1.4.1.1. Генерального кредитного
договору №257/06/00-КL від 18.10.2006р.
обумовлено, що проценти за
користування кредитними коштами
(траншами) , наданими позивальнику в
межах максимального ліміту
кредитування , розраховуються на
основі процентної ставки , визначеної у
відповідному додатковому договору.

Згідно п. 3 Додаткового договору № 1 від
18.10.2006року до Генерального кредитного
договору №257/06/00-КL від 18.10.2006р. , за
користування кредитними коштами ,
позичальник сплачує банку проценти у
розмірі 18% річних.

Судом встановлено, що розмір
процентної ставки не змінювався за
весь час існування кредитних відносин.

Згідно п. 1.4.1.2. Генерального
кредитного договору №257/06/00-КL від
18.10.2006р. нарахування процентів за
користування кредитними коштами
здійснюється у валюті кредитування на
суму залишку на рахунку для обліку
заборгованості за кредитними коштами ,
наданими в межах максимального ліміту
кредитування, зазначеному в
додатковому договорі, що є невід'ємною
частиною цього договору , щомісячно не
пізніше останнього банківського дня
місяця за фактичну кількість днів
користування кредитними коштами. День
видачі та день повернення кредитних
коштів вважається одним днем.

Згідно п. 1.4.1.3. Генерального
кредитного договору №257/06/00-КL від
18.10.2006р. сплата процентів
позичальником здійснюється за
фактичну кількість днів користування
кредитними коштами . Проценти за
останній місяць користування
кредитними коштами сплачуються в день
повернення кредиту .

Згідно п. 1.4.1.4. Генерального
кредитного договору №257/06/00-КL від
18.10.2006р. у будь-якому випадку, при
повному поверненні кредитних коштів ,
отриманих в межах максимального
ліміту кредитування (ініціюванні
такого повернення), нараховані
проценти мають бути сплачені одночасно
з поверненням кредитних коштів
(ініціювання такого повернення).

При простроченні повернення кредитних
коштів, проценти за користування
простроченою до повернення сумою
кредитних коштів нараховуються в
порядку, що визначений вище в п.п. 1.4.1.2.,
1.4.1.3 розділу ІІ цього договору та
підлягають сплаті одночасно з
поверненням кредитних коштів (
ініціюванням такого повернення).

Підписанням цього договору сторони
підтверджують , що визначення плати за
користування кредитними коштами ,
порядок їх сплати, встановлені в п.1.4
Розділу ІІ цього договору, цілком
відповідають волі сторін (абз. 2 п.
1.4.1.5).

До вимог про стягнення кредиту та
нарахованих процентів, передбачених
статтею 1054 ЦК України , застосовується
загальна позовна давність тривалістю
у три роки ( ст. 257 названого Кодексу),
оскільки в Генеральному кредитному
договорі №257/06/00-КL від 18.10.2006р. інше не
передбачено.

Згідно ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, ст. 174
ГК України та на підставі п.п. 1.5.1 та
1.5.3 Генерального кредитного договору
№№257/06/00-КL від 18.10.2006р. , у відповідача
виникло грошове зобов'язання
сплатити (повернути) позивачу
кредит, який вже з 01.03.14 року вважається
простроченим та сплатити відсотки за
користування кредитом.

З врахуванням викладеного , а також
відповідно до ст. 530 , ст. 629, ч.1 ст. 1054 ЦК
України та п.п. 1.5.1, 1.5.3 , п.1.6 та п. 1.8
Генерального кредитного договору
№№257/06/00-КL від 18.10.2006р., у позивача
виникло право вимагати у відповідача
виконання грошового зобов'язання з
повернення кредиту в сумі 96 326231,90 грн.
та нарахованих процентів

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 35 ГПК України обставини,
які визнаються сторонами можуть не
доказуватися перед судом, якщо в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Відповідач визнав факт невиконання
ним обов'язку з повернення кредиту в
сумі 96 326231,90 грн. та сплати
нарахованих відсотків в сумі 96 457 486,06
грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем
домовленості щодо належного
виконання грошового зобов'язання з
повернення кредиту та сплати
процентів, нарахування яких проведено
згідно вимог чинного законодавства та
умов Генерального кредитного
договору №№257/06/00-КL від 18.10.2006р., а
також укладених на його підставі
додаткових договорів та додаткових
угод, порушене право позивача підлягає
судовому захисту у заявленому ним
складі та розмірі.

Правові наслідки порушення грошового
зобов'язання передбачені, зокрема,
приписами ст.ст. 549-552, 611,625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК України законом
можуть бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері
господарювання . Відповідні
особливості щодо наслідків порушення
грошових зобов'язань у зазначеній
сфері визначено ст. ст. 229-232,234,343 ГК
України та нормами Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

З врахуванням присів ст. 549, ч.2 ст. 625 ЦК
України та ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
правовими наслідками порушення
грошового зобов'язання, тобто
зобов'язання сплатити гроші , є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку ( якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства) , інфляційні
нарахування , та проценти річних від
простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що ст. 625 ЦК України
вміщено в розділ 1 книги 5 цього Кодексу
- "Загальні положення про зобов'язання",
ця стаття застосовується до всіх
грошових зобов'язань , в тому числі, тих,
що виникли з договору кредиту.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми не має характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в
частині сплати процентів річних
застосовується за наявності порушення
грошового зобов'язання. Тому кредитор
вправі звернутися до боржника з
позовом про стягнення як процентів,
передбачених ст.ст. 1048, 1054, 1061 ЦК України
, так і трьох процентів річних - за
наявності порушення боржником
грошового зобов'язання ( п.6.2
Постанови ВГСУ № 14).

Позивач, з посиланням на статтю 625 ЦК
України заявив до стягнення три
проценти річних в сумі 2 533 090,18 грн.,
розрахованих від суми простроченого
кредиту та від суми прострочених
процентів по кредиту в загальній сумі
185 658 215,88 грн. за період з 02.03.14року до
14.08.14р.

Згідно ч.1 ст. 35 ГПК України обставини,
які визнаються сторонами можуть не
доказуватися перед судом, якщо в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

На підставі вищенаведеного та у
зв'язку з порушенням відповідачем
грошового зобов'язання з повернення
кредиту та сплати процентів,
нарахування яких проведено згідно
вимог чинного законодавства та умов
Генерального кредитного договору
№№257/06/00-КL від 18.10.2006р., а також
укладених на його підставі додаткових
договорів та додаткових угод,, позивач
правомірно заявив до стягнення три
проценти річних як на суму
простроченого кредиту, так і на суму
прострочених процентів за
користування кредитом.

Зазначені позовні вимоги підлягають
судовому захисту у заявленому
позивачем складі та розмірі.

До вимог про стягнення сум процентів ,
передбачених статтею 625 ЦК України ,
застосовується загальна позовна
давність тривалістю у три роки ( ст. 257
названого Кодексу), оскільки
Генеральним кредитним договором
№№257/06/00-КL від 18.10.2006р. інше не
передбачено.

У зв'язку з порушенням відповідачем
грошового зобов'язання з повернення
кредиту та сплати процентів,
нарахування яких проведено згідно
вимог чинного законодавства та умов
Кредитного договору, позивач
застосував правові наслідки,
визначені у п. 4.1. Генерального
кредитного договору №№257/06/00-КL від
18.10.2006р., про те, що за несвоєчасне
повне або часткове повернення
кредитних коштів (траншів) та за
несвоєчасну повну чи часткову сплату
процентів, позичальник сплачує банку
неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2
процентів, що обчислюється з суми
неповернутих (несвоєчасно повернутих)
кредитних коштів та/або несплачених
(несвоєчасно сплачених) процентів за
кожен день прострочення. Сплата пені
не звільняє позичальника від сплати
процентів за користування кредитними
коштами (траншами) до моменту
фактичного погашення заборгованості. і
( а с. 13 ).

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання ( ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до розрахунку позовних
вимог про стягнення пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та процентів за кредитом
позивач вимагає стягнути з позивача
пеню за період з 02.03.14 року до 14.08.14р. в
загальній сумі 15 585 117,08грн., виходячи із
подвійного розміру ставки НБУ, а не
встановленого у п. 4.1 Генерального
кредитного договору №№257/06/00-КL від
18.10.2006р. розміру пені за один день
прострочення - 0,2 %.

За приписами ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язано" та ч. 2
ст. 343 ГК України розмір пені за
прострочку платежу не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період , за який
сплачується пеня.

Зі змісту вказаної правової норми
випливає, що пеня обчислюється саме від
суми простроченого платежу (незалежно
від його валюти), а розмір стягнення
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

Якщо в укладеному сторонами договорів
зазначено вищий розмір пені, ніж
передбачений у цій нормі, застосуванню
підлягає пеня в розмірі згаданої
подвійної облікової ставки ( п.2.9
Постанови ВГСУ № 14).

Отже, яким би способом не визначався в
договорі розмір пені, він не може
перевищувати той розмір, який
установлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислено
на підставі подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Вказаної правової позиції
дотримується Верховний Суд України у
своїх постановах від 24.10.2011 у справі №
25/187 та від 07.11.2011 у справі № 5002-2/5109-2010.

За правилом ч. 6 ст. 232 ГК України період
часу, за який нараховується пеня не
повинен перевищувати шести місяців від
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконане. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін.

Умова п.4.1 Генерального кредитного
договору №№257/06/00-КL від 18.10.2006р.
викладена таким чином, що період
нарахування пені за прострочення
повернення кредиту та нарахованих
кожного місяця процентів повинен
визначатися за правилами ч.6 ст. 232 ГК
України ( п.2.5 Постанови ВГСУ № 14). При
цьому, оскільки строк виконання
кожного щомісячного зобов'язання зі
сплати процентів згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку, перебіг
нарахування пені щодо кожного
щомісячного платежу починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане.

До вимог про стягнення пені
застосовується спеціальна позовна
давність в один рік ( п.1 ч.2 ст. 258 ЦК
України), оскільки в Генеральному
кредитному договорі №№257/06/00-КL від
18.10.2006р. інше не передбачено.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню ( місяцю ) ,
за яким нараховується пеня, окремо.
Право на позов про стягнення пені за
кожен день (місяць) виникає щодня
(щомісяця) на відповідну суму, а позовна
давність обчислюється з того дня
(місяця) , коли кредитор дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

Судом встановлено, що позивач з
вимогою про стягнення пені звернувся в
межах строку позовної давності.

Розмір пені відповідач не заперечує ,
однак просить останній зменшити в
порядку ст. 233 ГК України на підставі
поданих доказів.

Стосовно заявленого відповідачем
клопотання зменшити розмір пені.

Ч.1 ст.550 ЦК України встановлено,
кредитор має право на стягнення
неустойки у всіх випадках порушення
боржником зобов'язання, незалежно від
того, виникли чи ні у зв'язку з цим
порушенням збитки на стороні
кредитора.

В свою чергу, право господарського
суду зменшити у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання закріплено в
пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України.

Здійснення судом цього права
безпосередньо визначається
дефініціями ч. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3
статті 551 ЦК України, про те, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Позивачем не подано доказів про те, що
невиконання відповідачем зобов'язання
завдало йому збитків.

Право суду зменшити розмір неустойки
матеріальний закон пов'язує з
наявністю також інших обставин, які
мають істотне значення. Зокрема, суд
приймає до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Господарський суд також приймає до
увагу правову позицію Конституційного
Суду України, викладену у Рішенні від
11.07.2013 № 7-рп/2013 стосовно офіційного
тлумачення положень другого речення
преамбули Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань«, про
те, що вимога про нарахування та сплату
неустойки має відповідати
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права.

За висновками Конституційного Суду у
цій справі наявність у кредитора
можливості стягувати надмірні грошові
суми як неустойку спотворює її дійсне
правове призначення, оскільки із
засобу розумного стимулювання
боржника виконувати основне грошове
зобов'язання неустойка перетворюється
на несправедливо непомірний тягар для
споживача та джерело отримання
невиправданих додаткових прибутків
кредитором.

Господарський суд, виходячи з вище
викладеного, вважає, що в даному спорі
мають місце ті виняткові обставини, які
дають суду можливість скористатися
правом та зменшити розмір пені на 70%
від суми 15 585 117,08 грн. до суми - 4 675 535,12
грн.

У стягненні 10 909 581,96 грн. пені суд
відмовляє.

Витрати щодо сплати судового збору,
відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України,
покладаються на відповідача. При цьому
, на відповідача покладається витрати
позивача, пов'язані зі сплатою
судового збору за позовною вимогою
про стягнення пені в сумі 15 585 117,08 грн.,
незважаючи на зменшення її розміру на 70
% (п.4.3 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13р.
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI ГПК України").

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 44 , 49, ст. 82, п.3 ч.1
ст. 83, ст. ст. 85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 70% , а саме із
суми 15 585 117,08 грн. до суми 4 675 535,12 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "ІнтерТайл" (11500, Житомирська
область, м. Коростень, вул.
Шатрищанська, 69, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд "Унібудінвест" (04070,
м. Київ, Подільський район, вул. Петра
Сагайдачного, будинок 11, код ЄДРПОУ
3258576):

- 96 326 231,90 грн. основного боргу,

- 96 457 486,06 грн. відсотків за користування
кредитом,

- 4 675 535,12 грн. пені,

- 2 533 090,18 грн. 3% річних,

- 73 080,00 грн. судового збору

Видати наказ.

4. У стягненні пені в сумі 10 909 581,96 грн.
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25 вересня 2014
року

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2- позивачу (
копію рішення надіслати разом з
наказом суду) , 3- відповідачу
(нарочним).