м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Партнер
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Яппі
про стягнення 16 063,98 грн.
Суддя О.В. Мандриченко
Від позивача: Проценко В. А.,
представник, довіреність № 0109/14 від
Від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 14 616, 84 грн. основного
боргу, 912, 20 грн. тридцять шість
відсотків річних, 534, 94 грн. пені, а також
1 827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору з мотивів, вказаних у позовній
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.09.2014 р. порушено провадження
призначено на 23.09.2014 р.
У судовому засіданні 23.09.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням, яке
повернулося на адресу суду і
підтверджує факт направлення ухвали
господарського суду на адресу
відповідача, зазначену у витязі з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Яппі
Трейдинг" (покупець) 26.03.2014 року було
укладено договір поставки № 98,
відповідно до п. 1.1. якого постачальник
зобов'язався передати у власність
покупцю товар, а покупець зобов'язався
прийняти такий товар, сплатити його
вартість та своєчасно повернути тару у
відповідності до умов даного договору.

Відповідно до п. 4.1. договору вид,
кількість, асортимент товару
визначаються в накладних або
розрахункових документах, які є
невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 5.1. договору ціна на товар
зазначається постачальником у
накладних та/або розрахункових
документах на товар.

Пунктом 6.1. договору сторони узгодили,
що розрахунки за товар здійснюються
покупцем протягом 7 календарних днів з
дня отримання товару, шляхом
перерахуванням грошових коштів на
рахунок постачальника або, за
домовленістю сторін, готівкою через
касу постачальника (з оформленням
розрахункових документів).

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 14 616,84 грн., що підтверджується
товарно-транспортними накладними,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи.

Відповідач, в порушення умов договору,
оплату поставленого товару згідно
вищевказаних товарно-транспортних
накладних не здійснив.

Враховуючи зазначене, оскільки
відповідач не здійснив розрахунку з
позивачем за поставлений товар,
останній вирішив звернутись до суду з
метою захисту своїх прав та законних
інтересів з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі 14
616,84 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню. При
цьому господарський суд виходить з
наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами правочин є договором
поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

В силу приписів ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, відповідно до п. 6.1.
договору оплата за придбаний товар
проводиться покупцем протягом 7
календарних днів з моменту отримання
товару.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що зобов'язання щодо
оплати вартості поставленого товару за
договором № 98 від 26.03.2014 року
відповідач не здійснив, внаслідок чого
заборгованість відповідача перед
позивачем за вказаним договором
складає 14 616,84 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, доказів оплати
заборгованості за поставлений товар
суду не надав.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем у сумі 14 616,84 грн. за
договором № 98 від 26.03.2014 року на час
прийняття рішення не погашена, розмір
вказаної заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, то вимога
позивача про стягнення з відповідача 14
616,84 грн . заборгованості, підлягає
задоволенню.

Що стосується заявлених позивачем
позовних вимог про стягнення 912, 20 грн.
36% річних та 534, 94 грн. пені, слід
зазначити наступне.

Пунктом 7.1. договору сторони
встановили, що у випадку затримки
розрахунків, відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом.

Дії відповідача є порушенням
зобов'язань, тому є підстави для
застосування встановленої
законодавством відповідальності.

Статтею 230 ГК України визначено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі неналежного виконання
господарського зобов'язання. Цією ж
статтею визначено види штрафних
санкцій - неустойка, штраф, пеня. При
цьому порядок нарахування та розмір
санкцій, які можуть бути встановлені
договором, встановлені частиною 4 ст. 231
ГК України: у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання, в певній визначеній
грошовій сумі, у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 534,94
грн., що відповідає обґрунтованому
розрахунку позивача, з яким
погоджується суд.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили,
що у випадку якщо покупець прострочив
виконання грошового зобов'язання, а
саме терміни оплати вартості,
одержаного від постачальника товару
він зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 36% процентів річних від
простроченої суми заборгованості.

Таким чином, оскільки матеріалами
справи підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором, то з нього,
на підставі статті 625 Цивільного
кодексу України та пункту 7.2. договору,
за розрахунком позивача, перевіреним
судом, підлягають стягненню 912, 20 грн. -
36% річних.

Враховуючи вищенаведене, позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"
підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 43, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Яппі
Трейдинг" (01021, м. Київ, вулиця
Грушевського, буд. 28/2, офіс 43; ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"
(79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 355,
офіс 325; ) 14 616
(чотирнадцять тисяч шістсот
шістнадцять) грн. 84 коп. основного
боргу, 534 (п'ятсот тридцять чотири) грн. 94
коп. пені, 912 (дев'ятсот дванадцять) грн.
20 коп. процентів річних та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. витрат на сплату судового збору.
Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 26.09.2014
р.