Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
Р І Ш Е Н Н Я

16 вересня 2014р.
справа №927/1190/14

За позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

До відповідача: Приватного
підприємства «Белтранснафта»,

проспект Перемоги,95,
офіс 113, м. Чернігів, 14000

Про стягнення 6876грн. 00коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача заборгованості за надані
транспортні послуги в сумі 6000,00грн.
згідно договору №7/13 від 12.08.2013р.,
180,00грн. 3% річних, 696,00грн. інфляції.

Від позивача надійшов лист від 23.08.2014р.,
в якому просив залучити до матеріалів
справи документи та розглядати справу
без його участі за наявними в справі
документами. Позивач виклав пояснення
стосовно витребуваних судом
документів. Крім того, зазначив, що 3%
річних в сумі 180,00грн. нараховані за
період з 28.03.2014р. по 25.07.2014р., інфляція в
2014р. станом на 25.07.2014р. становила 111,6% у
зв'язку з чим нараховані 696,00грн.
інфляційних. Позивач вважає, що
доказами звірки розрахунків між
сторонами можуть бути платіжні
доручення щодо часткової оплати
відповідачем послуг, що Державна
казначейська служба в м. Коломия не в
змозі надати довідку про зарахування
судового збору до державного бюджету,
оскільки грошові кошти були
перераховані в Чернігівську область.

Від позивача надійшов лист від 12.09.2014р.,
в якому просив розглядати справу без
його участі за наявними документами та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Приймаючи до уваги, що явка
представника позивача в судове
засідання не визнавалася судом
обов'язковою, суд вважає за можливе
задовольнити клопотання позивача про
розгляд справи без участі його
представника.

Відповідач відзив на позов не
надав, повноваженого представника в
судове засідання не направив. Заяв та
клопотань від відповідача до суду не
надходило. Ухвали про порушення
провадження у справі від 30.07.2014р. та про
відкладення розгляду справи від
04.09.2014р. направлені на адресу
відповідача, вказану в позовній заяві
(проспект Перемоги,95, офіс 113, м.
Чернігів), повернулися до суду з
відміткою відділу поштового зв'язку -
за закінченням терміну зберігання.

У відповідності до ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Судом вчинені дії щодо перевірки
статусу та місця реєстрації
відповідача. Так, згідно інформації
отриманої на офіційному сайті
Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр»
(http://searchb.irc.gov.ua/edr.html), згідно
Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
04.09.2014р. та згідно Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 16.09.2014р. в Єдиному державному
реєстрі зареєстровано Приватне
підприємство «Белтранснафта»,
ідентифікаційний код 36045989,
місцезнаходження м. Чернігів, проспект
Перемоги,95, офіс 113.

Відповідно до ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. зазначено, що в разі якщо
ухвалу про порушення провадження по
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається що адресат повідомлений про
час і місце розгляду справи судом.

Як свідчать матеріали справи, судом
надсилались відповідачу ухвали про
порушення провадження у справі та про
відкладення розгляду справи за
адресою, вказаною в позовній заяві, яка
є адресою державної реєстрації
відповідача, на підставі чого суд
доходить висновку, що відповідач
належним чином повідомлявся про дату,
час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що процесуальні документи
господарського суду Чернігівської
області були направлені відповідачу по
справі за вказаною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб
адресою, явка відповідача обов'язковою
не визнавалась, суд приходить висновку
про належне повідомлення відповідача
про час і місце розгляду справи та про
розгляд справи за наявними матеріалами
та без участі представників
відповідача.

Рішення приймається за наявними у
справі матеріалами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору,
господарський суд встановив:

Згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
Серія НОМЕР_2 ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Виконавчим
комітетом Коломийської міської ради
Івано-Франківської області, дата
проведення державної реєстрації
04.04.2001р., номер запису про зміну
свідоцтва 1002064.

Згідно ст.901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається в
письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.08.2013р. між позивачем та відповідачем
укладено договір №7/13 про надання
транспортних послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом,
який визначав порядок взаємовідносин,
які виникають між перевізником
(позивачем у справі) та замовником
(відповідачем у справі) при здійсненні
перевезень автомобільним транспортом
по території України, Росії і
Республіки Білорусь.

Згідно п.1.2 договору перевізник
зобов'язується доставити наданий йому
замовником вантаж у вказаний
замовником пункт призначення і видати
його вантажоотримувачу, якого вкаже
замовник. Замовник зобов'язується
оплатити за перевезення вантажу
встановлену сторонами плату.

Відповідно до п. 2.1 договору
перевезення здійснюються перевізником
на підставі заявок замовника, які
надаються у письмовій формі,
факсимільним чи електронним зв'язком і
з можливим дублюванням таких
повідомлень по телефону не пізніше
18-00г. дня, який передує дню перевезення
в будь-які дні, враховуючи вихідні і
святкові.

Замовник відповідно до п.5.1 договору
оплачує послуги перевізника із
розрахунку погоджених між ними ставок,
вказаних в заявці, на кожне
перевезення.

Згідно заявки №1 від 12.08.2013р. сторони
погодили маршрут: Україна, Херсонська
обл. - Республіка Білорусь., м. Мінськ;
найменування вантажу: кавуни свіжі,
адреса відвантаження: Республіка
Білорусь, м. Мінськ, вул.Монтажників,2;
вартість фрахту 14000грн., автомобіль
марки РЕНО Номер: НОМЕР_3/ НОМЕР_4.

На виконання умов договору позивач
надав послуги по перевезенню вантажу,
що підтверджується міжнародною
товарно-транспортною накладною №CMR
222900, актом №254 про виконані транспортні
послуги від 20.08.2013р. на суму 14000грн.

За надані послуги позивачем виставлено
відповідачу рахунок №253 від 20.08.2013р. на
суму 14000,00грн.

Відповідно до ст.916 Цивільного кодексу
України за перевезення вантажу
стягується провізна плата у розмірі, що
визначається за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом або
іншими нормативно-правовими актами.

У п.5.2-5.3 договору оплата рахунків
перевізника за транспортні послуги
проводиться замовником в гривнях
України на протязі 7 банківських днів з
дня здійснення перевезення і отримання
оригінальних документів від
перевізника. Розрахунок по платежам за
транспортні послуги проводиться
замовником на підставі акту виконаних
робіт. Підставою виписки рахунку за
здійснене перевезення є акти виконаних
робіт, товарно-транспортні накладні,
завірені вантажоотримувачем CMR.

В якості доказів направлення
відповідачу документів, передбачених
п.5.2,5.3 договору, позивачем надано до
матеріалів справи поштове
повідомлення №508 від 06.09.2013р.,
поштове відправлення отримано
відповідачем 09.09.2013р.

Окрім того, позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
за №2-24/09/13 від 24.09.2013р. з вимогою
оплатити надані послуги, яка залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач за отримані послуги з
перевезення вантажу розрахувався
частково на суму 8000грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №231 від 24.10.2013р. на суму
3000,00грн., №256 від 06.12.2013р. на суму
2000,00грн., №193 від 26.12.2013р. на суму
2000,00грн., №304 від 28.03.2014р. на суму 1000,00грн.

На день розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем становить
6000,00грн., що підтверджується
матеріалами справи.

У відповідності до приписів ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України відповідачем на день розгляду
справи в суді не подано належних та
допустимих доказів, стосовно повного
виконання зобов'язання по оплаті
отриманих від позивача послуг з
перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України
та ст.193 Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

За таких обставин, заборгованість в
сумі 6000грн. підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення та три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
180,00грн. 3% річних за період з 28.03.2014р. по
25.07.2014р., 696,00грн. інфляції.

Дослідивши поданий позивачем
розрахунок, суд доходить висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
інфляційних підлягають частковому
задоволенню в сумі 694,02грн. у зв'язку з
допущеними позивачем арифметичними
помилками при розрахунку.

Позовні вимоги в частині стягнення 3%
річних підлягають частковому
задоволенню в сумі 59,18грн., оскільки
позивачем при визначенні суми 3% річних
не враховано формулу розрахунку 3%
річних: борг х 3% : кількість днів у році
х кількість днів прострочки.

Оскільки, відповідач в порушення ст.525,
526 Цивільного кодексу України та ст.193
Господарського кодексу України взяті
на себе зобов'язання не виконав, надані
позивачем послуги з перевезення
вантажу своєчасно не оплатив, суд
доходить висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в частині стягнення боргу
в сумі 6000,00рн., в частині стягнення
інфляції в сумі 694,02грн., в частині
стягнення 3% річних в сумі 59,18грн. В
решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України з
відповідача підлягає стягненню на
користь позивача судовий збір в сумі
1794,37грн. пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 908, 909, 916,
Цивільного кодексу України, ст.173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
22, 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Белтранснафта» (проспект Перемоги,95,
офіс 113, м. Чернігів, р/р 4337 МФО 300528
АТ «ОТП Банк» м. Київ, )
на користь Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_5 МФО 300023 ПАТ
«Укрсоцбанк» м. Київ, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 6000грн.00коп. боргу,
59грн.18коп. 3% річних, 694грн. 02коп.
інфляційних нарахувань, 1794грн.37коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 18.09.2014р.

Суддя
Н.Ю.Книш