ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Справа № 926/1314/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія" Нафтогаз України", м. Київ

до міського комунального підприємства
«Чернівцітеплокомуненерго» м.
Чернівці

про стягнення заборгованості - 332 278,66
грн.

Суддя Паскарь А. Д.

за участю представників:

від позивача - Букоємський Р. В.,
довіреність № 14-138 від 13.05.2014;

від відповідача - Білянський М. І.,
довіреність № 2570 від 25.12.2013.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія" Нафтогаз України" звернулась
з позовом до міського комунального
підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" про
стягнення заборгованості у сумі 332 278,66
грн. у тому числі 3% річних в сумі 102 225,14
грн. та інфляційних збитків в сумі 230
053,52 грн. за неналежне виконання умов
укладеного сторонами договору
купівлі-продажу природного газу
№14/2329/11 від 30.09.2011.

Позов мотивується тим, що відповідач не
виконав умови вищезазначеного
договору в частині своєчасної оплати
отриманих послуг, внаслідок чого
утворилась заборгованість в сумі
позову.

Представник відповідача надав
суду відзив на позов, з якого
вбачається, що відповідач позов визнає,
проте у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем просить
розстрочити виконання рішення
терміном на шість місяців згідно
графіку погашення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

12 листопада 2012 року господарським
судом Чернівецької області у справі №
5027/602/2012 стягнуто з відповідача на
користь НАК "Нафтогаз України" основний
борг, пеню, штраф, інфляційні втрати, 3 %
річних за отриманий природній газ в
період з жовтня по грудень 2011 року та з
січня по квітень 2012 року згідно
договору №14/2329/11. Нарахування пені,
штрафу, інфляційних втрат, 3 % річних
було здійснено до 10.08.2012.

Рішенням господарського суду
Чернівецької області по справі №
926/1282/13 від 12.02.2013 стягнуто з відповідача
на користь НАК "Нафтогаз України"
донарахування пені, штрафу,
інфляційних втрат, 3 % річних за
отриманий природній газ в період з
жовтня по грудень 2011 року та з січня по
квітень 2012 року згідно договору
№14/2329/11. Нарахування пені, штрафу,
інфляційних втрат, 3 % річних було
здійснено до 30.09.2013.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач за отриманий газ у грудні 2012
року розрахувався у повному розмірі
14.04.2014.

Згідно частини 2 статті 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Відповідно до статті 202 ГК України
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управленої та зобов'язаної
сторони в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.
Господарське зобов'язання
припиняється також у разі коли його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Таким чином, якщо рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних, з дня, наступного за днем
набрання законної сили відповідним
судовим рішенням, аж до повного
виконання грошового зобов'язання.

В даному випадку рішення суду набрало
законної сили, яке відповідач виконав в
повному обсязі, але з порушенням
строків оплати, тобто з порушенням
приписів статті 599 ЦК України.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В пункті 7.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від
17.12.2013 № 14 зазначено, що саме лише
прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум. Отже, якщо судове
рішення про стягнення з боржника
коштів фактично не виконано, кредитор
вправі вимагати стягнення з нього в
судовому порядку сум інфляційних
нарахувань та процентів річних аж до
повного виконання грошового
зобов'язання.

В контексті викладеного та з
урахуванням непогашеної відповідачем
заборгованості в сумі 332 278,66 грн. у тому
числі 3% річних в сумі 102 225,14 грн. та
інфляційних збитків в сумі 230 053,52 грн.,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач
являється комунальною установою, а
також наявність значної дебіторської
заборгованості відповідача, що
підтверджується довідкою
підприємства, суд дійшов висновку про
можливість розстрочення виконання
даного рішення на 6 місяців згідно
поданого графіка погашення.

Керуючись статтями 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з міського комунального
підприємства
"Чернівцітеплокомуненерго" (58000, вул.
Максимовича, 19-А, м. Чернівці, код 34519280)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) - 3 %
річних в сумі 102 225,14 грн., інфляційних
витрат в сумі 230 053,52 грн. та 6645,57 грн.
судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення в
частині стягнення 102 225,14 грн. грн. 3 %
річних та 230 053,52 грн. інфляційних витрат
на шість місяців згідно наступного
графіка:

ь жовтень 2014 року - 20000,00 грн.;

ь листопад 2014 року - 20000,00 грн.;

ь грудень 2014 року 90000,00 грн.;

ь січень 2015 року - 80000,00 грн.;

ь лютий 2015 року - 70000,00 грн.;

ь березень 2015 року - 52278,66 грн.;

Суддя А.
Паскарь