ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 914/4431/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", м. Київна
ухвалу від 24.04.2014 господарського суду
Львівської областіта постановувід
23.07.2014 Львівського апеляційного
господарського суду у справі№ 914/4431/13
господарського суду Львівської
областіза заявоютовариства з
обмеженою відповідальністю "Арго-Р", м.
Рівнепро банкрутствотовариства з
обмеженою відповідальністю
"Продуктекспосервіс груп ЛТД", м. Львів
арбітражний керуючий Струць М.П., м.
Київ (розпорядник
майна)кредитортовариства з обмеженою
відповідальністю "Ресгран", с. Міла
Київської областів судовому засіданні
взяли участь представники:

розпорядник майна скаржника ТОВ
"Ресгран"Струць М.П.; Оборський Я.В.,
довір.; Слєпуха О.С., довір. ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 05.12.2013 за
результатами підготовчого засідання
порушено провадження у справі №914/4431/13
про банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю "Продуктекспосервіс
груп ЛТД" (далі - ТОВ
"Продуктекспосервіс груп ЛТД", боржник),
у порядку загальних норм Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, далі -
Закон про банкрутство), визнано грошові
вимоги ініціюючого кредитора до
боржника, призначено розпорядника
майна та інше.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 24.04.2014 (суддя
Цікало А.І.) зокрема, визнано грошові
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресгран" (далі -
кредитор) до боржника в сумі
102 896 184,40 грн. Суд першої інстанції
керувався рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
"Всеукраїнська третейська асоціація"
від 04.03.2013 у справі №136/02.13.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 (судді:
Желік М.Б. - головуючий, Плотніцький Б.Д.,
Костів Т.С.) прийнятою за наслідками
розгляду апеляційної скарги
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (далі -
скаржник), вказану ухвалу залишено без
змін. Апеляційний господарський суд,
окрім посилання на рішення
третейського суду, дослідив первинні
документи, якими обґрунтована
наявність спірної кредиторської
заборгованості.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. ст. 1,
25 Закону про банкрутство, ст. 38 Закону
України "Про третейські суди", ч. 2 ст. 35
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України).
Доводи касаційної скарги зводяться до
тверджень про безпідставність
грошових вимог кредитора до боржника,
оскільки рішення третейського суду не
може підтверджувати наявність
грошових вимог у справі про
банкрутство.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Положеннями ст. 25 Закону про
банкрутство передбачено, що у
попередньому засіданні господарський
суд розглядає всі вимоги кредиторів, у
тому числі щодо яких були заперечення
боржника і які не були внесені
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

У силу ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство
конкурсні кредитори за вимогам, які
виникли до порушення провадження у
справі про банкрутство, одночасно з
заявою про грошові вимоги до боржника
зобов'язані подати до господарського
суду документи, що їх підтверджують.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, грошові вимоги кредитора до
боржника в сумі 102 896 184,40 грн. виникли на
підставі договору від 05.11.2012 №47-20/12БВ
купівлі-продажу цінних паперів -
іменних інвестиційних сертифікатів та
підтверджуються також актом
приймання-передачі цінних паперів,
випискою про операції з цінними
паперами від 06.11.2011, довідкою
депозитарної установи від 01.07.2014,
бухгалтерською довідкою боржника про
наявність станом на 16.06.2014
заборгованості перед кредитором на
суму 102 896 184,40 грн. Крім того, у
підтвердження грошових вимог
кредитором надано рішення Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації "Всеукраїнська третейська
асоціація" від 04.03.2013 у справі №136/02.13
про стягнення з боржника на користь
кредитора відповідної суми боргу за
договором купівлі-продажу цінних
паперів від 05.11.2012, на примусове
виконання якого видано наказ
господарського суду Львівської
області від 13.05.2013 у справі № 914/1030/13-г.

Специфіка відносин, що виникають
внаслідок укладення правочинів з
цінними паперами, регламентована ст. 8
Закону України "Про депозитарну
систему України", відповідно до якої
підтвердженням прав на цінні папери та
прав за цінними паперами, що існують в
бездокументарній формі, є обліковий
запис на рахунку в цінних паперах
депонента в депозитарній установі.
Документальним підтвердженням
наявності на певний момент часу прав на
цінні папери та прав за цінними
паперами депонента є виписка з рахунка
в цінних паперах депонента.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наявність первинних
документів у підтвердження спірної
кредиторської заборгованості
боржника, у т.ч. відповідної виписки з
рахунку боржника, яка свідчить про
виконання договору з боку кредитора в
частині передачі цінних паперів та
набуття боржником права власності на
цінні папери.

Відтак, грошові вимоги кредитора до
боржника підтверджені відповідними
доказами (первинними документами).

При цьому судом апеляційної інстанції
правильно, з посиланням на ч. 10. ст. 38
Закону України "Про третейські суди",
визначено, що обставини, встановлені
рішенням третейського суду, підлягають
обов'язковому доказуванню в цивільних,
господарських та інших справах, в яких
беруть участь ті самі особи або особа,
стосовно якої встановлено ці
обставини. Тому само по собі рішення
третейського суду, навіть за умови
видачі судом загальної юрисдикції
наказу на його примусове виконання, не
може обґрунтовувати обставини
наявності грошових вимог у справі про
банкрутство. У зв'язку з чим таке
рішення досліджено та оцінено судом за
правилами ст. 43 ГПК України наряду з
іншими документами, що підтверджують
грошові вимоги кредитора.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій щодо визнання грошових вимог
кредитора є законними та
обґрунтованими.

За таких обставин доводи касаційної
скарги не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, а оскаржувані
судові рішення підлягають залишенню
без змін, як такі, що відповідають
нормам чинного законодавства.

Стосовно процесуального права
скаржника на оскарження судових рішень
у даній справі колегія суддів зазначає
таке.

Не зважаючи на те, що на момент
звернення скаржника з апеляційною
скаргою реєстр вимог кредиторів
боржника судом першої інстанції не
затверджений, скаржник реалізує свої
процесуальні права як учасник у справі
про банкрутство. У матеріалах справи
міститься заява скаржника з грошовими
вимогами до боржника в загальній сумі 75
767 300,56 грн. як такими, що забезпечені
заставою і заявлені вимоги вже
частково визнані боржником (а.с. 2-18, том
2; а.с. 164, том 4). Отже, скаржник є явним
кредитором боржника - учасником у
справі про банкрутство та, відповідно,
має процесуальне право на оскарження
судових рішень у справі про
банкрутство.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. ст. 23, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 38 Закону України "Про третейські
суди", ст.ст. 43, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Львівської області від 24.04.2014 та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 у справі
№ 914/4431/13 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич