ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.
Справа № 911/2815/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
областідо Комунального закладу
«Ірпінська центральна міська лікарня»
Ірпінської міської ради Київської
областіпро стягнення 5 827, 49 грн.за
участю представників:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Луніна К.І.

суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 5 827, 49 грн. заборгованості
за договором № 70 на централізовану
охорону майна на об'єкті підрозділів
Державної служби охорони при
Міністерстві внутрішніх справ України
від 07.04.2014 р., з яких: 5 552, 88 грн. -
основного боргу та 274, 61 грн. -
інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань щодо здійснення
розрахунку за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.07.2014 р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 14.08.2014 р.

14.08.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
від відповідача надійшов відзив на
позов № 1194 від 13.08.2014 р. (вх. № 16547/14 від
14.08.2014 р.), у якому останній частково
заперечує проти задоволення позовних
вимог, а саме в частині нарахування
інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.08.2014 р. відкладено розгляд
справи на 08.09.2014 р. у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника позивача та невиконанням
ним вимог суду.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшло
клопотання № 13/1-1 від 27.08.2014 р. (вх. №
17684/14 від 28.08.2014 р.) про припинення
провадження, у якому позивач, у зв'язку
з погашенням відповідачем суми
основного боргу, просить суд припинити
провадження у справі № 911/2815/14 в частині
стягнення основного боргу та стягнути
з відповідача інфляційні втрати у
розмірі 274, 61 грн.

Розглянувши вищезазначене клопотання
та матеріали справи, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України), зокрема, у випадку
припинення існування предмета спору
(наприклад, сплата суми боргу, знищення
спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань (п. 4.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»).

З матеріалів справи, зокрема, наданої
позивачем банківської виписки від
15.08.2014 р., вбачається, що відповідачем
було сплачено суму основного боргу у
повному розмірі.

Зважаючи на те, що відповідач після
звернення позивача до суду з даним
позовом сплатив 5 552, 88 грн. основного
боргу за договором № 70 на
централізовану охорону майна на
об'єкті підрозділів Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України від 07.04.2014 р., суд дійшов
висновку про наявність підстав для
припинення провадження у даній справі
в частині стягнення з відповідача суми
основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України за відсутністю
предмету спору.

Таким чином, судом розглядаються
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 274, 61 грн. - інфляційних
втрат з підстав заявлених у позові.
Також, судом, за результатами розгляду
позовних вимог, буде вирішено питання
щодо судових витрат.

Позивач, належним чином повідомлений
про час, дату і місце розгляду справи, у
судове засідання 08.09.2014 р. не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив.

Присутній у судовому засіданні 08.09.2014 р.
представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог в
частині стягнення інфляційних втрат з
підстав викладених у відзиві на позов.

Враховуючи, що неявка позивача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
спору по суті та зважаючи на обмежені
ст. 69 Господарського процесуального
кодексу України строки вирішення
спору, суд вважає за можливе здійснити
розгляд справи за відсутності
представника позивача за наявними в
ній матеріалами.

У судовому засіданні 08.09.2014 р.,
відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, присутнього у судовому
засіданні, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

07.04.2014 р. між сторонами укладено договір
№ 70 на централізовану охорону майна на
об'єкті підрозділом Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України, за умовами якого
відповідач доручає, а позивач
зобов'язується здійснювати охорону
майна відповідача на об'єкті та
обслуговування сигналізації на цьому
об'єкту.

Відповідно до п. 2.2 договору охорона
майна, що знаходиться на об'єкті,
здійснюється позивачем у дні і години,
вказані в дислокації, за адресою: смт.
Ворзель, вул. Леніна, 21.

Згідно з п. 2.4 договору періодом охорони
майна на об'єкті вважається час з
моменту прийняття позивачем
сигналізації, якою обладнаний об'єкт,
під спостереження ПЦС до зняття її
з-під спостереження відповідачем у
відповідності до Інструкції з правил
користування сигналізацією (додаток 3
до договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
ціна охоронних послуг за цим договором
є договірною і визначається сторонами
в розрахунку та протоколі узгодження
договірної ціни (додатки № 1, № 2 до
договору), які є невід'ємною частиною
цього договору. Загальна сума договору
на 2014 рік складає 11 089, 80 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.2 договору вартість
наданих послуг по охороні за договором
на кожний окремий місяць
розраховується сторонами на підставі
дислокації та розрахунку (додатки № 1,
№ 2 до договору), відповідно до
кількості годин надання цих послуг в
кожному окремому місяці та їх вартості.
Оплата за послуги позивача
здійснюється відповідачем шляхом
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок позивача. Оплата
послуг «охорони» проводиться до 5 числа
кожного місяця за цей місяць у
встановленому порядку. Датою оплатою
вважається дата зарахування коштів
відповідача на банківський рахунок
позивача.

Згідно з п. 3.3 договору відповідач
своєчасно надсилає до позивача свого
уповноваженого представника для
отримання рахунків на оплату, актів
виконаних робіт та інших необхідних
йому фінансових документів.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що
якщо протягом 5-х робочих днів з дати
отримання від позивача актів виконаних
робіт відповідач не повернув
підписаний та скріплений печаткою
примірних позивача, не подав письмової
мотивованої відмови від його
підписання або обґрунтованих
письмових заперечень, послуги
вважаються наданими в повному обсязі,
прийнятими відповідачем та підлягають
оплаті в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.1.10 договору
відповідач зобов'язаний своєчасно
здійснювати оплату по цьому договору
та відшкодовувати витрати позивача по
ремонту сигналізації.

Пунктом 13.1 договору передбачено, що цей
договір укладається сторонами строком
на один рік і починає свою дію з 01.01.2014 р.

Додатковою угодою № 1 від 08.04.2014 р. до
договору № 70 від 07.04.2014 р. сторони
дійшли згоди викласти п. 13.1 у наступній
редакції: «Сторони домовилися, що
відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного
кодексу України, умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення. Цей
договір діє з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.»

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, на виконання умов договору
№ 70 на централізовану охорону майна на
об'єкті підрозділів Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України від 07.04.2014 р., були наданні
відповідачу послуги охорони за період
з січня 2014 року по червень 2014 року
(включно) на загальну суму 5 552, 88 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи актом № ІРП-003136 прийому-здачі
виконаних робіт/послуг за квітень 2014 р.,
актом № ІРП-003393 прийому-здачі
виконаних робіт/послуг за травень 2014 р.
та актом № ІРП-004156 прийому-здачі
виконаних робіт/послуг за червень 2014 р.,
які підписані повноважними
представниками сторін та скріплені їх
печатками.

Проте, в порушення своїх договірних
зобов'язань, відповідач за отриманні
послуги не розрахувався, що і стало
підставою для звернення позивача з
даним позовом до суду.

Як зазначалося вище, відповідач у
процесі розгляду справи сплатив суму
основного боргу у повному обсязі, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи банківською випискою від 15.08.2014
р., у зв'язку з чим судом припинено
провадження у даній справі в частині
стягнення з відповідача суми основного
боргу у розмірі 5 552, 88 грн. на підставі
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутністю предмету спору.

Разом з тим, позивач, у зв'язку з
порушенням відповідачем строків
виконання грошового зобов'язання
просить стягнути з останнього 274, 61 грн.
- інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вказана вимога позивача підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії, або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
неможливість виконати договір виникла
з вини замовника, він зобов'язаний
виплатити виконавцеві плату в повному
обсязі, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає,
що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Враховуючи те, що відповідач порушив
строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за надані послуги в строк
встановлений договором, позивач
просить суд стягнути з відповідача
інфляційні втрати з простроченої суми
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні
втрати з простроченої суми за період з
лютого 2014 року по травень 2014 року
складають - 274, 61 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову в
частині стягнення інфляційних втрат
стверджує, що в силу обставин, які не
залежали від його волі, пов'язаних з
прийняттям та використанням
державного бюджету, відсутності коштів
на казначейських рахунках, суми за
актами прийому-здачі виконаних робіт в
Управлінням Державної казначейської
служби України в м. Ірпені не були
вчасно сплачені, що в свою чергу
унеможливлювало своєчасний розрахунок
з позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу
України відсутність у боржника
необхідних коштів не є підставою
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання. Ці положення
повністю кореспондуються з
положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, де зазначено, що
непереборною силою, тобто
надзвичайними і невідворотними
обставинами не вважаються, зокрема,
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника, відсутність на ринку
потрібних для виконання зобов'язання
товарів, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Таким чином, враховуючи те, що договір
№ 70 на централізовану охорону майна на
об'єкті підрозділів Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України від 07.04.2014 р. був
укладений між позивачем та
відповідачем, посилання відповідача на
відсутність бюджетного фінансування
Управлінням Державної казначейської
служби України в м. Ірпені не звільняє
його від виконання зобов'язань щодо
оплати за надані позивачем послуги.
Аналогічні висновки викладені у
Постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 р. у справі № 11/446 і відповідно до
ст. 82 Господарського процесуального
кодексу України є обов'язковими для
врахування господарським судом.

Судом перевірено здійснений позивачем
розрахунок інфляційних втрат, за
заявлений ним період, та встановлено,
що він є арифметично вірним, відповідає
вимогам законодавства та обставинам
справи, а тому вимоги в цій частині
позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, провадження
у даній справі в частині позовних вимог
про стягнення суми основного боргу у
розмірі 5 552, 88 грн. підлягає припиненню
на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутністю предмету спору,
а позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 274, 61 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Київській області задовольнити
частково.

2. Провадження у справі № 911/2815/14 за
позовом Управління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області до Комунального закладу
«Ірпінська центральна міська лікарня»
Ірпінської міської ради Київської
області в частині позовних вимог про
стягнення суми основного боргу у
розмірі 5 552, 88 грн. припинити за
відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Комунального закладу
«Ірпінська центральна міська лікарня»
Ірпінської міської ради Київської
області (08200, Київська область, місто
Ірпінь, вулиця Садова, будинок 38,
ідентифікаційний код - 26191575) на користь
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
(01033, місто Київ, вулиця Гайдара, будинок
8, ідентифікаційний код - 08596914) 274 (двісті
сімдесят чотири) грн. 61 коп. інфляційних
втрат та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 12.09.2014 р.

Суддя
Т.В. Лутак