Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" вересня 2014 р.
Справа № 906/931/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Рехтер Н.М., дор. № 113 від
21.01.14р.

від відповідача: не з'явився

прокурор: Рудик В.Р., посв. № 025572 від
15.04.14р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Житомирського
національного агроекологічного
університету (м.Житомир)

до Житомирської міської ради
(м.Житомир)

За участю: прокуратури Житомирської
області

про визнання недійсними рішень № 169 від
14.07.11р. та № 301 від 09.02.12р.

Позивач звернувся з позовом про
визнання недійсними рішень
Житомирської міської ради: № 169 від
14.07.11р. "Про затвердження проекту
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій природно -
заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення" та № 301
від 09.02.12р. "Про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою площею 5,3882 га за адресою:
вул.Корольова 39 в м.Житомирі", згідно
якого припинено право постійного
користування земельною ділянкою
площею 5,3882 Житомирського
національного агроекологічного
університету та віднесено дану
земельну ділянку до земель міської
ради не наданих у власність та
користування.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві. Зокрема, зазначила, що міська
рада не мала повноважень щодо
розпорядження земельною ділянкою
державної форми власності, а тому не
могла приймати рішення про припинення
права користування земельною ділянкою,
що належить до земель державної
власності за категорією - землі
природно-заповідного фонду, оскільки
такі повноваження надані органам
державної виконавчої влади, незважаючи
на те, що земельна ділянка розташована
в межах міста; для вирішення питання
про зміну меж та зменшення території
природно-заповідного фонду міською
радою не отримано погодження
центрального органу виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища та відповідного
експертного висновку.

Відповідач - Житомирська міська рада у
відзиві від 24.07.14р. на позовну заяву
проти позову заперечила, просила
відмовити у його задоволенні у зв'язку
з безпідставністю, оскільки вважає, що
при прийнятті нею спірних рішень були
дотримані усі вимоги чинного
законодавства (а.с.119-121).

Прокурор в судовому засіданні
підтримав заявлені позивачем позовні
вимоги та вважає їх обгрунтованими з
підстав, викладених у письмових
поясненнях від 15.09.14р. (а.с.135-139). Так, на
його думку, при прийнятті оскаржуваних
рішень відповідачем було порушено
принцип законності, що суперечить
інтересах держави, яка зацікавлена у
дотриманні усіма суб'єктами земельних
відносин, у тому числі органами
місцевого самоврядування, вимог
чинного законодавства.

Представник відповідача листом від
16.09.14р. просив розглядати справу без
його участі (а.с.133).

Заслухавши представника позивача та
прокурора, дослідивши матеріали
справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
31.05.96р. позивачу на підставі рішення
виконкому Житомирської міської ради
народних депутатів від 24.04.96р. № 226
видано державний акт на право
постійного користування землею
загальною площею 49,0441 га для виробничих
потреб (а.с.21,22).

Рішенням Житомирської міської ради №
169 від 14.07.11р. "Про затвердження проекту
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій природно -
заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення"
затверджено проект із землеустрою щодо
організації і встановлення меж
територій природно-заповідного фонду
та іншого природоохоронного
призначення Житомирського
національного агроекологічного
університету загальною площею 35,4 га та
зобов'язано Житомирський національний
агроекологічний університет
звернутись до органів Держкомзему для
виготовлення, в установленому чинним
законодавством порядку, державного
акту на право постійного користування
земельною ділянкою загальною площею
35,4000 га (а.с.18).

Згідно рішення Житомирської міської
ради № 301 від 09.02.12р. "Про припинення
права постійного користування
земельною ділянкою площею 5,3882 га за
адресою: вул.Корольова 39 в м.Житомирі"
припинено право постійного
користування земельною ділянкою
площею 5,3882 га за адресою м.Житомир
вул.Корольова 39 Житомирському
національному агроекологічному
університету та зараховано вказану
земельну ділянку до земель міської
ради не наданих у власність та
користування (а.с.19,20).

На думку позивача, вищевказаними
рішеннями Житомирської міської ради
порушено його законне право на
постійне користування земельною
ділянкою загальнодержавної власності,
що стало підставою для подання
позивачем даного позову про визнання
рішень Житомирської міської ради: № 169
від 14.07.11р. та № 301 від 09.02.12р. недійсними.

Господарський суд вважає, що
вищезазначені рішення Житомирської
міської ради підлягають визнанню
недійсними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.44 Земельного кодексу
України, до земель
природно-заповідного фонду
включаються природні території та
об'єкти (природні заповідники,
національні природні парки, біосферні
заповідники, регіональні ландшафтні
парки, заказники, пам'ятки природи,
заповідні урочища), а також штучно
створені об'єкти (ботанічні сади,
дендрологічні парки, зоологічні парки,
парки-пам'ятки садово-паркового
мистецтва).

Згідно державного акту на право
постійного користування землею від
31.05.96р. у постійному користуванні
позивача перебуває земля надана для
виробничих потреб, що складається із
ділянок № 1,2,3,4,5.1,5.2,6,7,8, до складу яких
входить і об'єкт природно-заповідного
фонду (а.с.21-25).

Відповідно до паспорта пам'ятки
природи республіканського значення,
затвердженого виконавчим комітетом
Житомирської обласної ради депутатів
трудящих 15.05.1968р., Ботанічний сад
м.Житомира складався із 7 ділянок, куди
входили насадження фруктового саду
площею 17,05 га (а.с.37-40).

У схемі Ботанічного саду м.Житомира,
яка міститься в паспорті заповідного
об'єкту республіканського значення,
зазначено, що його площа становить 35,43
га і до його складу входять насадження
фруктового саду.

На підставі п.14 Положення про державний
Ботанічний сад Житомирського
сільськогосподарського інституту від
25.10.1983р., територію Ботанічного саду
розділено на зони (а.с.26-30) та розроблено
Схему зонування території Ботанічного
саду м.Житомира, що затверджена 21.10.1985р.
академіком АН УРСР Гродзинським А.М.
(а.с.31-36).

Згідно даних позивача, відповідно до
даної Схеми зонування території
Ботанічного саду, до складу об'єкту
природно-заповідного фонду входить
плодовий сад, що займає 18% його площі.

Відповідно до додатку № 2 до постанови
Ради Міністрів УРСР від 22.07.1983р. №311 "Про
класифікацію і мережу територій та
об'єктів природно-заповідного фонду
Української РСР" визначено, що загальна
площа Ботанічного саду Університету
становить 35,4 га (а.с.86-89).

Згідно вказаної постанови Ботанічний
сад оголошений об'єктом
природно-заповідного фонду та
віднесений до об'єктів
загальнодержавного значення.

Таким чином, з вищенаведеного
вбачається, що площа Ботанічного саду,
як об'єкта природно-заповідного фонду
становить 35,4 га, до складу якого
входить фруктовий (плодовий) сад площею
17,05 га.

На підставі оспорюваного рішення
Житомирської міської ради №169 від
14.07.11р. "Про затвердження проекту
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій природно -
заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення"
"Житомирським науково-дослідним та
проектним інститутом землеустрою"
виготовлено та затверджено Проект
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення
Житомирського національного
агроекологічного університету
загальною площею 35,4000 га, з них:

- ділянка №1 - 12,0938 га за адресою
вул.Корольова 39,

- ділянка №2 - 12,8217 га за адресою
вул.Коростишівська,

- ділянка №3 - 9,1553 га за адресою
вул.Корольова 39,

- ділянка №4 - 1,3292 га за адресою
вул.Корольова 39 (а.с.56).

Згідно даних позивача, даним проектом
до складу земельної ділянки № 3 площею
9,1553 га, на якій розташований об'єкт
природно - заповідного фонду, всупереч
меті і завданню Ботанічного саду,
передбачених Положенням про
Ботанічний сад Житомирського
національного агроекологічного
університету, затвердженого наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів від 30.03.12 № 213 (а.с.91-99),
безпідставно включено пасовища площею
1,8624 га, а також будівлі
трансформаторної підстанції,
надвірного туалету, котельні, пилорами,
тваринницької ферми, проїзди, площадки
тощо, загальною площею 4,1892 га,
натомість плодовий сад який,
відповідно до вищезазначених
документів, входив до складу
Ботанічного саду і займав 18% його площі
не був включений до території об'єкту
природно-заповідного фонду.

Матеріали справи свідчать, що рішенням
Житомирської міської ради від 03.03.11р. №
101 частина земельної ділянки по
вул.Корольова 39 площею 5,8107 га під
плодовими садами вже вилучалась та
відносилась до земель міської ради з
метою подальшого ефективного
використання (а.с.46-48).

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 18.06.12р. рішення
Житомирської міської ради від 03.03.11р. №
101 скасоване у вищевказаній частині
(а.с.41-45).

Згідно акту перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
11.10.12 Державної екологічної інспекції,
в проекті землеустрою має місце
невідповідність зазначення в
картографічних матеріаліалах і
фактичного розташування ділянки №1, де
зазначено, що вона знаходиться за
адресою м.Житомир, вул.Корольова 39, а
фактично ця земельна ділянка
розташована навпроти (через дорогу) на
парній нумерації об'єктів нерухомості
по вул.Корольова (а.с.49-54).

Відповідно до ч.2 ст.84 Земельного
кодексу України (в редакції чинній на
момент прийняття оскаржуваних рішень)
передбачено, що право державної
власності на землю набувається і
реалізується державою в особі Кабінету
Міністрів України, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
державних органів приватизації
відповідно до закону.

Згідно п. "в" ч.3 ст.84 ЗК України, до
земель державної власності, які не
можуть передаватись у комунальну
власність, належать, зокрема, землі під
об'єктами природно-заповідного фонду
та історико-культурними об'єктами, що
мають національне та загальнодержавне
значення.

Таким чином, з вищенаведеного
вбачається, що землі Ботанічного саду,
в тому числі територія плодового
(фруктового) саду, відносяться до
земель державної власності та не
можуть передаватися до земель
комунальної власності.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України,
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.7 ст.122 ЗК України, Кабінет
Міністрів України передає земельні
ділянки із земель державної власності
у власність або у користування у
випадках, визначених статтями 149, 150
цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЗК України,
вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Згідно ч.9 ст.149 ЗК України, Кабінет
Міністрів України вилучає земельні
ділянки державної власності, які
перебувають у постійному користуванні,
- ріллю, багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
нелісогосподарських потреб, а також
земельні ділянки природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного
призначення, крім випадків, визначених
частинами п'ятою - восьмою цієї статті,
та у випадках, визначених статтею 150
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЗК України, до
особливо цінних земель відносяться,
зокрема, землі дослідних полів
науково-дослідних установ і навчальних
закладів; землі природно-заповідного
фонду; землі історико-культурного
призначення.

Згідно ч.2 ст.150 ЗК України, земельні
ділянки особливо цінних земель, що
перебувають у державній або
комунальній власності, можуть
вилучатися (викуплятися) для
будівництва об'єктів
загальнодержавного значення, доріг,
ліній електропередачі та зв'язку,
трубопроводів, осушувальних і
зрошувальних каналів, геодезичних
пунктів, житла, об'єктів
соціально-культурного призначення,
нафтових і газових свердловин та
виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, за постановою Кабінету
Міністрів України або за рішенням
відповідної місцевої ради, якщо
питання про вилучення (викуп) земельної
ділянки погоджується Верховною Радою
України.

Отже, згідно наведених норм
законодавства, які були чинними на
момент прийняття оспорюваних рішень,
Житомирська міська рада не мала
належних повноважень щодо
розпорядження земельною ділянкою
державної форми власності, зокрема,
приймати рішення про припинення права
користування земельною ділянкою, що
належить до земель державної власності
за категорією - землі
природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
№2456-XII від 16.06.1992р., зміна меж, категорії
та скасування статусу територій
об'єктів природно-заповідного фонду
проводиться відповідно до статей 51 - 53
цього Закону за погодженням з
центральним органом виконавчої влади в
галузі охорони навколишнього
природного середовища на підставі
відповідного експертного висновку.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що Житомирською міською при
прийнятті оспорюваного рішення № 169
від 14.07.11р. та вирішенні питання про
зміну меж та зменшення території
природно-заповідного фонду було
отримано погодження центрального
органу виконавчої влади в галузі
охорони навколишнього природного
середовища на підставі відповідного
експертного висновку.

Згідно ч.1 ст.20 Закону України "Про
землеустрій" № 858-IV від 22.05.03р.,
землеустрій проводиться в
обов'язковому порядку на землях усіх
категорій незалежно від форми
власності в разі:

а) розробки документації із
землеустрою щодо організації
раціонального використання та охорони
земель;

б) встановлення та зміни меж об'єктів
землеустрою, у тому числі визначення та
встановлення в натурі (на місцевості)
державного кордону України;

в) надання, вилучення (викупу),
відчуження земельних ділянок;

г) встановлення в натурі (на місцевості)
меж земель, обмежених у використанні і
обмежених (обтяжених) правами інших
осіб (земельні сервітути);

ґ) організації нових і впорядкування
існуючих об'єктів землеустрою.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України
"Про землеустрій", проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
складаються у разі надання, передачі,
вилучення (викупу), відчуження
земельних ділянок.

Відповідач в порушення вимог ч.1 ст.50
Закону України "Про землеустрій"
оспорюване рішення № 301 від 09.02.12р.,
прийняв за відсутності проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 5,3882 га по вул.Корольова
39.

Згідно ст.13 Конституції України, земля
є об'єктом права власності
Українського народу, є основним
національним багатством і перебуває
під особливою охороною держави. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.152 ЗК України, держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

З викладеного вбачається, що
оспорювані рішення вимогам
Конституції України та зазначеним
нормативним актам не відповідають, а
тому є протиправними.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку про обґрунтованість та
доведеність позовних вимог та
задовольняє їх - рішення Житомирської
міської ради: №169 від 14.07.11р. "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
організації і встановлення меж
територій природно - заповідного фонду
та іншого природоохоронного
призначення" та № 301 від 09.02.12р. "Про
припинення права постійного
користування земельною ділянкою
площею 5,3882 га за адресою: вул.Корольова
39 в м.Житомирі" визнаються недійсними.

Заперечення відповідача господарський
суд відхиляє, оскільки вони суперечать
чинному законодавству та
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Сплата судового збору покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсними рішення
Житомирської міської ради № 169 від
14.07.11р. "Про затвердження проекту
землеустрою щодо організації і
встановлення меж територій природно -
заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення" та № 301
від 09.02.12р. "Про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою площею 5,3882 га за адресою:
вул.Корольова 39 в м.Житомирі".

3. Стягнути з Житомирської міської ради,
10014, м.Житомир, майдан С.П.Корольова 4/2,
ідентифікаційний код 13576954:

- на користь Житомирського
національного агроекологічного
університету, 10008, м.Житомир, бульвар
Старий 7, ідентифікаційний код 00493681 -
4263,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.09.14

Суддя
Гансецький В.П.

Друк.: 3 прим.:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід. про вруч.).