ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2014 р.Справа № 922/3184/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
Дослідне господарство "Кутузівка"
Інституту тваринництва Української
академії аграрних наук с. Кутузівка
до Комунального підприємства
Кулиничівське виробниче управління
житлово-комунального господарства
"Елітне" с. Радгоспне, Харківська
область про стягнення коштів за
участю представників:

позивача - Полуляхов Д.О.,дов.№ б/н від
11.03.2014р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство
"Дослідне господарство "Кутузівка"
Національної академії аграрних наук
України" звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом до
відповідача - Кулиничівського
виробничого управління
житлово-комунального господарства
"Елітне" про стягнення 193116,86грн.В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання з боку відповідача
покладених на нього обов'язків за
договором № 56 від 09 квітня 2013р про
відпуск та споживання води, з
урахуванням чого просить суд стягнути
з відповідача заборгованість у розмірі
193116,86грн., яка складається з 180312,00 грн.
основного боргу, 7414,86 грн. пені та 5390,0
грн. - 3% річних. Також до стягнення
заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду від
01.08.2014року порушено провадження у
справі №922/3184/14, розгляд справи
призначено на 19.08.2014року.

Представник позивача в судовому
засіданні 19.08.2014р. підтримує заявлені
позовні вимоги, через канцелярію
господарського звернувся до суду з
клопотанням (вх.№28380 від 14.08.2014 року)
щодо долучення до матеріалів справи
документів в підтвердження заявлених
позовних вимог,які долучені до
матеріалів справи на підставі ст.22 ГПК
України .

01.09.2014року представник позивача через
канцелярію господарського суду
(вх.№30025) надав заяву про зменшення
позовних вимог в які й просить суд
стягнути з відповідача 179830,15грн., пені
в сумі 7414,86грн., 3% річних в сумі 5390,0грн.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні підтримав надану
заяву про зменшення розміру заявлених
позовних вимог та просив суд прийняти
її до розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення
по справі збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог,
перевіривши повноваження представника
позивача на підписання даної заяви,
встановивши, що відповідні дії
позивача не порушують права і
охоронювані законом інтереси сторін,
дійшов висновку про її прийняття до
розгляду, та продовжує розгляд справи з
урахуванням прийнятої заяви.

Представник відповідача в судове
засідання 12.09.2014року не з'явився, явку
свого уповноваженого представника в
судове засідання не забезпечив, про
причини своєї неявки суд не повідомив.
Про час та місце слухання справи був
повідомлений належним чином. Вимоги
ухвали суду про порушення провадження
не виконав.

Відповідно до ст.64 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
ненадання сторонами інформації щодо їх
поштової адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи те, що
норми ст.65 Господарського
процесуального кодексу України щодо
обов'язку господарського суду
витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів, та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами, без участі відповідача, на
підставі ст.75 ГПК України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
встановив наступне.

09.04.2013 р. між Державним підприємством
"Дослідне господарство "Кутузівка"
Національної академії аграрних наук
України та Комунальним підприємством
Кулиничівське виробниче управління
житлово-комунального господарства
"Елітне" було укладено договір № 65 про
відпуск і споживання води (далі -
договір).

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1.1. договору позивач
зобов'язався відпускати відповідачу
питну воду, яка повинна відповідати
вимогам держстандарту, а відповідач
зобов'язався своєчасно оплачувати її у
строки і на умовах, встановленим цим
договором.

Згідно з п.п. 4.2., 4.3. договору тарифи на
воду на момент укладення договору
складають 3,00 грн. за 1 м. куб, з
урахуванням ПДВ. У випадку зміни у
законодавчому порядку тарифів, що
діють на момент укладення договору,
оплата відповідачем наданих йому
послуг водопостачання здійснюється за
новими, встановленими законодавчо
тарифами, з моменту їхнього вводу, без
яких-небудь додаткових погоджень з
відповідачем їх розмірів. При цьому
інші умови договору не змінюються.
Позивач письмово повідомляє
відповідача про зміну тарифів.

У відповідності до п.п. 4.4., 4.5., 4.6.
договору до початку розрахункового
періоду відповідач не пізніше 20 числа
розрахункового місяця здійснює
передплату в розмірі оплати за
попередній місяць. Підставою для
остаточного розрахунку відповідачем
за спожиту в поточному місяці воду, є
рахунок-фактура позивача.
Рахунок-фактура позивача є
обов'язковою до приймання
відповідачем, порядок доставки якої
може здійснюватись наступними
способами: доставка нарочним або
представником позивача, доставка
рекомендованою поштою, одержанням
представником відповідача після
прибуття до позивача, іншими
способами. Відповідач зобов'язаний
здійснити остаточну оплату за спожиту
воду протягом трьох банківських днів
від дня пред'явлення йому
рахунку-фактури позивача.

В п. 5.2.2. договору відповідач
зобов'язався своєчасно та в повному
обсязі здійснювати оплату за воду
відповідно до встановлених договором
тарифів водопостачання.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
поставив відповідачу питну воду, на
загальну суму 201312,0грн. що
підтверджується наданими до
матеріалів справи актами, підписаними
повноважними представниками сторін і
скріпленими їх печатками №204 від
19.04.2013р, №287 від 20.05.2013року, №357 від
20.06.2013року, №397 від 20.07.2013року,№472 від
20.08.2013року,№531 від 20.09.2013року, №658 від
21.10.2013року, №732 від 20.11.2013року,№751 від
20.12.2013року, №17 від 20.01.2014року, якими
відповідач підтвердив наявність
заборгованості перед позивачем за
договором в сумі 88 368,00 грн.

На адресу відповідача позивачем було
направлено відповідні рахунки-фактури
на оплату поставленої питної води №20
від 19.04.2013року, №24 від 20.05.2013року ,№28 від
20.06.2013року, №31 від 22.07.2013року, №46 від
20.08.2013року,№54 від 20.09.2013року, №58 від
21.10.2013року, №63 від 20.11.2013року, №70 від
20.12.2013року, №1 від 20.10.2014року (а.с. 36-45).
Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо своєчасного розрахунку за надані
за договором послуги не виконав в
повному обсязі, внаслідок чого
несплаченою залишилась сума боргу
перед позивачем ,яка з урахуванням
зменшених позовних вимог складає
179830,15грн. При цьому жодних доказів, які
б спростовували наявність у
відповідача даної заборгованості або
корегували її розмір, відповідачем до
суду не надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи вищевказані обставини і той
факт, що відповідач, не надав до суду
доказів на підтвердження його сплати
перед позивачем в сумі 179830,15 грн., суд
дійшов висновку про правомірність та
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 5390,0грн. 3%
річних, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення з нього 3% річних в
сумі 5390,0 грн. заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 7414,86 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.6. Договору при
несплаті або частковій несплаті
рахунку-фактури відповідачу
нараховується пеня в розмірі 0,5 % від
суми несплати за кожний прострочений
день до погашення заборгованості
відповідно до законодавства. Оплату
пені відповідач здійснює самостійно.
Сплата пені не позбавляє позивача
права на відшкодування збитків,
заподіяних невиконанням або
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань.

Але, згідно Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від 22
листопада 1996 року № 543/96 ВР (із
змінами)розмір пені не може
перевищувати подвійного розміру
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Судом встановлено, що позивачем
нараховано та надано обґрунтований
розрахунок суми пені , а тому позовна
вимога в частині стягнення 7414,86 грн.
пені підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49 ГПК України
та постановою № 18 від 26.12.11р. Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції". Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Судовий
збір у разі зменшення судом розміру
неустойки покладається на відповідача
повністю, без урахування зменшення
неустойки. Якщо зменшення розміру
позовних вимог пов'язане з частковим
визнанням та задоволенням позову
відповідачем після подання позову, то
судові витрати у відповідній частині з
урахуванням припису частини другої
статті 49 ГПК покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
Кулиничівське виробниче управління
житлово-комунального господарства
"Елітне" (62404, Харківська область,
Харківський район, селище Радгоспне,
вул. Шкільна,буд.19, код 22670936) на користь
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Кутузівка" Інституту
сільського господарства Національної
академії аграрних наук України (62405,
Харківська область, Харківський район,
с. Кутузівка, вул. Шкільна, 6, ) -179830,15грн.основного боргу, пені в
сумі 7414,86грн., 3% річних в сумі 5390,0грн.,
витрати по сплаті судового збору в
сумі 3852,71грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили

Повне рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк