ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 вересня 2014 р. Справа № 902/817/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Мельника П.А., при
секретарі судового засідання Віннік
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Вінницького колективного
монтажно-налагоджувального управління
"Спецсільгоспмонтаж", м.Вінниця

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб", с.Іванівка
Вінницького району Вінницької області

про визнання права власності на майно

За участю представників сторін:

позивача : Люлькіс І.М.,
Левицька - Корчун В.І. - за
довіреностями;

відповідача : не з''явився.

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Нешик О.С.
перебувала справа №902/817/14 за позовом
Вінницького колективного
монтажно-налагоджувального управління
"Спецсільгоспмонтаж" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Хлібороб"
про визнання права власності на майно.

Ухвалою суду від 16.06.2014 розгляд справи
призначено на 03.07.2014.

З 23.06.2014 суддя Нешик О.С. перебуває у
відпустці в зв'язку з вагітністю та
пологами.

Розпорядженням керівника апарату суду
від 03.07.14 р. справу 902/817/14 для подальшого
розгляду розподілено судді Мельнику
П.А.

Ухвалою суду від 03.07.14 р. справу 902/817/14
прийнято до свого провадження та
призначено до розгляду на 21.07.14 р.

Ухвалою суду від 21.07.14 р. розгляд справи
відкладено до 17.09.14 р.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили суд їх задовільнити з підстав,
визначених в позові.

Відповідач до суду не з''явився, разом з
тим, 18.07.14 р. до суду від останнього
надійшов відзив (вх.№08-46/6959/14), згідно
якого ТОВ "Хлібороб" позов визнає в
повному обсязі та просить суд
розглянути справу без участі
представника.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

В даному випадку, як вбачається із
матеріалів справи та характеру
відносин, які склались між сторонами,
дії відповідача по визнанню позову не
суперечать законодавству та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Заслухавши пояснення представників
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті судом встановлено наступне.

В період з 1923 року по 04.02.1995 року в с.
Іванівка, Вінницького району існував
колгосп "Переможець", що
підтверджується історичною довідкою,
виданою Архівним відділом Вінницької
РДА від 24.04.14 р.

14.02.95 р. на базі вказаного вище колгоспу
було створено КСП "Переможець" до якого
перейшло все майно, що належало бувшому
колгоспу. Даний факт підтверджується
Протоколом №1 від 04.02.95 загальних
зборів уповноважених членів колгоспу.

В подальшому, 21.01.2000 р. КСП "Переможець"
було реорганізовано в СТОВ "Хлібороб", у
п.1.1. Статуту якого зазначено, що
вищевказане товариство є заснованим на
базі КСП "Переможець", що
реорганізовано шляхом перетворення у
товариство з обмеженою
відповідальністю.

В період існування колгоспу
"Переможець", останнім господарським
способом було побудовано 2 свинарники,
один з яких, в подальшому, був
переобладнаний у склад загальною
площею 532, 9кв.м.

12.05.2000 р. даний склад був реалізований
Вінницькому колективному монтажно -
налагоджувальному управлінню
"Спецсільгоспмонтаж" (позивач), про що
між сторонами було укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до умов
якого (п.1.1) Продавець продає Покупцеві
приміщення складу, яке розташовано в с.
Іванівка, по вул. 50-річччя Колгоспу, 1.

Відповідно до п.1.2 вказаного вище
договору, вартість об'єкта становить
21600,00грн.

Відповідно п.1.4 договору,
здача-приймання приміщення було
проведено уповноваженими
представниками сторін, про що було
складено відповідний Акт від 12.05.2000 р.

Положеннями п.27 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом Мінюста
України від 18.06.94 №18/5 в редакції, яка
діяла на час укладення договору,
передбачено, що обов'язковому
нотаріальному посвідченню підлягають
договори про відчуження жилого
будинку, іншого нерухомого майна ст.227,
242, 244 , 426 УК УРСР), тобто, договори
відчуження нерухомого майна,
укладеними між юридичними особами
недержавної форми власності не
підлягали нотаріальному посвідченню.

Додатковим доказом відсутності вимоги
про нотаріальне посвідчення даного
виду договорів є п.10 Переліку право
встановлювальних документів, на
підставі яких провадиться державна
реєстрація прав власності об'єктів
нерухомого майна.

При цьому, вимоги закону щодо державної
реєстрації договору купівлі- продажу
від 12.05.97 р., укладеного між позивачем та
відповідачем, здійснено не було.

А відтак, так як сторони не здійснили
державну реєстрацію як того вимагали
вимоги п.п.1.3,1.9 Інструкції про порядок
державної реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у власності юридичних та
фізичних осіб від 09.06.98 р. №121, право
власності на нежитлове приміщення
складу у набувача не виникло, а договір
купівлі-продажу є неукладеним.

В подальшому Позивач використовував
придбане приміщення складу для власних
потреб відкрито і безперервно
починаючи з 2000 року і по даний час.

Згідно довідки позивача від 12.05.14 р. б/н,
в період 2000-2003 рр. останній провів
реконструкцію приміщення на загальну
суму 87009,00 грн, внаслідок чого балансова
вартість даного об'єкту нерухомості
становить 108609,00грн, що підтверджується
витягом з журналу основних засобів від
12.05.14 р. б/н.

11.05.14 р. адвокатом ОСОБА_4 до Іванівської
сільської ради було подано
адвокатський запит щодо надання
інформації про приміщення складу.

На адвокатський запит Іванівською
сільською Радою було надано довідку
від 27.05.14 №02-25/139, згідно якої будівля
складу (свинарнику), яка знаходиться за
адресою вул. 50-річчя Колгоспу, 1, в
с.Іванівка, Вінницького району не є
комунальною власністю громади та не
перебуває на балансі сільської ради.
Сільська рада відомостей про власника
не має, останні роки приміщення
використовується підприємством
Вінницьке колективне
монтажно-налагоджувальне управління
"Спецсільгоспмонтаж", що
підтверджується Актом від 23.05.14 р.

Частиною 2 ст.41 Конституції України
передбачено, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ч.1 ст.344 "... особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років,... ()... набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
законом......".

Оскільки позивач добросовісно володіє
складом і безперервно ним користується
на протязі останніх 14 років, він має
всі правові підстави для визнання за
ним права власності на приміщення
складу яке знаходиться за адресою вул.
50-річчя Колгоспу, 1, с. Іванівка,
Вінницького району.

Згідно Витягу з журналу основних
засобів позивача вартість нежитлового
приміщення (складу) становить 108609,00грн.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що відповідачем позовні
вимоги визнані, суд вважає, що
матеріалами справи підтверджено право
позивача на нежитлове приміщення
(склад) , яке знаходиться за адресою вул.
50-річчя Колгоспу, 1, с. Іванівка,
Вінницького району, відтак, позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 78, 82, 84, 115 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за Вінницьким колективним
монтажно-налагоджувальним
управлінням "Спецсільгоспмонтаж" (21034,
м.Вінниця, пров.К.Маркса,19) за
набувальною давністю право власності
на нежитлове приміщення (склад), яке
знаходиться за адресою вул. 50-річчя
Колгоспу, 1, с. Іванівка, Вінницького
району, Вінницької області.

3. Судові витрати покласти на позивача.

Повне рішення складено 22 вересня 2014 р.

Суддя Мельник
П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - Вінницькому колективному
монтажно-налагоджувальному управлінню
"Спецсільгоспмонтаж" (21034, м.Вінниця,
пров.К.Маркса,19);

3 - відповідачу - ТОВ "Хлібороб" (23250,
Вінницька область, Вінницький район,
с.Іванівка, вул.50-річчя Колгоспу, 1)