м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа №910/104/2013 11.09.14

За скаргамиПриватного акціонерного
товариства "Автомобільна група
"ВІПОС"на діїВідділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України у справі№910/104/2013за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" до
Приватного акціонерного товариства
"Автомобільна група "ВІПОС"про
стягнення заборгованості за
Генеральною кредитною угодою від 06.03.2002
р.

Головуючий суддя Бойко Р.В.

Судді: Босий В.П.

Пригунова А.Б.

Представники сторін: Від
позивача:Сандрович Л.В. Від
відповідача:Єсипчук І.В. Від ВДВСРубель
І.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.07.2013 р. позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" задоволено
повністю та присуджено до стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Автомобільна група "ВІПОС" на користь
позивача заборгованість з повернення
кредиту у розмірі

2 411 802,43 євро, що становить еквівалент 24
700 233,41 грн. по курсу Національного банку
України станом на 11.07.2013 р.,
заборгованість по відсотках у розмірі
94 496,25 євро, що становить еквівалент 967
773,89 грн. по курсу Національного банку
України станом на 11.07.2013 р., та у розмірі
10 519,38 доларів США, що становить
еквівалент 84 081,40 грн. по курсу
Національного банку України станом на
11.07.2013 р., пеню у розмірі 134 197,36 грн. та
судовий збір у розмірі 64 380,00 грн.

На виконання вказаного рішення 29.07.2013 р.
господарським судом міста Києва було
видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.11.2013 р. заяву Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" про розстрочку виконання
рішення господарського суду міста
Києва від 11.07.2013 р. у справі №910/104/2013
задоволено та розстрочено виконання
рішення господарського суду міста
Києва від 11.07.2013 р. у справі №910/104/2013 до
30.07.2015 р. шляхом встановлення
відповідного графіку внесення
платежів.

14.07.2014 р. до канцелярії суду надійшла
скарга Приватного акціонерного
товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України (надалі - "Відділ"), в якій
скаржник просить суд скасувати
постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Попіва Р.І. про
відкриття виконавчого провадження від
16.06.2014 р. ВП №43700110та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 16.06.2014 р. ВП №43700110.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 р. призначено судове
засідання для вирішення питання щодо
прийняття скарги від 14.07.2014 р. до
розгляду на 31.07.2014 р.

21.07.2014 р. до канцелярії суду надійшла
скарга Приватного акціонерного
товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, в якій скаржник просить суд
скасувати як незаконну постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Сіщука В.В. від 10.07.2014 р. про арешт коштів
боржника у виконавчому провадженні
№43700110 як незаконну.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 22.07.2014 р. справу
№910/104/2013 передано колегії суддів у
складі: головуючий суддя Босий В.П.,
судді: Івченко А.М., Стасюк С.В., для
розгляду скарги Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 21.10.2014 р., у зв'язку з перебуванням
судді Бойко Р.В. та судді Пригунової А.Б.
у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2014 р. справу №910/104/2013
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя Босий
В.П., судді: Івченко А.М., Стасюк С.В., та
призначено розгляд скарги від 21.07.2014 р.
на 31.07.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 31.07.2014 р. розгляд
справи №910/104/2013 передано колегії
суддів у складі: головуючий суддя Бойко
Р.В., судді: Пригунова А.Б., Стасюк С.В.,
для розгляду скарги Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 21.10.2014 р. у зв'язку із поверненням
судді Бойко Р.В. та судді Пригунової А.Б.
з відпустки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 р. справу №910/104/2013
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя Бойко
Р.В., судді: Пригунова А.Б., Стасюк С.В.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 р. об'єднано скарги
Приватного акціонерного товариства
"Автомобільна група "ВІПОС" дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 14.07.2014 р. та від 21.07.2014 р. та
відкладено їх розгляд на 11.09.2014 р.

19.08.2014 р. канцелярії суду надійшла
скарга Приватного акціонерного
товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, в якій скаржник просить суд
визнати недійсною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Сіщука В.В. від 11.08.2014 р.
про арешт коштів боржника у
виконавчому провадженні №43700110.

21.08.2014 р. до канцелярії суду надійшла
скарга Приватного акціонерного
товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України, в якій скаржник просить суд
зупинити виконавче провадження ВП
№43700110 про стягнення боргу та визнати
недійсною та скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Сіщука В.В. від 13.08.2014 р. про розшук майна
боржника у виконавчому провадженні
№43700110.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 26.08.2014 р. справу
№910/104/2013 передано колегії суддів у
складі: головуючий суддя Спичак О.М.,
судді: Пригунова А.Б., Босий В.П., для
розгляду скарг Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 19.08.2014 р. та від 21.08.2014 р., у зв'язку з
перебуванням судді Бойко Р.В. та судді
Стасюка С.В. у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.08.2014 р. справу №910/104/2013
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя
Спичак О.М., судді: Пригунова А.Б., Босий
В.П., та призначено розгляд скарг від
19.08.2014 р. та від 21.08.2014 р. на 11.09.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 11.09.2014 р. справу
№910/104/2013 для розгляду скарг Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
передано колегії суддів у складі:
головуючий суддя Бойко Р.В., судді:
Босий В.П., Пригунова А.Б., у зв'язку з
поверненням судді Бойко Р.В. з
відпустки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.09.2014 р. справу №910/104/2013
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя Бойко
Р.В., судді: Босий В.П., Пригунова А.Б.

11.08.2014 р. до канцелярії суду надійшли
заперечення Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" на
скарги Приватного акціонерного
товариства "Автомобільної групи "ВІПОС"
на дії державного виконавця, в яких
стягувач просив відмовити у їх
задоволенні, оскільки державний
виконавець діяв у відповідності до
вимог чинного законодавства.

В судове засідання 11.09.2014 р. представник
позивача з'явилась, проти задоволення
скарг відповідача заперечувала,
вказувала, що вони є необґрунтованими
та просила відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача в судове
засідання 11.09.2014 р. з'явився, скарги
підтримав та просив їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник Відділу в судове засідання
11.09.2014 р. з'явилась, надала суду копію
виконавчого провадження №43700110,
вказувала, що державні виконавці,
постанови яких оскаржуються, діяли у
відповідності до вимог законодавства,
а тому просила відмовити у задоволенні
скарг боржника.

З поданих боржником скарг від 14.07.2014 р.,
21.07.2014 р., 19.08.2014 р. та 21.08.2014 р. вбачається,
що підстави для звернення з ними до
господарського суду міста Києва є
тотожними, а саме: старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Попівим Романом
Ігоровечем було винесено постанови про
відкриття виконавчого провадження від
16.06.2014 р. ВП №43700110 та про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 16.06.2014 р. ВП №43700110, а
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Сіщуком Володимиром Васильовичем було
винесено постанови про арешт коштів
боржника від 10.07.2014 р. ВП №43700110, від
11.08.2014 р. ВП №43700110 та про розшук майна
боржника від 13.08.2014 р. ВП №43700110, без
врахування тієї обставини, що ухвалою
господарського суду міста Києва від
04.11.2013 р. розстрочено виконання рішення
господарського суду міста Києва від
11.07.2013 р. у справі №910/104/2013 до 30.07.2015 р.

На думку заявника, державні виконавці
мали право відкрити провадження та
накладати арешт на кошти боржника в
межах суми 693 000,00 Євро, що становить
еквівалент 7 480 588,50 грн. по курсу
Національного банку України станом на
04.11.2013 р., які згідно встановленого в
ухвалі суду від 04.11.2013 р. у справі
№910/104/2013 графіку боржник зобов'язаний
був сплатити на дату винесення спірних
постанов, а не в межах всієї суми
заборгованості.

Враховуючи, що підстави для звернення
боржника із даними скаргами на дії
Відділу є тотожними, суд приходить до
висновку про доцільність об'єднання
скарг Приватного акціонерного
товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
від 14.07.2014 р., від 21.07.2014 р., від 19.08.2014 р. та
від 21.08.2014 р. в одне провадження.

Розглянувши скарги, заслухавши
пояснення представників сторін та
Відділу, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується скарга, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
її розгляду, господарський суд міста
Києва вважає, що скарги від 14.07.2014 р., від
21.07.2014 р., від 19.08.2014 р. підлягають
задоволенню частково, а в задоволенні
скарги від 21.08.2014 р. необхідно відмовити
з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з невиконанням боржником
ухвали господарського суду міста Києва
від 11.07.2013 р. у справі №910/104/2013 в частині
сплати коштів на користь стягувача за
встановленим даною ухвалою графіком,
позивач звернувся до Відділу з заявою
№140-0-0-00/8/1008 від 30.05.2014 р. про примусове
виконання наказу господарського суду
міста Києва від 29.07.2014 р. у справі
№910/104/2013.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
"Про виконавче провадження".

Перелік підстав для відмови у
відкритті виконавчого провадження
наведений у ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження".

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: 1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Скаржником не наведено жодної з
передбачених приписами ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження"
підстав для відмови стягувачу у
відкритті виконавчого провадження. А
тому, державний виконавець Попів Р.І.
діяв у відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону
України "Про виконавче провадження",
якою встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби, не мав підстав для
відмови у відкритті виконавчого
провадження та в цій частині діяв у
відповідності до вимог законодавства.

Проте, згідно зі статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України у разі наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора або за своєю ініціативою
господарський суд, який видав
виконавчий документ, у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення (частина перша); про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення виноситься ухвала, яка може
бути оскаржена у встановленому порядку
(частина третя).

Розстрочка виконання рішення суду
означає виконання його частинами,
встановленими судом, з певним
інтервалом у часі. За змістом частини
другої статті 84 Господарського
процесуального кодексу України строки
виконання рішення частинами (сплата
грошових сум частками тощо)
визначаються судом.

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 17 Закону України "Про виконавче
провадження" підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних справах,
кримінальних провадженнях та справах
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Аналіз положень статей 116, 121
Господарського процесуального кодексу
України і статті 36 Закону України "Про
виконавче провадження" дає підстави
вважати, що ухвала господарського суду
про розстрочку виконання рішення
спрямована на забезпечення повного
виконання рішення суду і відповідного
судового наказу та є допоміжним
процесуальним актом (документом)
реагування суду на перешкоди, які
унеможливлюють або ускладнюють
виконання його рішення. Така ухвала має
похідний характер від рішення суду,
яким справу вирішено по суті, і є
обов'язковою для державної виконавчої
служби при виконанні відповідного
судового наказу у межах відкритого
виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок
міститься в рішенні Конституційного
Суду України від 26.06.2013 р. у справі
№1-7/2013 за конституційним зверненням
акціонерної компанії "Харківобленерго"
щодо офіційного тлумачення положень
пункту 2 частини другої статті 17, пункту
8 частини першої статті 26, частини
першої статті 50 Закону України "Про
виконавче провадження".

З наданого Відділом виконавчого
провадження №43700110 вбачається, що
стягувач до своєї заяви про примусове
виконання наказу господарського суду
міста Києва від 29.07.2013 р. у справі
№910/104/2013 додав оригінал спірного
наказу та ухвалу господарського суду
міста Києва від 04.11.2013 р. у даній справі
про рострочення виконання рішення.

Таким чином, на підставі ч. 4 статті 36
Закону України "Про виконавче
провадження", згідно якої рішення про
розстрочку виконується в частині та у
строки, встановлені цим рішенням,
державний виконавець зобов'язаний був
відкрити виконавче провадження з
урахуванням спірної ухвали. Тобто на
дату відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
повинен був відкрити виконавче
провадження з виконання спірного
наказу лише у тій частині, яка на дату
відкриття виконавчого провадження
повинна була бути сплаченою боржником
стягувачу згідно встановленого
ухвалою суду від 04.11.2013 р. у справі
№910/104/2013 про розстрочку виконання
рішення графіку.

На дату відкриття виконавчого
провадження (16.06.2014 р.) боржник був
зобов'язаний у відповідності до
графіку внесення платежів,
встановленого ухвалою господарського
суду міста Києва від 04.11.2013 р., сплатити
стягувачу кошти у розмірі 616 000,00 Євро,
що становить еквівалент 6 649 412,00 грн. по
курсу Національного банку України
станом на 04.11.2013 р.

Оскільки, скаржником вказані кошти у
встановлений вказаною ухвалою термін
сплачені не були, то державний
виконавець правомірно відкрив
виконавче провадження в межах суми 616
000,00 Євро, що становить еквівалент 6 649
412,00 грн. та правомірно вчинив заходи
для забезпечення реального виконання
рішення суду від 11.07.2013 р. у даній
справі, а саме: наклав арешт на майно
боржника та оголосив заборону на його
відчуження та наклав арешт на кошти
боржника в межах вказаної суми.

А в іншій частині - щодо стягнення 19 301
254,06 грн., то у відповідності до ухвали
суду від 04.11.2013 р. на дату відкриття
провадження - 16.06.2014 р. обов'язок
боржника щодо сплати даних коштів не
настав, а відтак відкриття провадження
щодо стягнення даних коштів та всі інші
дії, спрямовані на стягнення вказаних
коштів (накладення арешту на кошти та
майно боржника понад 616 000,00 Євро, що
становить еквівалент 6 649 412,00 грн.) є
неправомірними та такими, що
суперечить положенням ч. 4 ст. 36 Закону
України "Про виконавче провадження" та
ст. 121 Господарського процесуального
кодексу України.

Щодо вимоги скаржника визнати
недійсною та скасувати постанову про
розшук майна боржника від 13.08.2014 р. ВП
№43700110, то суд відзначає наступне.

Даною постановою оголошено розшук
майна, а саме: транспортних засобів, які
згідно інформації органів ДАІ №10/13-46АР
від 11.07.2014 р., належать боржнику на праві
власності. Оскільки, судом встановлено,
що державним виконавцем правомірно
відкрите виконавче провадження щодо
стягнення із боржника 616 000,00 Євро, що
становить еквівалент 6 649
412,00 грн., та оскільки така дія
державного виконавця, як оголошення
розшуку майна не пов'язана із сумою, яка
підлягає стягненню за виконавчим
провадженням, то вказана дія Відділу,
спрямована на виконання наказу
господарського суду від 29.07.2013 р. з
урахуванням ухвали господарського
суду міста Києва від 04.11.2013 р. у справі
№910/104/2013 є правомірною.

В постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" №9 від 17.10.2012 р. вказано, що за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Слід зазначити, що визнання недійсною
постанови державного виконавця щодо
здійснення заходів виконавчого
провадження за своїм змістом є її
скасуванням, а відтак відсутня
необхідність у визнанні спірних
постанов недійними та одночасно їх
скасовувати.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення скарг Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 14.07.2014 р., від 21.07.2014 р. та від 19.08.2014 р.,
а в задоволенні скарги від 21.08.2014 р. -
відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 58, 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Об'єднати скарги Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 14.07.2014 р., від 21.07.2014 р., від 19.08.2014 р. та
від 21.08.2014 р. в одне провадження.

2. Скарги Приватного акціонерного
товариства "Автомобільна група "ВІПОС"
на дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України від 14.07.2014 р., від 21.07.2014 р. та від
19.08.2014 р. задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Попіва Р.І. про відкриття виконавчого
провадження від 16.06.2014 р. ВП №43700110 в
частині відкриття провадження зі
стягнення заборгованості в межах суми,
що перевищує 616 000,00 Євро, що становить
еквівалент 6 649 412,00 грн.

3. Визнати недійсною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Попіва Р.І. про арешт майна боржника та
оголошення заборон на його відчуження
від 16.06.2014 р. ВП №43700110 в частині
накладення арешту на майно боржника в
межах суми, що перевищує 616 000,00 Євро, що
становить еквівалент 6 649 412,00 грн.

4. Визнати недійсною постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Сіщука В.В. про арешт коштів боржника
від 10.07.2014 р. ВП №43700110 в частині
накладення арешту на кошти боржника в
межах суми, що перевищує 616 000,00 Євро, що
становить еквівалент 6 649 412,00 грн.

5. Визнати недійсною постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Сіщука В.В. про арешт коштів боржника
від 11.08.2014 р. ВП №43700110 в частині
накладення арешту на кошти боржника в
межах суми, що перевищує 616 000,00 Євро, що
становить еквівалент 6 649 412,00 грн.

6. В задоволенні скарги Приватного
акціонерного товариства "Автомобільна
група "ВІПОС" на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 21.08.2014 р. відмовити.

Головуючий суддя
Р.В. Бойко

Судді:
В.П. Босий

А.Б.
Пригунова