ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" вересня 2014 р.Справа № 916/3329/14

За позовом: Публічної акціонерної
компанії Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України"

до відповідача: Комунального
підприємства спільної власності
територіальних громад
Роздільнянського району
„Роздільнатеплокомуненерго"

про стягнення 52945,60грн.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представник

Від позивача: Ященко Р.Ю.-довіреність;

Демчук О.В.- довіреність;

Від відповідача: Куніцина Т.Д.-
довіреність;

В судовому засіданні 17.09.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Демчук О.В.- довіреність;

Від відповідача: Куніцина Т.Д.-
довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічна
акціонерна компанія Національної
акціонерної компанії „Нафтогаз
України" звернулась до господарського
суду Одеської області з позовом до
Відповідача, Комунального
підприємства спільної власності
територіальних громад
Роздільнянського району
„Роздільнатеплокомуненерго" про
стягнення заборгованість в розмірі
52945,60 яка складається з 3% річних в сумі
7001,41грн. та інфляційних витрат в
розмірі 18281грн., пені в сумі 13073,65грн. та
7% штрафу в розмірі 14589,54грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.08.2014р. було порушено
провадження по справі №916/3329/14 із
призначенням до розгляду в судовому
засіданні.

Відповідач в судове засідання з'явився
надав відзив на позов відповідно якого
проти позову заперечує, вважає позовні
вимоги необґрунтованими та
безпідставними в зв'язку з чим в
задоволені позову просить суд
відмовити.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засідання 10.09.2014р., в порядку
ст.. 77 ГПК України, проголошувалась
перерва до 17.09.2014р.

У судовому засіданні 17.09.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

03.09.2012р. між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(Продавець) та Комунальним
підприємством спільної власності
територіальних громад
Роздільнянського району
„Роздільнатеплокомуненерго"
(Покупець) був укладений договір
купівлі-продажу природного газу №
12/970-БО-23, згідно умов якого Продавець
зобов'язався передати у власність
Покупцю у 2012році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ „Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити цей природний газ
на умовах договору. Газ, що підлягає
передачі за договором повинен був бути
використаний Покупцем для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та регіональними
організаціями (п.1.1, 1.2 договору).

Згідно з умовами п. 3.1 договору
Продавець передає Покупцю газ у
пунктах приймання-передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі Покупця. Право власності на
газ переходить від Продавця до Покупця
в пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
Покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

За умовами п.3.4 договору не пізніше 5-го
числа, наступного за місцем продажу
газу, Покупець зобов'язався надати
Продавцеві підписані та скріплені
печатками Покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акту приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язався
повернути Покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акту, що
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати у письмові формі мотивовану
відмову від підписання акту. Акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що
ціна за 1000кб.м природного газу
становить 1091грн. з урахуванням збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000куб.м. природного газу - 1091грн.,
крім того ПДВ - 20% -218,20грн., всього з ПДВ -
1309,20грн.

На виконання умов договору позивач
поставив протягом жовтня - грудня 2012р, а
відповідач прийняв природний газ в
обсязі 171,679 тис. куб.м. на загальну суму
224762,14грн., що підтверджується актами
приймання - передачі природного газу
від 27.11.2012р., 30.11.2012р. та від 31.12.2012р.,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

Як зазначає позивач Відповідач свої
зобов'язання за Договором виконав
неналежним чином, так як невчасно
сплачував вартість природного газу,
чим порушує умови п. 6.1 Договору.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання
Покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

У зв'язку з простроченням сплати
вартості отриманого газу, позивачем
здійснено розрахунок пені, штрафу та 3%
річних і інфляційних. Так, відповідно
до даних такого розрахунку за
відповідачем рахується пеня у 13073,65
грн., 3% річних у сумі 7001,41 грн.,
інфляційні у сумі 18281 грн. (розраховані
окремо за зобов'язаннями листопада,
грудня 2012р., з урахуванням здійснених
відповідачем поперіодних оплат), штраф
у сумі 14589,54 грн. (у розмірі 7% від суми
боргу за зобов'язаннями листопада та
грудня 2012р., що тривала понад 30 днів, від
суми 71708,79 грн. за листопад 2012р. та від
суми 136713,22 грн. за грудень 2012р.).

Посилаючись на неналежне виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань за договором, „Нафтогаз
України" звернулось до суду з
відповідним позовом за захистом свого
порушеного права.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України, підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України
договором є домовленість сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст.628
Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтю 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов"язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов"язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних від простроченої суми та індекс
інфляції.

Оскільки Відповідачем не належним
чином виконані умови Договору щодо
оплати отриманого природного; газу,
тому він зобов'язаний сплатити на
користь Позивача суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, розмір яких складає
18281 грн. (інфляційні) та 7001,41 грн.
(3%річних)

Розглянувши надані позивачем
розрахунки трьох відсотків річних та
інфляційних витрат, суд доходить
висновку, що вказані розрахунки було
здійснено позивачем обґрунтовано, з
урахуванням приписів чинного
законодавства, у зв'язку з чим позовні
вимоги в частині стягнення з
Комунального підприємства спільної
власності територіальних громад
Роздільнянського району
„Роздільнатеплокомуненерго" трьох
відсотків річних в сумі 7001,41грн. та
інфляційних витрат в розмірі 18281грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі невиконання Покупцем умов пункту
6.1. умов цього Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені за прострочку
виконання зобов'язання у розмірі 13073,65
грн. та 7% штрафу у розмірі 14589,54грн.
вважає його обґрунтованим та таким що
відповідає нормам чинного
законодавства, а тому підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Заперечення відповідача викладені у
відзиві судом до уваги не приймаються
та як не відповідають вимогам діючого
та спростовуються матеріалами справи
та умовами договору.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі, як обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 77,82-85, 83, 121
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
спільної власності територіальних
громад Роздільнянського району
„Роздільнатеплокомуненерго" (67400,
Одеська область, м. Роздільна, вул.
Свердлова, 2, код31640133) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, 6, ) 14589 (чотирнадцять тисяч п'ятсот
вісімдесят дев'ять)грн. 54 коп. - 7% штрафу,
13073 (тринадцять тисяч сімдесят три)грн.
65 коп. - пені, 18281 (вісімнадцять тисяч
двісті вісімдесят одна)грн. -
інфляційних витрат, 7001 (сім тисяч
одна)грн. 41 коп. - 3% річних та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім)грн. -
судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 22.09.2014р.

Суддя
К.Ф. Погребна