ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
Справа № 925/1244/14

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді Боровика С.С.
з секретарем Вініченко О.Б., за участю
представників сторін:

позивача - Тімченко О.В. - по
довіреності,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - Бичек О.А., Дмитрук В.Л. -
по довіреності,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу №925/1244/14

за позовом приватного підприємства
«Канівавтотранс»

до публічного акціонерного товариства
«Черкаське обласне підприємство
автобусних станцій»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - управління
Укртрансінспекції у Черкаській
області

про зобов'язання укласти договір,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
«Канівавтотранс» звернулось до суду з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Черкаське обласне
підприємство автобусних станцій» про
зобов'язання укласти договір №19/01-14 від
16.01.2014 року про продаж квитків та
надання обов'язкових послуг, пов'язаних
з перевезенням на автобусних маршрутах
загального користування.

Ухвалою суду від 21.07.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача -
управління Укртрансінспекції у
Черкаській області.

В судовому засіданні 17.09.2014 року
представник позивача просить
провадження у справі №925/1244/14 припинити
у зв'язку із укладенням сторонами
спірного договору.

На адресу відповідача (м. Черкаси,
бульвар Шевченка, буд.389) надсилались
ухвали суду: від 21.07.2014 року про
порушення провадження, від 09.09.2014 року
про відкладення розгляду справи, якими
відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, проте його представник в судові
засідання 09.09.2014 року та 17.09.2014 року не
з'явився, надіслав клопотання від 17.09.2014
року про розгляд справи без участі його
представника, у позові просить
відмовити.

В судовому засіданні 17.09.2014 року
представник управління
Укртрансінспекції у Черкаській
області просить розглянути справу
згідно вимог чинного законодавства
України.

Заслухавши пояснення представників
позивача та третьої особи, дослідивши
наявні у справі письмові докази та
оцінивши їх у сукупності, оглянувши
оригінали документів, суд у позові
відмовляє повністю з наступних
підстав.

Згідно статті 915 Цивільного кодексу
України перевезення, що здійснюється
юридичною особою, вважається
перевезенням транспортом загального
користування, якщо із закону, інших
нормативно-правових актів або
ліцензії, виданої цій організації,
випливає, що вона має здійснювати
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти за зверненням будь-якої особи.
Договір перевезення транспортом
загального користування є публічним
договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - приватне підприємство
«Канівавтотранс» є підприємством з
надання послуг по перевезенню
пасажирів на автомобільному
транспорті.

В силу статті 32 Закону України «Про
автомобільний транспорт» відносини
автомобільного перевізника, що
здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, із власниками
автостанцій визначаються договором.

Предметом договору автомобільного
перевізника, що здійснює перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, з власниками
автостанцій є надання послуг та
виконання робіт, пов'язаних з
відправленням і прибуттям пасажирів.

Власники автостанцій зобов'язані
укласти договір з автомобільним
перевізником, що здійснює перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, тільки за
наявності в нього договору із органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування про організацію
перевезення на автобусних маршрутах
загального користування чи дозволу
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування на
обслуговування маршрутів загального
користування, що пролягають через цю
автостанцію.

Відповідно до частини 3 статті 179
Господарського кодексу України
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що
приватне підприємство
«Канівавтотранс» листами №249 від 28.10.2013
року, №262 від 24.11.2013 року, №289 від 09.12.2013
року, №2 від 08.01.2014 року зверталося до
ПАТ «Черкаське обласне підприємство
автобусних станцій» з проханням
укласти Договір на надання
«Автостанціями» в Черкаській області
послуг пов'язаних з перевезенням
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування, а саме:

- за маршрутом Канів - Черкаси, рейси
№1009/1010, №1011/1012, №1404/1405, №1406/1407, №795/796,
№845/846 на («Черкаси» АС-2);

- за маршрутом Канів -
Корсунь-Шевченківський, рейси №1005/1006,
№1007/1008 на (АС
«Корсунь-Шевченківський»);

- за маршрутом Канів - Умань, рейс №157/158
на (АС «Лисянка», АС «Звенигородка», АС
«Тальне», АС «Умань»).

Однак, посадові особи ПАТ «Черкаси -
ОПАС» ухиляються від підписання з ПП
«Канівавтотранс» вищевказаного
договору.

Порядок укладення господарських
договорів визначений у статтях 179 - 187
Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 2, 3 статті 180
Господарського кодексу України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Стаття 181 Господарського кодексу
України містить такі норми:

1.Господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

2.Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

3.Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

4.За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

5.Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана
протягом двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
що залишились неврегульованими,
передати в цей же строк до суду, якщо на
це є згода другої сторони.

6.У разі досягнення сторонами згоди
щодо всіх або окремих умов, зазначених
у протоколі розбіжностей, така згода
повинна бути підтверджена у письмовій
формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо).

7.Якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Згідно статей 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач не надав доказів виконання
вимог статті 181 Господарського кодексу
України щодо обов'язкового надання ним
відповідачу двох примірників проекту
договору, із позовом про зобов'язання
укласти який він звернувся до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про недотримання позивачем порядку
укладення договорів, встановленого
статтею 181 Господарського кодексу
України, тому відмовляє у позові
повністю.

Керуючись статтями 49, 82, 84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня прийняття.

Повне рішення оформлено 17.09.2014 року

Суддя
С.С.Боровик