ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року Справа № 925/663/14

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Бенедисюк І.М. -
головуючий (доповідач), судді Вовк І.В.,
Палій В.В.

розглянув касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз", м. Черкаси (далі - ПАТ
"Черкасигаз"),

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014

зі справи № 925/663/14

за позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
(далі - НАК "Нафтогаз України"),

до ПАТ "Черкасигаз"

про стягнення 134 103, 24 грн.

Судове засідання проведено за участю
представників сторін:

НАК "Нафтогаз України"- Бернацької О.В.,

ПАТ "Черкасигаз" - Кучеренка С.П.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

НАК "Нафтогаз України" звернулася до
господарського суду Черкаської
області з позовом про стягнення з ПАТ
"Черкасигаз" пені в сумі 111 752, 70 грн. та
трьох процентів річних у сумі 22 350, 54
грн.

Позов мотивовано простроченням
відповідачем станом на 04.04.2014 оплати
поставленого протягом травня-грудня 2012
року природного газу за укладеним
сторонами договором купівлі-продажу
природного газу від 25.04.2012 № 60-ТКЕ(Н)
(далі - Договір).

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 08.05.2014 (суддя
Шумко В.В.) позов задоволено частково;
стягнуто з відповідача на користь
позивача пеню в сумі 111 752, 70 грн.; у
решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 (колегія
суддів у складі: суддя Гаврилюк О.М. -
головуючий, судді Коротун О.М., Сулім
В.В.) рішення місцевого господарського
суду скасовано в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення трьох
процентів річних у сумі 22 350, 54 грн. та
прийнято в цій частині нове рішення про
задоволення позову; в решті рішення
місцевого господарського суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ "Черкасигаз"
просить Вищий господарський суд
України постанову апеляційного
господарського суду скасувати в
частині задоволення позову про
стягнення трьох процентів річних у
сумі 22 350, 54 грн., а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін
внаслідок порушення судом апеляційної
інстанції положень статей 536, 549, 625 692
Цивільного кодексу України та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ЦК України, ГПК України).
На думку скаржника, апеляційний
господарський суд задовольнивши позов
про стягнення пені та трьох процентів
річних за прострочення визначеного
Договором грошового зобов'язання
неправомірно двічі притягнув
відповідача до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
теж саме порушення, а також цією
судовою інстанцією невірно стягнуто
суму судових витрат.

У відзиві на касаційну скаргу НАК
"Нафтогаз України" просить залишити
скаргу без задоволення з наведених у
відзиві мотивів.

Сторони відповідно до статті 1114 ГПК
України належним чином повідомлено про
час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених
попередніми судовими інстанціями
обставин справи правильність
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, заслухавши
пояснення представників сторін, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення касаційної
скарги.

У прийнятті судових рішень зі справи
попередні судові інстанції виходили з
таких фактичних даних:

- за умовами Договору НАК "Нафтогаз
України" зобов'язалося передати у
власність ПАТ "Черкасигаз" у період з
01.01.2012 по 31.12.2012 16 569, 732 тис. куб.м.
імпортованого газу згідно з наведеним
у пункті 2.1 Договору плановими
щомісячними та щоквартальними
обсягами;

- пунктами 2.1.1, 3.3 Договору визначено, що
плановий обсяг газу може змінюватися;

- приймання-передача газу оформлюється
актом (пункт 3.6 Договору);

- пунктом 6.2 Договору передбачено, що
остаточний розрахунок за поставлений
газ здійснюється до двадцятого числа
місяця, наступного за місяцем поставки,
з урахуванням змісту пункту 6.7
Договору;

- у пункті 7.2 Договору йдеться про те, що
за невиконання умов пунктів 6.1, 6.2
Договору встановлюється пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України;

- у справі наявні акти
приймання-передачі від 30.04.2012, 31.05.2012,
30.06.2012, 31.07.2012, 31.08.2012, 26.11.2012, 27.11.2012, 30.11.2012,
25.12.2012, 31.12.2012 та два акта від 30.06.2013, які
стосуються поставки природного газу за
Договором протягом травня-грудня 2012
року в обсязі 9 256,004 тис. куб.м на суму 5 891
569, 96 грн.;

- відповідач частково прострочив
оплату поставленого газу згідно з
поданим позивачем розрахунком.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

Частиною другою статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити, зокрема, три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У частині третій статті 692 ЦК України
(спеціальної щодо договорів
купівлі-продажу) зазначено, що в разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Отже, попередні судові інстанції,
дослідивши фактичні обставини справи
встановили, що ПАТ "Черкасигаз" за
поставлений за Договором природний газ
розрахувався частково, порушивши
визначені Договором строки оплати.

Відтак місцевий та апеляційний
господарські суди, перевіривши поданий
позивачем розрахунок, дійшли висновку
про наявність підстав для стягнення з
відповідача неустойки - встановленої
Договором пені у заявленій до
стягнення сумі.

Апеляційний господарський суд,
скасовуючи рішення місцевого
господарського суду у справі в частині
відмови в задоволенні позову про
стягнення трьох процентів річних,
обґрунтовано виходив з того, в
розумінні наведених приписів статей 625,
692 ЦК України проценти є платою за весь
час користування грошовими коштами, що
не були своєчасно сплачені боржником,
відповідно не є видом забезпечення
виконання зобов'язання або штрафною
санкцією, тому відсутні підстави
вважати, що позивача двічі притягнуто
до юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

За урахуванням наведеного суд
апеляційної інстанції задовольнив
позов в частині стягнення трьох
процентів річних у сумі 22 350, 54 грн.

Таким чином, рішення у справі відбулися
повністю на користь позивача.

Згідно з частиною четвертою статті 49
ГПК України стороні, на користь якої
відбулося рішення, господарський суд
відшкодовує мито за рахунок другої
сторони і в тому разі, коли друга
сторона звільнена від сплати судового
збору.

Позивач у визначеному чинним
законодавством розмірі від ціни даного
позову сплатив судовий збір у сумі 2 682,
07 грн.

Місцевий господарський суд, частково
задовольнивши позов, за правилами
статті 49 ГПК України відшкодував
позивачеві судовий збір пропорційно до
задоволених вимог у сумі 2 235, 05 грн.,
стягнувши цю суму з відповідача.

Постановою апеляційного
господарського суду рішення місцевого
господарського суду у справі в частині
стягнення суми судового збору не
скасовувалося.

Беручи до уваги, що за результатами
розгляду справи відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачеві
судовий збір у повному обсязі (2 682, 07
грн.), з відповідача на користь позивача
слід додатково стягнути 447, 01 грн., тому
постанову апеляційного господарського
суду у відповідній частині слід
змінити.

Керуючись статтями 49, 1119-11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 зі
справи № 925/663/14 змінити, виклавши пункт
4 її резолютивної частини в такій
редакції:

"Стягнути з публічного
акціонерного товариства "По
газопостачанню та газифікації
"Черкасигаз" на користь Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" судовий збір за розгляд
позовної заяви у сумі 447 (чотириста
сорок сім) грн. 01 коп.".

3. У решті постанову Київського
апеляційного господарського суду від
15.07.2014 зі справи № 925/663/14 залишити без
змін.

Видачу відповідних наказів
доручити господарському суду
Черкаської області.

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
І. Вовк

Суддя
В. Палій