ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 р.
Справа № 5015/1240/12

За позовом: Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
м. Львів

до відповідача 1: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів,

до відповідача 2: Споживчого
кооперативу «Сихівська фортеця», м.
Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог, на стороні позивача: Львівська
міська рада, м. Львів,

про демонтаж малої архітектурної
форми.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.

Представники:

від позивача: Кузів О.М.,

від відповідача 1: ОСОБА_2,

від відповідача 2: не з'явився,

від третьої особи: Кузик Ю.І.

На розгляд господарського суду
Львівської області Сихівською
районною адміністрацією Львівської
міської ради подано позов до
відповідача 1 Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, до
відповідача 2 СК «Сихівська фортеця»,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача Львівська міська рада про
демонтаж пересувної малої
архітектурної форми.

За клопотанням відповідача 1
здійснювалося фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального пристрою.

Ухвалою суду від 08.07.2008р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 21.07.2008р.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 28.04.2011р. у
задоволенні позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.12.2011р.
рішення суду І інстанції скасовано,
позов задоволено. Постановою Вищого
господарського суду України від
16.02.2012р. рішення судів попередніх
інстанцій скасовано, а справу передано
на новий розгляд. При цьому суд
касаційної інстанції відзначив,
зокрема, що з метою об'єктивного та
повного розгляду спору суд
першочергово мав з'ясувати повне коло
осіб права та інтереси яких
зачіпаються рішенням у даній справі,
зокрема, власника земельної ділянки, на
якій розташовано спірний об'єкт та
залучити їх до участі у справі.

За наслідками проведеного 16.05.2014р. на
підставі розпорядження керівника
апарату господарського суду
Львівської області повторного
автоматичного розподілу справа
№5015/1240/12 передана для розгляду судді
Яворському Б.І.

Рух справи відображено у відповідних
ухвалах суду. Ухвалою суду від 15.07.2014 р.
строк розгляду справи продовжувався на
15 днів. Ухвалою суду від 01.08.2014 р. до
участі у справі як відповідач 2
залучено Споживчий кооператив
«Сихівська фортеця».

У судовому засіданні 18.09.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та в письмових
поясненнях, просив зобов'язати фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 та СК
«Сихівська фортеця» демонтувати малу
архітектурну форму на АДРЕСА_2.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
у відповідачів відсутні будь-які
документи, які б давали їм право на
розміщення спірної малої
архітектурної форми на АДРЕСА_2. На цій
підставі позивач просить демонтувати
МАФ на АДРЕСА_2.

У судовому засіданні 18.09.2014р.
відповідач 1 проти позову заперечив з
підстав, зазначених у відзиві на
позовну заяву та письмових поясненнях
по справі. Так, на переконання
відповідача 1, договір оренди №540 від
10.10.2006р. у силу ст.284 ГК України та ст.764
ЦК України продовжує свою дію, як
наслідок, права та обов'язки сторін за
цим договором продовжують існувати.
Крім того, розпорядження голови
адміністрації від 22.01.2008 р. про демонтаж
визнано незаконним. Щодо закінчення
терміну дозволу, то такий не був
продовжений з вини позивача. Додатково
відповідач 1 аргументує правомірність
розміщення спірного МАФу, враховуючи
висновки, викладені в ухвалі
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.04.2014 р. у
справі №14249/13. Так, на думку ОСОБА_2,
прийняття рішення про демонтаж
належного йому МАФу без вирішення
питання перенесення в інше місце є
протиправним і не відповідає принципу
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів власників
МАФ і цілям, на досягнення яких
спрямоване оскаржене розпорядження
позивача.

Додатково у судовому засідання 18.09.2014 р.
відповідач 1 у поясненні по справі (вх.
№39945/14 від 18.09.2014 р.) повідомив, що
переданий в якості додаткового паю СК
«Сихівська фортеця» металевий
павільйон вартістю 1' 500,00 грн., який
належить ОСОБА_2, повернутий йому
споживчим кооперативом на підставі ст.
1212 ЦК України, як безпідставно набуте
майно, оскільки загальними зборами
кооперативу не приймалося рішення про
залучення додаткових внесків до
пайового фонду. Тому на даний момент
він є єдиним власником МАФу.

У судове засідання 18.09.2014р. представник
відповідача 2 не з'явився, хоч був
належно повідомлений про час і місце
проведення судового засідання, причин
неприбуття не повідомив, у попередніх
судових засіданнях проти позову
заперечив.

У судовому засіданні 18.09.2014р.
представник третьої особи підтримав
заявлені позивачем позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, повно, всебічно і об'єктивно
з'ясувавши усі обставини справи в їх
сукупності, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено таке.

На підставі розпорядження голови
Сихівської районної адміністрації від
09.10.2006р. ФОП ОСОБА_2 виданий дозвіл
НОМЕР_2 на розміщення малої
архітектурної форми та відкриття
об'єкту дрібно-роздрібної торгівлі,
громадського харчування та побутового
обслуговування (пересувної мережі).
Термін дії дозволу до 10.10.2007р.

10.10.2006р. між Сихівською районною
адміністрацією ЛМР (орендодавець) та
ФОП ОСОБА_2 було укладено договір №540 на
право тимчасового користування
окремими конструктивними елементами
благоустрою комунальної власності на
умовах оренди для розміщення
пересувних малих архітектурних форм
для здійснення підприємницької
діяльності. Термін дії договору з
10.10.2006р. до 10.10.2007р.

Розпорядженням голови Сихівської
районної адміністрації від 22.01.2008 р. №19
"Про демонтаж малих архітектурних форм
по АДРЕСА_2" зобов'язано власників
звільнити від матеріальних цінностей
та здійснити демонтаж належних їм
малих архітектурних форм до 28.01.2008 р.

17.03.2008р. відповідач звернувся до
Львівської міської ради із заявою про
продовження дозволу на торгівлю по
АДРЕСА_2.

29.07.2008р. підприємцю надано
відповідь, що згідно п.8 ухвали міської
ради від 28.02.2008р. №1611 «Про внесення змін
до ухвали міської ради від 27.12.2007р. №1470»
після затвердження міською радою
перспективної схеми розміщення МАФ як
частини Програми комплексного
благоустрою території міста, набирають
чинності Правила розміщення малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності у м.Львові
і порядок надання дозволів на
розміщення об'єктів торгівлі,
ресторанного господарства та сфери
послуг у малих архітектурних формах, а
тому звернення щодо надання дозволу
може бути розглянуте лише після
набрання чинності такими правилами.
Одночасно відповідачу повідомлено, що
продовження діяльності без дозвільних
документів є адміністративним
правопорушенням і тягне за собою
адміністративну відповідальність.

31.05.2008р. позивач надіслав
відповідачу попередження про
необхідність здійснення демонтажу МАФ.

10.06.2008р. складено акт проведення
спільної рейдової перевірки щодо
недопущення торгівлі на АДРЕСА_2, у
якому зазначено, що пересувні МАФи не
демонтовано.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 21.10.2013 р., залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.04.2014 р. у
справі №464/9800/13-а визнано незаконним та
скасовано розпорядження Сихівської РА
ЛМР від 22.01.2008 р. №19 «Про демонтаж малих
архітектурних форм по АДРЕСА_2».

21.07.2014 р. комісією Сихівської РА ЛМР
проведено обстеження та складено
відповідний акт про те, що МАФ, який
належить ОСОБА_2, не демонтовано.

Станом на момент прийняття рішення
докази демонтажу відповідачем
тимчасової споруди відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив
з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»
благоустрій населених пунктів - це
комплекс робіт з інженерного захисту,
розчищення, осушення та озеленення
території, а також
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращення мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
людини довкілля.

За частинами 1 та 4 статті 20 Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів» організацію благоустрою
населених пунктів забезпечують
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
відповідно до повноважень,
установлених законом; рішення місцевих
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
благоустрою території певного
населеного пункту є обов'язковим для
виконання розміщеними на цій території
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, які на
ній проживають.

Згідно ст.21 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів» Мала
архітектурна форма - це елемент
декоративного чи іншого оснащення
об'єкта благоустрою. До малих
архітектурних форм належать: альтанки,
павільйони, навіси; паркові арки
(аркади) і колони (колонади); вуличні
вази, вазони і амфори; декоративна та
ігрова скульптура; вуличні меблі
(лавки, лави, столи); сходи, балюстради;
паркові містки; огорожі, ворота, ґрати;
інформаційні стенди, дошки, вивіски;
інші елементи благоустрою, визначені
законодавством. Розміщення малих
архітектурних форм здійснюється
відповідно до цього Закону за
рішенням власника об'єкта
благоустрою з дотриманням вимог
законодавства, державних стандартів,
норм і правил.

Відповідно до ст.28 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності - це
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення
підприємницької діяльності може мати
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей (павільйон площею не
більше 30 квадратних метрів по
зовнішньому контуру) або не мати такого
приміщення. Розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Згідно з п.2.1 Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва,
та житлово-комунального господарства
України №244 від 21.10.2011р. (далі - Порядок)
підставою для розміщення тимчасової
споруди є паспорт прив'язки тимчасової
споруди. Встановлення тимчасової
споруди здійснюється відповідно до
паспорта прив'язки, відхилення від
паспорта прив'язки тимчасової споруди
не допускається (п.2.20, 2.21 Порядку).
Розміщення тимчасової споруди
самовільно забороняється (п.2.31
Порядку). У разі закінчення строку дії,
анулювання паспорта прив'язки,
самовільного встановлення тимчасової
споруди така тимчасова споруда
підлягає демонтажу (п.2.30 Порядку).
Документація щодо тимчасових споруд,
видана до набрання чинності даним
Порядком, дійсна до закінчення її
терміну дії (п.2.35 Порядку).

Згідно з пунктом 1.10 Правил благоустрою
м.Львова, які затверджені Ухвалою
Львівської міської ради від 21.04.2011 №376
самочинне встановлення (малої
архітектурної форми, відкритого
літнього майданчика, засобу зовнішньої
реклами) - це встановлення малої
архітектурної форми, відкритого
літнього майданчика, засобу зовнішньої
реклами, дозвіл на встановлення яких не
видавався або закінчився і не був
продовжений у передбачені терміни або
був скасований у встановленому
порядку.

Аналогічні положення відображені у п.п.
2.1-2.3, 7.1.1-7.1.2, 7.8 Додатку №1 до Ухвали
Львівської міської ради від 20.03.2014р.
№3190 "Про затвердження Положення про
порядок розміщення тимчасових споруд
та Комплексної схеми розміщення
тимчасових споруд для здійснення
підприємницької діяльності у м.Львові"
.

Таким чином, законодавство визначає, що
встановлення тимчасових споруд для
здійснення підприємницької діяльності
допускається за умови наявності
паспорта прив'язки тимчасової споруди
(до прийняття Порядку - дозволу на
встановлення МАФу), а у разі якщо такого
паспорта прив'язки (дозволу на
встановлення МАФу) не існує, остання
підлягає демонтажу. Така правова
позиція підтримується Вищим
господарським судом України
(наприклад, постанова від 02.07.2013р. у
справі №5015/4959/12, постанова від 21.05.2013р. у
справі №5015/3387/12).

Відповідач 1 зазначає, що договір на
право тимчасового користування
окремими конструктивними елементами
благоустрою комунальної власності на
умовах оренди для розміщення
пересувних малих архітектурних форм
для здійснення підприємницької
діяльності діє до сьогодні. Суд не
погоджується з такою позицією
відповідача, оскільки, як чітко
зазначено у п.1.1 договору, його
предметом є надання в оренду об'єкту на
терміни відповідно до виданого дозволу
на розміщення МАФ; невід'ємною частиною
договору є дозвіл. У п.7 договору
передбачено термін його дії з 10.10.2006р.
до 10.10.2007р. Крім того, у самому дозволі
зазначено, що договір на право
тимчасового користування окремими
конструктивними елементами
благоустрою укладатиметься на термін з
10.10.2006р. до 10.10.2007р. Тому, оскільки
договір користування укладається на
виконання дозволу, а термін дії
останнього закінчився і не був
продовжений, договір припинив свою дію.

Також суд не бере до уваги і твердження
відповідача 1 про безпідставність
позову через скасування розпорядження
голови Сихівської районної
адміністрації від 22.01.2008 р. №19 "Про
демонтаж малих архітектурних форм по
АДРЕСА_2", адже наявність чи
відсутність розпорядження голови
районної адміністрації про демонтаж не
впливає на факт незаконності
розміщення споруди і не є обов'язковою
передумовою для прийняття рішення про
демонтаж.

У п.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про
судове рішення» №6 від 23.03.2012р.
зазначено, що у резолютивній частині
рішення має бути остаточна відповідь
щодо усіх вимог, які були предметом
судового розгляду. При цьому
господарські суди повинні зазначати: у
рішеннях щодо кількох відповідачів - як
вирішено спір щодо кожного з них.

Як убачається з поданого відповідачем 1
пояснення по справі, спірний металевий
павільйон не переданий у пайовий фонд
відповідачу 2 - кооперативу «Сихівська
фортеця». Про це зазначає і відповідач
2, що підтверджується протоколом
засідання Правління Споживчого
кооперативу від 01.08.2014 р. Таким чином,
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог щодо відповідача 2 -
споживчого кооперативу «Сихівська
фортеця». Натомість матеріалами
справи, зокрема, Актом обстеження МАФу
від 21.07.2014 р. та поясненнями сторін
підтверджується розміщення
відповідачем 1 тимчасової споруди -
металевого павільйону на АДРЕСА_2, у м.
Львові, проте доказів правомірності
такого розташування відповідачем 1 не
надано.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Таким чином, оскільки на момент
прийняття рішення у ФОП ОСОБА_2
відсутні визначені законом документи
на розміщення тимчасової споруди,
остання підлягає демонтажу.

У п.4.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21.02.2013 р. №7
зазначено, що у випадках скасування
рішення господарського суду і передачі
справи на новий розгляд розподіл
судового збору у справі, в тому числі й
сплаченого за подання апеляційної
та/або касаційної скарги або заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, здійснює господарський
суд, який приймає рішення за
результатами нового розгляду справи,
керуючись загальними правилами
розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір, сплачений позивачем, підлягає до
стягнення з відповідача 1.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1, 20 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів», ст.28
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п.п.2.1, 2.20,
2.30, 2.31 Порядку розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затверджених наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва,
та житлово-комунального господарства
України №244 від 21.10.2011р., ст.ст. 3, 12, 33, 34,
44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 (79049, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) демонтувати належну йому
пересувну малу архітектурну форму на
АДРЕСА_2.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (79049, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради (79049, м.Львів,
просп.Червоної Калини, 109, ) 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, 85,00 грн. державного
мита та 470,50 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до статті 116
ГПК України.

У судовому засіданні 18.09.2014р.
судом проголошено вступну та
резолютивну частини рішення, повний
текст складений та підписаний 23.09.2014р.

Суддя
Яворський Б.І.