ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 911/2605/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»;

до Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим;

про стягнення 12 830,78 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Гриб Ю.М. (довіреність №
09-32/94 від 11.02.2014 року);

від відповідача: Роздобудько С.Г.
(довіреність № 7.1-25/4347 від 15.05.2014 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (позивач) до Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим
(відповідач) про стягнення 12 830,78 грн.
заборгованості з орендної плати.

Провадження у справі № 911/2605/14 порушено
ухвалою від 01.07.2014 року та призначено
справу до розгляду на 21.07.2014 року.

В судовому засіданні 21.07.2014 року у
відповідності до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
оголошувалась перерва до 12.08.2024 року.

В судовому засіданні 12.08.2014 року
Головним управлінням юстиції у
Київській області надано відзив на
позов. У зв'язку з необхідністю
дослідження матеріалів справи з
врахуванням викладених у відзиві
обставин, в судовому засіданні 12.08.2014
року у відповідності до ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувалась перерва на 19.08.2014
року.

В судовому засіданні, яке відбулось
19.08.2014 року, суд витребував нові докази,
у зв'язку з чим, рогляд справи було
відкладено на 08.09.2014 року.

Ухвалами від 08.09.2014 року за клопотанням
відповідача було продовжено строк
розгляду справи № 911/2605/14 та відкладено
розгляд справи на 16.09.2014
року.

В судовому засіданні 16.09.2014 року
позивач надав витребувані судом докази
та підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача в судовому
засіданні 16.09.2014 року проти позову
заперечував з підстав, викладених у
відзиві на позов.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази та пояснення, суд

встановив:

05.01.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Промінвестбанк»
(Орендодавцем) та Головним управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим (Орендарем)
було укладено Договір оренди
нежитлового приміщення № 3 (далі -
Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Орендодавець
передає, а Орендар приймає у строкове
платне користування приватне
індивідуально визначене майно, об'єкт
нерухомого майна - нежитлові
приміщення, загальною площею 277,0 кв.м.,
які розташовані за адресою: смт.
Чорноморське, вул. Щорса, 4 (далі -
Приміщення).

Згідно з п.п. 5.1, 10.1. Договору строк його
дії встановлено 1 рік з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року.

На виконання п.5.1. Договору Приміщення
було передано Орендарю за Актом
прийому - передачі, який було укладено
та підписано сторонами 05.01.2012 року.

Згідно з п.п. 3.1., 4.1. Договору
встановлено, що орендна плата за
користування Приміщенням в місяць
складає 5 540 грн. і перераховується
Орендарем на рахунок Орендодавця
щомісячно на підставі виставленого
рахунку протягом 15 робочих днів з дати
підписання уповноваженими особами
акту наданих послуг за відповідний
період (місяць).

Згідно з п. 4.4. Договору в оплату за
користування Майном не входить плата
за комунальні послуги, плата за
електроенергію, плата за
землекористування та витрати по
обслуговуванню приміщень орендованого
майна. Компенсація витрат по
обслуговуванню Майна, комунальних
послуг, плати за електроенергію, за
землекористування Орендарем
здійснюється на підставі окремо
укладеного Договору про відшкодування
витрат на утримання орендованого майна
та надання комунальних послуг.

На підстав даного пункту між
Орендодавцем та Орендарем було
укладено Договір «Про відшкодування
витрат з утримання приміщень,
орендованих за договором оренди
нежитлових приміщень, які належать до
приватної власності № 3 від 05.01.2012
року», № 23 від 05.01.2012 року (надалі -
Договір відшкодування витрат).

Згідно п. 6.1. Договору відшкодування
витрат він набуває дії з моменту його
підписання сторонами і діє протягом
всього терміну дії Договору оренди
нежитлових приміщень, які належать до
приватної власності від 05.01.2012 року № 3,
а у частині розрахунків діє з 05.01.2012
року до повного їх здійснення.

Згідно п. 3.2. Договору відшкодування
витрат Орендатор проводить оплату
рахунків протягом семи робочих днів з
дати їх отримання.

Як вбачається з викладених у позові
обставин та наданих позивачем доказів,
за період оренди Приміщення з 05.01.2012
року по 31.12.2012 року відповідач
зобов'язаний був сплатити Позивачу
орендну плату в сумі 66 480 грн., що
передбачено п. 3.1. Договору та
підтверджується розрахунком
заборгованості доданим до позовної
заяви.

Однак, відповідач зобов'язання зі
сплати орендних платежів своєчасно та
в повному обсязі не виконав, орендну
плату сплатив частково у сумі 55 400 грн.,
що підтверджується випискою по
рахунках відповідача станом на 29.05.2014
року.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем по сплаті
орендних платежів складає 11 080 грн. і на
момент звернення до суду не сплачена.

Також за період дії Договору оренди (з
05.01.2012 року по 31.12.2012 року) відповідач
повинен був відшкодувати позивачеві
витрати по наданню комунальних послуг
на суму 11772,90 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості доданим до
позовної заяви.

Однак, відповідач зобов'язання з
відшкодування витрати по наданню
комунальних послуг своєчасно та в
повному обсязі не виконав, сплатив
лише 10 510,24 грн., що підтверджується
випискою по рахунках відповідача
станом на 29.05.2014 року.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем по
відшкодуванню витрат по наданню
комунальних послуг складає 1 262,66 грн. і
на момент звернення до суду не
сплачена.

Згідно п. 19 Положення «Про Головні
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі», затвердженого
Наказом Мінюсту № 1707/5 від 23.06.2011 року,
Головне управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим є юридичною
особою має самостійні рахунки в
установах Казначейства, печатку із
зображенням Державного Герба України і
своїм найменуванням.

Відповідача у справі - Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, приймав участь у
справі в особі Головного управління
юстиції у Київській області.

В той же час, суд враховує, що
представництво інтересів відповідача
у справі Головним управлінням юстиції
у Київській області не породжує для
останнього жодних правових наслідків
щодо прав і обов'язків відповідача, які
виникають зі спірних договірних
відносин. Відповідач є самостійною
юридичною особою і самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями.
Питання щодо правонаступництва прав та
обов'язків відповідача не піднімались
під час вирішення даного спору у
визначеному законодавством порядку.

Крім того, як вбачається з викладених у
позові обставин, заборгованість
виникла за період до кінця 2012 року і
мала бути сплачена у визначені
Договором оренди строки, принаймні на
початку 2013 року, тобто до встановлення
в Автономній Республіці Крим режиму
окупованої території, тому посилання
відповідача на обставини непереборної
сили та необхідність відшкодування
шкоди Російською Федерацією
безпідставне, оскільки спірна
заборгованість виникла раніше і не
пов'язана з окупацією території.

Відповідач не надав доказів в
спростування наявності заборгованості
та не обґрунтував поважності причин
неможливості надання таких доказів (їх
знищення чи викрадення) заходів по
відновленню документів, які свідчать
про виконання зобов'язань зі сплати
орендних платежів, банківських виписок
тощо.

На виконання вимог суду позивач надав
загальний розрахунок взаємовідносин
сторін за Договором оренди, з якого
вбачається, що всього надано послуг на
суму 66 480 грн., з яких оплачено 55
400 грн., за Договором відшкодування
витрат мало бути сплачено 11772,90 грн.,
однак відповідач сплатив лише 10 510,24
грн., що відповідачем не спростовано
жодними доказами та обґрунтованими
поясненнями.

Щодо посилань представника
відповідача на відсутність доказів про
отримання відповідачем Актів
виконаних робіт за Договором та
рахунків-фактур на відшкодування
витрат по наданню комунальних послуг,
суд зазначає, що факт існування
орендних відносин за Договором у
спірний період підтверджується Актом
приймання-передачі майна та не
заперечується відповідачем. Також,
позивачем надано витяги з Журналів
реєстрації вихідних конфіденційних
документів та вихідних і внутрішніх
документів, з яких вбачається
надіслання відповідачу Актів
виконаних робіт та рахунків-фактур.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується заборгованість
відповідача в сумі 11 080 грн. за
Договором оренди та в сумі 1 262,66 грн. за
Договором відшкодування витрат, що
відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання згідно зі
ст. 611 Цивільного кодексу України
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки та відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивач просить стягнути з відповідача
на підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України 3 % річних від простроченої
суми, що становить 488,12 грн. за весь
період прострочення тривалістю 536 днів
по день звернення до суду з позовом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку, нарахування 3% річних було
проведено виходячи із фактичної суми
заборгованості, що існувала на
відповідну дату, таким чином, вимога
позивача про стягнення 3% річних в сумі
488,12 грн. правомірна і підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивачем доведені та обґрунтовані,
відповідачем не спростовані, тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим (95006, АР
Крим, м. Сімферополь, вул.
Долгоруковська, 16, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (01001,
м. Київ, пров. Шевченка, 12, ) 11080 (одинадцять тисяч
вісімдесят) грн. заборгованості з
орендної плати, 1 262,66 (одна тисяча
двісті шістдесят дві) грн.
заборгованості по відшкодуванню
витрат на утримання майна, 488,12
(чотириста вісімдесят вісім) грн. 3 %
річних та 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 22.09.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.