м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІЛТА"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 12 200,13 грн.
Судді: Бондарчук В.В. (головуюча)
від позивача: Васютін А.Г.
від відповідача: Марусенко Ю.Г.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
Протектед" (далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІЛТА"
(далі-відповідач) про стягнення 12 200,13
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 10.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
01.07.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що право
пред'являти вимогу у позивача виникло з
04.06.2011 р., а тому строк позовної давності
у позивача закінчився 04.06.2014 р.
08.07.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав заяву про визнання поважною
причину пропуску строку позовної
У судовому засіданні 10.07.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 21.08.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.08.2014 р. призначено
складі трьох суддів.
Розпорядженням В.о. голови
Господарського суду міста Києва від
21.08.2014 р. визначено склад суду для
В.В. (головуюча суддя), судді: Марченко
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.08.2014 р. колегією суддів у
складі: - Бондарчук В.В. (головуюча
суддя), судді: Марченко О.В., Удалова О.Г.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог та підтримав заяву про
застосування строків позовної
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.09.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2010 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «НОВА»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІЛТА» укладено
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ2747312, відповідно до якого
було застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом - «Skoda Roomster Praktik
1.2», державний номер НОМЕР_1.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного
кодексу України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України, предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 14.08.2010 р. на
перехресті вул. Московської та вул.
Чапаєва в м. Житомирі сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Skoda Roomster Praktik1.2», державний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та
автомобіля «Peugeot 308», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8

Згідно постанови Богунського
районного суду м. Житомира від 16.02.2011 р.,
ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні
правопорушення, що сталось 14.08.2010 р. на
перехресті вул. Московської та вул.
Чапаєва в м. Житомирі за участю
автомобіля «Skoda Roomster Praktik 1.2», державний
номер НОМЕР_1 та автомобіля «Peugeot 308»,
державний номер НОМЕР_2.

01.09.2010 р. ОСОБА_8 звернулась до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «НОВА» з
повідомленням про страховий випадок.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до звіту №060 про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу «Peugeot 308», державний номер НОМЕР_2
від 25.10.2010 р. вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Peugeot 308», державний
номер НОМЕР_2 склала 17 594, 30 грн.

07.04.2011 р. ОСОБА_8 звернулась до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «НОВА» із заявою
про виплату страхового відшкодування
за шкоду, заподіяну автомобілю «Peugeot
308», державний номер НОМЕР_2.

02.06.2011 р. Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «НОВА»
було складено страховий акт №1438,
згідно якого виплата страхового
відшкодування складає 12 200, 13 грн.

Відповідно до зазначеного вище звіту,
заяви про виплату страхового
відшкодування та страхового акту
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія» «НОВА» було
виплачено страхове відшкодування
ОСОБА_8 у розмірі 12 200, 13 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4997 від 03.06.2011 р. (копія в матеріалах
справи).

02.01.2014 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «НОВА»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
Протектед" укладено договір
куплі-продажу боргових зобов'язань,
умовами якого передбачено, що в порядку
та на умовах визначених даним
договором, продавець продає
(переуступає) покупцю права на регресні
вимоги, який включає в себе регресні
справи (перелік яких міститься у
додатку 1 до даного договору), а
покупець приймає такі регресні вимоги
та зобов'язується сплатити на користь
продавця виногороду.

Даний договір починає діяти з дати
підписання договору та акту
приймання-передачі регресних справ
(регресних вимог) та укладений на
невизначений строк (9.1. договору).

21.05.2014 р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія» «НОВА»
та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
Протектед" підписали акт
приймання-передачі регресної справи.

22.05.2014 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу №30-тек/14, в якій позивач
пояснив, що у зв'язку з укладенням
договору про куплю-продажу боргових
зобов'язань та акту приймання-передачі
регресної справи до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестмент Проперті Протектед"
перейшло право щодо стягнення коштів
по зазначеному випадку, у зв'язку з чим
просить відповідача перерахувати
кошти у розмірі 12 200, 13 грн. на
розрахунковий рахунок позивача.

Обгрунтовуючи свої вимоги, Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Інвестмент Проперті Протектед"
зазначає, що у зв'язку з тим, що
відповідачем були порушені вимоги п.
33.1.4. ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а саме відповідач не
повідомив страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди та
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «НОВА» було
здійснено виплату страхового
відшкодування власнику пошкодженого
автомобіля «Peugeot 308», державний номер
НОМЕР_2 та враховуючи те, що на підставі
договору про куплю-продаж боргових
зобов'язань позивач відповідно до
ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України,
набув право зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду, тож
позивач просить стягнути з відповідача
12 200, 13 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з п. 33.1 та п. 33.1.4. ст. 33 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний:
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов: до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду: якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Враховуючи те, що поліс №ВЕ/2747312 був
укладений між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «НОВА»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІЛТА", тож саме
відповідач відповідно до п. 33.1.4. ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» був зобов'язаний
повідомити страхову компанію про
настання дорожньо-транспортної
пригоди.

Так, згідно ст. 111-28 ГПК України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Отже, відповідно до правового висновку,
який міститься у постанові судових
палат у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України від
25.12.2013 р. у справі №6-112цс13, при виплаті
страховою компанією страхового
відшкодування згідно ст. 993 Цивільного
кодексу України, до неї переходить
права вимоги потерпілого, а не
відбувається набуття такого права в
порядку регресу.

Тобто, Верховний Суд України дійшов
правового висновку про те, що внаслідок
проведеної страхової виплати
відбувається заміна кредитора в
зобов'язанні, а тому продовжує існувати
зобов'язання із заміненим кредитором.

Оскільки згідно ч. 1 ст. 514 Цивільного
кодексу України, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом, то до всіх правовідносин між
позивачем та відповідачем у даній
справі підлягають застосуванню норми
Закону (в т.ч. в частині строку
виконання грошового зобов'язання).

Разом з тим, враховуючи, що
відповідачем подано заяву про
застосування строків позовної
давності, суд відзначає наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Тож, право вимоги потерпілого до
відповідача, Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «НОВА»,
а згодом позивач, у даному випадку,
набули з моменту виплати страхового
відшкодування ОСОБА_8, тобто з 04.06.2011 р.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності (ст. 262 Цивільного
кодексу України).

Строк позовної давності у страховому
зобов'язанні є загальним (три роки) та
його перебіг починається від дня
настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Цивільного
кодексу України, позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги на яку має
позивач.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 р. за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестмент Проперті
Протектед" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІЛТА" про
відшкодування шкоди в порядку регресу
12 200,13 грн. позовні матеріали повернуті
позивачеві без розгляду.

Відповідно до п. 4.4.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України №
10 від 29.05.2013 р. за змістом частини другої
статті 264 ЦК України, переривання
перебігу позовної давності шляхом
пред'явлення позову матиме місце у разі
не будь-якого подання позову, а
здійсненого з додержанням вимог
процесуального закону, зокрема, статей
54, 56, 57 Господарського процесуального
кодексу України. Тому якщо
господарським судом у прийнятті
позовної заяви відмовлено (стаття 62
Господарського процесуального кодексу
України) або її повернуто (стаття 63
названого Кодексу), то перебіг позовної
давності не переривається. Так само не
перериває цього перебігу подання
позову з порушенням правил
підвідомчості справ.

Відповідно, строк звернення позивача
до господарського суду за захистом
своїх порушених прав (позовна давність)
закінчився 04.06.2014 р., оскільки дана
позовна заява направлена до суду 11.06.2014
р. (конверт в матеріалах справи).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що строк позовної давності позивачем
пропущений.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 Цивільного кодексу
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 22.09.2014 р.

Судді
Бондарчук В.В.
(головуюча)

Марченко О.В.

Удалова О.Г.