ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 р.
Справа №917/1667/14

за позовом Публічного акціонерного
товариство "Полтаваобленерго"(36022, м.
Полтава, вул. Старий Поділ,5) в особі
Кременчуцької філії (вул. 60 років
Жовтня, 8, м. Кременчук, Полтавська
область,39600)

до Міського комунального підприємства
електромереж зовнішнього освітлення
"Міськсвітло", вул. 60 років Жовтня, 150, м.
Кременчук, Полтавська область,39617

про стягнення заборгованості в сумі 810
892,90 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Лещенко Г.М., дов. №01-11/4187
від 03.04.2014 року

від відповідача: Дорошенко К.В. дор.
№01-05/281 від 15.08.2014 року

У судовому засіданні 23.09.2014 року суд
оголосив вступну і резолютивну
частини рішення та повідомив дату
виготовлення повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості в
сумі 810 892,90 грн. за договором про
постачання електричної енергії №199 від
01.08.2007 року, з яких: заборгованість за
спожиту електричну енергію в сумі 631
292,32 грн. активної та 30 543,38 реактивної
електричної енергії; пеня в сумі 64 584,14
грн. в частині активної та 2 181,71 грн. в
частині реактивної електричної
енергії; сума з урахуванням
встановленого індексу інфляції в
розмірі 66 349,77 грн. в частині активної та
2520, 34 грн. в частині реактивної
електричної енергії, 3% річних в сумі 12
961,79 грн. в частині активної та 461,45 грн. в
частині реактивної електричної
енергії.

Представник позивача в судовому
засіданні озвучив клопотання про
зменшення розміру позовних вимог, в
якому просить суд стягнути з
відповідача: пеню в сумі 64 584,14 грн. в
частині активної та 2 181,71 грн. в частині
реактивної електричної енергії; сума з
урахуванням встановленого індексу
інфляції в розмірі 66 349,77 грн. в частині
активної та 2520, 34 грн. в частині
реактивної електричної енергії, 3%
річних в сумі 12 961,79 грн. в частині
активної та 461,45 грн. в частині
реактивної електричної енергії.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі
до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Суд приймає заяву позивача до розгляду
та розглядає спір в межах предмету в
редакції заяви про зменшення розміру
позовних вимог.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на те, що проведені
позивачем нарахування штрафних
санкцій є неправомірними, оскільки
проводились з 2011 року тоді як
позивачем в позовній заяві зазначено,
що період порушення нами зобов'язання
виник в жовтні місяці 2013 року по
червень місяць 2014 року. Також
відповідач у відзиві посилається на
норми ст.ст. 256-258 ЦК України, які
регулюють застосування позовної
давності та на норми ч.1. ст. 233 ГК
України, ч.3 ст. 551 ЦК України, якими
передбачено зменшення розміру
неустойки.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив :

01.06.2009 року між ВАТ "Полтаваобленерго" в
особі Кременчуцької філії ВАТ
"Полтаваобленерго" (надалі Відкрите
акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" змінило свою назву
на Публічне акціонерне товариства
"Полтаваобленерго") (позивач,
постачальник електричної енергії) та
Міським комунальним підприємством
електромереж зовнішнього освітлення
"Міськсвітло" (відповідач, споживач)
було укладено договір про постачання
електричної енергії № 199 з додатками
(арк. с. 22-36).

Відповідно до р. 1 вказаного договору
постачальник продає електричну
енергію споживачу, для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 3702,93 кВт, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору.

Згідно п. 2.3.3 договору споживач
зобов'язався оплачувати постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків "Порядок розрахунків"
та "Графік зняття показів засобів
обліку електричної енергії".

За п. 2.3.4 договору споживач зобов'язався
здійснювати оплату за перетікання
реактивної електричної енергії між
електроенергією постачальника та
електроустановками споживача згідно з
додатком "Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії".

Згідно п.2 додатку № 2 "Порядок
розрахунків" до договору на оплату
вартості спожитої електроенергії
постачальник виписує споживачу
рахунок на оплату електричної енергії,
який має бути оплачений протягом 5 днів
від дня виписки рахунку (арк.с.32).

В п.3 та п. 4 додатку № 2 "Порядок
розрахунків" до договору визначено, що
обсяг фактично спожитої за
розрахунковий період електричної
енергії, визначається відповідно до
"Акта про обсяги спожитої (переданої)
споживачу електричної енергії".
Споживач самостійно знімає показники
розрахункових лічильників о 8 год. 20
числа, оформлює "Відомість про фактичні
покази розрахункових приладів обліку
електричної енергії" та до 15.00 надає її
постачальнику для здійснення
розрахунку та оформлення "Акта про
обсяги спожитої (переданої) споживачу
електроенергії".

Період розрахунку за середньодобовим
обсягом споживання електричної
енергії до отримання показів
розрахункових засобів обліку має не
перевищувати одного повного
розрахункового періоду, після чого
розрахунок обсягу спожитої
електричної енергії здійснюється
постачальником електричної енергії за
величиною дозволеної потужності
струмоприймачів та кількістю годин їх
використання виходячи з режиму роботи
підприємства без подальшого
перерахунку.

Відновлення розрахунків за
розрахунковими засобами обліку
здійснюється після спільного
складання акта, у якому фіксуються
покази розрахункових засобів обліку
електричної енергії.

Згідно п. 7.5 договору на підставі
показів засобів обліку електричної
енергії та умов додатка "Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії" оформлюється акт про обсяги
спожитої (переданої) споживачу
(субспоживачу) електричної енергії.

На виконання умов вказаного договору
позивач протягом дії договору
поставляв, а відповідач споживав
електричну енергію, однак оплату за
передану електричну енергію проводив
з порушенням строків, визначених
умовами договору та додатків до нього.
Станом на 10.07.2014 року за відповідачем
рахувалась заборгованість за передану
активну електричну енергію в сумі 631292,32
грн., та за перетоки реактивної
електричної енергії в сумі 30543,38 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків підписаного сторонами
(арк. с. 18). Станом на час розгляду справи
по суті здана заборгованість повністю
погашена відповідачем, що
підтверджується копіями платіжних
доручень (арк.с.234-242).

Позивач за порушення строків оплати
переданої електричної енергії просить
суд стягнути з відповідача на підставі
п. 4.2.1. договору та пунктів 9,10 додатку №
2 "Порядок розрахунків" до договору, ст.
625 ЦК України :

- пеню в сумі 64 584,14 грн. в частині
активної електричної енергії та 2 181,71
грн. в частині реактивної електричної
енергії ;

- 3% річних в сумі 12 961,79 грн. в частині
активної електричної енергії та 461,45
грн. в частині реактивної електричної
енергії;

- інфляційні в сумі 66 349,77 грн. в частині
активної електричної енергії та 2520, 34
грн. в частині реактивної електричної
енергії, 3% річних.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Статтею 275 ГК України визначено, що за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. п. 5 п. 3 ст. 20 Закону
України № 1875-IV від 24.06.2004 р. "Про
житлово-комунальні послуги" (із змінами
та доповненнями) споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі. Виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК).

Сторонами в п. 4.2.1. договору узгоджено,
що за внесення платежів, передбачених
пунктом 2.3.3.-2.3.4. цього договору, з
порушенням термінів, визначених
відповідним додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати, компенсаційні
нарахування на встановлений індекс
інфляції та трьох процентів річних з
простроченої суми.

В п.9 додатку № 2 "Порядок розрахунків"
до договору сторони також погодили, що
уразі несвоєчасної оплати обумовлених
даним порядком платежів постачальник
електричної енергії проводить
споживачу нарахування пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який нараховується;
на суму боргу здійснюються
компенсаційні нарахування на
встановлений індекс інфляції та три
проценти річних за весь час
прострочення.

Позивачем за порушення строків оплати
переданої електричної енергії в
прохальній частині позовної заяви
заявлено пеню в сумі 64 584,14 грн. в
частині активної електричної енергії
та пеню в сумі 2 181,71 грн. в частині
реактивної електричної енергії.

Згідно наданих позивачем письмових
розрахунків пені, сума пені в частині
активної електричної енергії складає 43
617,28 грн. (арк. с. 17), а в частині
реактивної електричної енергії
складає 1 702,98 грн. (арк. с. 12).

Судом було зроблено перевірку наданих
позивачем розрахунків пені. Дані
нарахування 43 617,28 грн. в частині
активної електричної енергії та 1 702,98
грн. в частині реактивної електричної
енергії не суперечать вимогам чинного
законодавства України, відповідають
наданому розрахунку та обґрунтовано
заявлені позивачем до стягнення.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Також позивачем за порушення строків
оплати переданої електричної енергії
заявлено до стягнення:

- 3% річних в сумі 12 961,79 грн. в частині
активної електричної енергії та 461,45
грн. в частині реактивної електричної
енергії (розрахунки арк. с.13-14,110-111).

- інфляційні в сумі 66 349,77 грн. в частині
активної електричної енергії та 2520, 34
грн. в частині реактивної електричної
енергії, 3% річних (розрахунки арк. с. 11,
15-16).

Здійснивши перевірку заявлених
позивачем 3% річних та інфляційних, суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
в цій частині обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах
змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення пені в частині
активної електричної енергії в сумі 43
617,28 грн., пені в частині реактивної
електричної енергії в сумі 1 702,98 грн., 3%
річних в частині активної електричної
енергії в сумі 12 961,79 грн., 3 % річних в
частині реактивної електричної
енергії в сумі 461,45 грн., інфляційні в
частині активної електричної енергії в
сумі 66 349,77 грн., інфляційні в частині
реактивної електричної енергії в сумі
2520, 34 грн. обґрунтовані,
підтверджуються наявними доказами ( в
мат. справи) і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно
виходу позивача в розрахунку штрафних
санкцій за межі заявленого в позовній
заяві періоду, а саме: з жовтня 2013 року
по червень 2014 року, судом не
приймаються оскільки даний період
заборгованості вказаний виключно за
порушення відповідачем основного
зобов'язання, а не для штрафних санкцій.
Період нарахування штрафних санкцій
вказаний позивачем в розрахунках
доданих до позовної заяви (арк. с. 11-17,
110-111).

Також відповідач посилається на норми
на норми ст.ст. 256-258 ЦК України, які
регулюють застосування позовної
давності та на норми ч.1. ст. 233 ГК
України, ч.3 ст. 551 ЦК України, якими
передбачено зменшення розміру
неустойки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок ( ст. 253 ЦК України ).

Позовна давність в один рік
застосовується до вимог по стягненню
неустойки (штрафу, пені) - п. 1 частини
другої ст. 258 ЦК України .

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч. 3
ст. 267 ЦК України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивачем заявлені вимоги про
стягнення пені, 3% річних та
інфляційних за прострочення виконання
відповідачем зобов'язань ( період
нарахування штрафних санкцій вказаний
позивачем в розрахунках доданих до
позовної заяви арк. с. 11-17, 110-111), дані
нарахування заявлені позивачем в межах
визначених ЦК України строків
позовної давності. Крім того, письмової
заяви про застосування строків
позовної давності, як це передбачено ч.3
ст. 267 ЦК України від відповідача не
надходило.

В ч.1. ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 551 ЦК
України йдеться про зменшення розміру
неустойки. Однак, письмового
клопотання про зменшення розміру
неустойки з обґрунтуванням підстав її
зменшення відповідач не заявляв,
жодних доказів, які б підтвердили його
скрутне матеріальне становище суду не
надавав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" від
08.07.2011р. № 3674-VI визначає правові засади
справляння судового збору, платників,
об'єкти та розміри ставок судового
збору, порядок сплати, звільнення від
сплати та повернення судового збору.

Підстави повернення судового збору
визначені у ст.7 вказаного Закону, серед
них, зокрема, зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Представник позивача в судовому
засіданні озвучив клопотання про
зменшення розміру позовних вимог, яке
судом задоволено. Також судом
встановлено, що позивачем за подання
даної позовної заяви було внесено
судовий збір в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

За викладених обставин суд вважає
необхідним повернути позивачу судовий
збір в сумі 14495,01 грн., сплачений
платіжними дорученнями №5600 від 22.07.2014
р., №5604 від 22.07.2014р., №5603 від 22.07.2014 року
(оригінали яких знаходяться в
матеріалах справи).

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст.33,35,43,49,ст.ст. 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Міського комунального
підприємства електромереж зовнішнього
освітлення "Міськсвітло" (вул. 60 років
Жовтня, 150, м. Кременчук, Полтавська
область,39617, р/р 3986 в ГУДК України в
Полтавській області, МФО 831019,
ідентифікаційний код 03338136) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук,
вул. 60 років Жовтня,8, р/р 1124 в
Полтавському ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м.
Полтава, МФО 331401, ідентифікаційний код
25717118) пеню в сумі 43 617,28 грн. в частині
активної електричної енергії, пеню в
сумі 1 702,98 грн. в частині реактивної
електричної енергії, інфляції в
розмірі 66 349,77 грн. в частині активної
електричної енергії, інфляційні в
розмірі 2520, 34 грн. в частині реактивної
електричної енергії, 3% річних в сумі 12
961,79 грн. в частині активної електричної
енергії, 3% річних 461,45 грн. в частині
реактивної електричної енергії, 2 552,26
грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному
товариству "Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії (вул. 60 років
Жовтня, 8, м. Кременчук, Полтавська
область,39600, р/р 1124 в Полтавському
ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО
331401, ідентифікаційний код 25717118) з
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 14495,01 сплачений платіжними
дорученнями №5600 від 22.07.2014 р., №5604 від
22.07.2014р., №5603 від 22.07.2014 року.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 29.09.2014 року

Суддя
О.М. Тимощенко