ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.14р. Справа № 904/9048/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго",

м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід",

смт. Кринички, Дніпропетровська
область

про стягнення 5 453 412,11 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання
Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник Тищенко Т.А.,
довіреність № 161/1001 від 12.05.2014р.

Шаровський С.А.,
довіреність № 164/1001 від 12.05.2014р.

Від Відповідача: представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Справа знаходиться на новому розгляді
на підставі постанови Вищого
господарського суду України від 10.06.2014
року.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго" (далі-Позивач) у
листопаді 2013року звернулось з позовом
до Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" (далі-Відповідач), в
якому просить господарський суд
стягнути з Відповідача на свою користь
5453412,11 грн., у тому числі: заборгованість
за спожиту активну електроенергію у
розмірі 5107482, 08 грн., заборгованість за
реактивну електроенергію у розмірі
21815,24 грн., 3% річних за прострочення
оплати коштів за активну та реактивну
електроенергію у розмірі 298078,79 грн.,
заборгованість по оплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу на суму 236,00 грн.,
судовий збір 68820,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов мирової угоди,
затвердженого судом, а саме -
непогашення грошової заборгованості
за цією угодою.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

копію мирової угоди від 14.11.2011р.;

копію ухвали №25/75-10;

розрахунок ціни позову;

розрахунок залишку суми
заборгованості за електроенергію
Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" перед ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" по договору №103/9 від
11.05.07р. за листопад 2009 по справі №25/75-10;

розрахунок 3% річних;

копію витягу зі статуту ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго";

копію протоколу річних загальних
зборів акціонерів від 26.06.2012р.;

копію витягу з протоколу №12 від
26.11.2012р.;

копію виписки з ЄДРПОУ серія АБ №734628;

копію протоколу №1/2011 від 31.03.2011р.

14.07.14р. Позивач подав заяву про
збільшення позовних вимог (а.с. 171-172 Т.1),
в якій просить суд стягнути з
Відповідача на свою користь 5554179,67 грн.,
у тому числі: заборгованість за спожиту
активну електроенергію у розмірі 5107782,08
грн., заборгованість за реактивну
електроенергію у розмірі 21815,24 грн., 3%
річних за прострочення оплати коштів
за активну та реактивну електроенергію
у розмірі 398846,35 грн., заборгованість по
оплаті витрат на державне мито 25500,00
грн., заборгованість по оплаті витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу на суму 236,00 грн.,
судовий збір 68820,00 грн. за розгляд даної
судової справи.

Зазначена заява про збільшення
позовних вимог прийнята судом до
розгляду в порядку ст. 22 ГПК України.

07.07.2014р. Позивач подав письмові
пояснення щодо обґрунтування доводів
та вимог позовної заяви №80-юр від
20.11.2013р. (а.с. 156-165 Т.1).

До письмового пояснення Позивач подав:

копію ухвали №5005/439/2011 від 23.06.2011р.;

копію постанови про поновлення
виконавчого провадження ВП №24695047 від
15.01.2014р.;

копію постанови про поновлення
виконавчого провадження ВП №24695047 від
22.03.2011р.

14.07.14р. Позивач подав доповнення до
пояснення по справі від 03.07.2014р. (а.с.
179-180 Т.1), зазначивши про те, що
укладання та виконання мирової угоди
за наявності справи про банкрутство
може вплинути на черговість
розрахунків та їх порушення. Станом на
14.07.2014р. публікації оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство КП ДОР "Аульський водовід"
не відбулося.

До доповнень Позивач подав копії:

ухвали №26/5005/8240/2011 від 30.06.2011р.;

ухвали №26/5005/8240/2011 від 09.08.2012р.;

ухвали №34/5005/7847/2012 від 13.09.2012р.;

постанови №34/5005/7847/2012 від 24.04.2014р.

29.07.14р. Позивач подав пояснення по
справі (а.с. 225-226 Т.1), зазначивши про те,
що заборгованість, стосовно якої
укладена Мирова угода від 14.11.2011р.,
являється конкурсною, а не поточною
відносно справи про банкрутство
№34/5005/7847/2012р.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав заперечення вих. №б/н від 04.02.2014
на позовну заяву. В обґрунтування своїх
заперечень Відповідач посилається на
той факт, що, по-перше, даний спір вже
вирішено господарським судом
Дніпропетровської області згідно
рішення від 02.11.2010 по справі №27/75-10,
по-друге, в зв'язку з порушенням
провадження у справі про банкрутство
Відповідача (ухвала господарського
суду Дніпропетровської області від
13.09.2012 по справі №34/5005/7847/2012) та
введенням мораторію на задоволення
вимог кредиторів, нарахування
Позивачем 3% річних, на думку
Відповідача, є неправомірним.

08.08.14р. Відповідач подав письмові
пояснення щодо постанови ВГСУ від
10.06.2014р. (а.с. 168-169 Т.1), зазначивши про те,
що права ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" не
були порушені, оскільки з 24.02.2011р. по
15.01.2014р. на виконанні підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби ГУЮ у
Дніпропетровській області знаходився
наказ №25/75-10 від 01.02.11р., що видав
господарський суд Дніпропетровської
області про стягнення з КП ДОР
"Аульський водовід" на користь ПАТ
"ДТЕК Дніпрообленерго" 5436291,35 грн. Таким
чином на момент звернення Позивача до
суду про стягнення 5436291,35 грн. та 3%
річних в сумі 298078,79 грн. на виконанні
ВДВС України перебуває наказ на
примусове виконання тієї ж
заборгованості, що не дає підстави
вважати про порушення прав ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго". Враховуючи викладене
Відповідач вважає позов
необґрунтованим, та просить суд
відмовити у задоволенні позову.

Представник Відповідача подав
клопотання про залучення до розгляду у
справі на боці Відповідача
Дніпропетровську обласну раду в якості
Третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору, яке відхилено судом,
оскільки у справі відсутні обставини,
які свідчать про те, що рішення з
господарського спору може вплинути на
права або обов'язки цієї особи щодо
однієї з сторін.

01.09.2014р. Відповідач подав письмові
пояснення (а.с. 1 Т.2), в яких зазначив
наступне:

ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.09.2012р.
по справі №34/5005/7847/2012 порушено
провадження у справі про банкрутство
КП Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" і введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів;

в статті 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що мораторій на задоволення
вимог кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію, Відповідно до ч. 3
зазначеного Закону протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів забороняється стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, що містять майнові вимоги,
у тому числі на предмет застави, за
якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства;

відповідно до абз. 7 ст. 1 зазначеного
Закону конкурсні кредитори - кредитори
за вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника;
поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство;

заборгованість КП Дніпропетровської
обласної ради "Аульський водовід"
виникла за листопад 2009 року;

вимоги Позивача є конкурсними, а отже
дія мораторію на них поширюється,
оскільки заборгованість виникла до
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва з 01.09.14р. по 09.09.14р. в порядку ст.
77 ГПК України.

Строк вирішення спору був продовжений
судом за клопотанням сторін - до 09.09.14р.
в порядку ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 09.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
враховуючи пояснення представників
Позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 02.11.2010 у
справі №25/75-10 стягнуто з комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної ради "Аульський водовід"
(далі-Відповідач) на користь відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго", найменування якого
було змінено на публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Дніпрообленерго"
(далі-Позивач), 5436291,35 грн., з яких:

- 5407782,08 грн. заборгованості за спожиту
активну електроенергію;

- 21815,24 грн. заборгованості за реактивну
електроенергію;

- 6694,03 грн. 3% річних;

- 25500,00 грн. державного мита;

- 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

14.11.2011 року Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" та
Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" у процесі виконання
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.11.2010 у
справі №25/75-10 уклали мирову угоду (далі
- Мирова угода), згідно п.1 якої
заборгованість Відповідача на момент
її укладення становить:

- 5107782,08 грн. заборгованості за спожиту
активну електроенергію;

- 21815,24 грн. заборгованості за реактивну
електроенергію;

- 6694,03 грн. 3% річних;

- 25500,00 грн. державного мита;

- 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Відповідно до п.2 Мирової угоди
Відповідач зобов'язався сплатити
Позивачу частину заборгованості, яка
дорівнює 5155333,32 грн. (5107782,08 грн. - борг за
активну електроенергію, 21815,24 грн. - борг
за реактивну електроенергію, 25500,00 грн. -
державне мито, 236,00 грн. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу) у десятиденний строк
після затвердження судом вказаної
мирової угоди.

Крім того, згідно з п.3 Мирової угоди,
Позивач відмовився від стягнення з
Відповідача боргу у сумі 6694,03 грн. - 3%
річних.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 01.12.2011 у
справі №25/75-10 вказана Мирова угода від
14.11.2011 була затверджена відповідно до
ст.121 Господарського процесуального
кодексу України.

Враховуючи викладене, Відповідач був
зобов'язаний сплатити Позивачу
заборгованість в сумі 5155333,32 грн. в
строк до 11.12.2011 включно.

Проте, Відповідач свої зобов'язання за
Мировою угодою не виконав, оплату в
розмірі та строк, встановлений п.2
Мирової угоди, не здійснив.

Після винесення вказаної ухвали суду
про затвердження укладеної між
сторонами 14.11.2011 мирової угоди,
державний виконавець постановою від
15.01.2014р. закінчив виконавче провадження
по про примусове виконання наказу
господарського суду від 01.02.2011,
виданого на виконання рішення суду від
02.11.2010 у справі №25/75-10 про стягнення з
Відповідача 5436291,35 грн. Підставою для
закінчення виконавчого провадження по
вказаній справі було затвердження
мирової угоди ухвалою суду.

На виконання вимог ухвали суду від
29.07.2014р. щодо доказів оплати
заборгованості згідно наказу №25/75-10
від 01.02.2011р. підрозділ примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області 01.09.2014р.
повідомив про наступне:

до підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області за вх. № 2318
від 22.02.2011 року надійшла заява від ВАТ
"ЕК "Дніпрообленерго" з додатком наказу
по справі №25/75-10 виданого 01.02.2011 року
господарським судом Дніпропетровської
області;

державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області на підставі
ст. 24 Закону України "Про виконавче
провадження" 24.02.2011 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії направлено сторонам
виконавчого провадження та до
відповідного суду, в постанові
боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення суду -
7 днів з дати отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження;

на адресу підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області за вх.
№984/11-14/8 від 27.03.09 надійшла ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області про порушення провадження у
справі про банкрутство по справі №
Б15/84-09 від 24.03.2009 року;

ухвалою господарського суду України
про порушення провадження у справі про
банкрутство по справі №Б15/84-09 від 24.03.2009
року порушено провадження у справі про
банкрутство відносно боржника КП
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, який згідно ст. 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом";

зазначене виконавче провадження 22.03.11р.
було приєднано до зведеного
виконавчого провадження яке перебуває
на виконанні в підрозділі відносно
боржника - комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" про стягнення
заборгованості та яке зупинено в
зв'язку з порушенням провадження у
справі про банкрутство відносно
боржника КП Дніпропетровської
обласної ради "Аульський водовід";

державним виконавцем підрозділу 23.03.2011
року винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження, копії якої
направлено сторонам виконавчого
провадження та до суду;

на адресу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області за вх.№207
від 15.01.14р. надійшла заява ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" про закінчення
виконавчого провадження відповідно до
вимог п. 2 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" та додано копію
ухвали господарського суду
Дніпропетровської області від 01.12.11р. у
справі №25/75-10, якою було затверджено
мирову угоду від 14.11.2011 року, укладену у
процесі виконання між ПАТ "ДТЕК
Дніпрообленерго" та КП
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід";

у зв'язку з чим державним виконавцем
15.01.2014 винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження;

щодо надання доказів оплати
заборгованості згідно наказу по справі
№25/75-10 виданого 01.02.11р. господарським
судом Дніпропетровської області,
повідомляємо, що такі докази у
виконавчому провадженні відсутні, тому
надати такі докази не вбачається
можливим.

До пояснень підрозділ примусового
виконання рішень ВДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області подав в
підтвердження копії матеріалів
виконавчого провадження.

Під час розгляду справи в суді
Відповідач не надав до справи доказів
виконання мирової угоди добровільно.

З урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог від 11.07.14р. (а.с. 171-172 Т.1)
Позивач просить стягнути з Відповідача
3% річних на суму 398846,35 грн., які
нараховані за період з 13.12.2011року по
11.07.2014року.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
керується наступними нормами чинного
законодавства.

У частині четвертій статті 121 ГПК
України зазначено, що мирова угода,
укладена сторонами у процесі виконання
судового рішення, подається на
затвердження господарського суду, який
прийняв відповідне судове рішення. Про
затвердження мирової угоди
господарський суд виносить ухвалу.

Статтею 49 Закону України "Про виконавче
провадження" (у чинній редакції та
редакції, чинній на час винесення
ухвали від 01.12.2011 у справі 25/75-10)
передбачено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання.

Ухвала про затвердження мирової угоди
є виконавчим документом, тому повинна
відповідати вимогам статті 18 Закону
України "Про виконавче провадження".

У абзацах першому,
восьмому-дванадцятому підпункту 3.19
пункту 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 зазначено таке: одним із способів
вирішення господарського спору є
мирова угода сторін, яка може
стосуватися лише прав і обов'язків
сторін щодо предмета позову (частини
перша і третя статті 78 ГПК). Мирова
угода підписується особами,
уповноваженими представляти сторони в
господарському суді (стаття 28 ГПК);

умови мирової угоди повинні
безпосередньо стосуватися предмета
позову, що виключає зазначення в ній
дій, коштів чи майна, які не відносяться
до цього предмета. У зв'язку з цим,
зокрема, не можуть включатися до
мирової угоди умови щодо застосування
неустойки (штрафу, пені) за невиконання
її умов;

наказ господарського суду про
примусове виконання мирової угоди не
може бути видано, оскільки провадження
зі справи припинено. У разі ж ухилення
однієї зі сторін від виконання мирової
угоди після закінчення строку
(настання терміну) виконання нею своїх
обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Так, обставини справи свідчать про те,
що ухвала господарського суду
Дніпропетровської області від
01.12.2011року у справі №25/75-1- не є
виконавчим документом, оскільки
резолютивна частина цієї ухвали
всупереч статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції, що
була чинна на момент винесення даної
ухвали) не містить повних найменувань
стягувача та боржника, їх
ідентифікаційних кодів, дати набрання
даною ухвалою законної сили та строку
пред'явлення її як виконавчого
документа до виконання. Відтак,
фактичні дані свідчать про те, що
мирову угоду сторін слід розглядати як
правочин, умови якого визнані судом як
такі, що відповідають вимогам чинного
законодавства і тому є обов'язковими до
виконання сторонами в силу статі 629 ЦК
України.

За таких обставин, вимоги Позивача про
стягнення сум за цим правочином
фактично є вимогами про спонукання до
виконання цієї мирової угоди. У зв'язку
з цим відсутні підстави для припинення
провадження у справі за п.2 ч.1 ст.80 ГПК
України.

Крім того, в постанові Вищого
господарського суду України від 10.06.2014
року по справі, що розглядається,
вказано на необхідність надання судом
оцінки тим обставинам, що:

до підписання мирової угоди (14.11.2011)
ухвалою цього ж суду від 14.01.2011 було
порушено провадження у справі №
5006/439/2011 про банкрутство КП "Аульський
водовід". Відповідно до пункту 4 статті
12 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" у редакції,
чинній на момент прийняття відповідної
ухвали, мораторій на задоволення
вимог кредиторів вводиться одночасно
з порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів). Крім
того, укладення та виконання мирової
угоди за наявності справи про
банкрутство може вплинути на
черговість розрахунків та їх
порушення;

крім того, як вбачається з матеріалів
справи, на час звернення Позивача до
суду з даним позовом не було припинене
виконавче провадження за спірною сумою
за попередньо прийнятими до виконання
наказами, що ставить під сумнів
порушення прав позивача невиконанням
відповідачем умов мирової угоди.

При дослідженні зазначених обставин в
порядку статті 111-12 ГПК України, суд
дійшов висновку, що оскільки на момент
вирішення спору виконавче провадження
закінчено, але мирова угода
Відповідачем не виконана, є підстави
вважати, що порушення прав та інтересів
Позивача має місце, тому вони
підлягають судовому захисту за поданим
позовом в силу статті 15 ЦК України. На
думку суду сторони за договором не
позбавлені права укладати мирові угоди
незалежно від того, чи порушено справу
про банкрутство відносно однієї із
сторін цієї мирової угоди. Крім того, у
справі відсутні обставини вважати, що
судове рішення про стягнення сум за
мировою угодою якимось-чином стане
порушенням вимог чинного
законодавства щодо черговості
розрахунків у справі про банкрутство.
Так, виконання судового рішення
повинно відповідати вимогам Закону
України "Про виконавче провадження",
положення якого передбачають
обставини, пов'язані з банкрутством
боржника.

Також, у справі відсутні обставини
вважати неправомірним нарахування
Позивачем 3% річних на суму 398846,35 грн. за
період з 13.12.2011року по 11.07.2014року. Так, 3%
річних нараховані на підставі статті 625
ЦК України за період після спливу
строку виконання мирової угоди і не
суперечать вимогам Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
редакції, яка застосовується на момент
порушення справи про банкрутство.

Одночасно суд зазначає, що аргументи
сторін про те, що вимоги Позивача саме
за мировою угодою є конкурсними, тому
на них поширюється дія мораторію у
справі №34/5005/7847/2012р. про банкрутство,
оскільки фактично заборгованість
Відповідача виникла у 2009 році, тобто до
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів, суд визнає такими, що
заслуговують на увагу до себе і
підлягають врахуванню. Однак, ці
обставини є предметом розгляду саме у
справі про банкрутство.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Позивача
про стягнення за мировою угодою
заборгованості за спожиту активну
електроенергію у розмірі 5107782,08 грн.,
заборгованості за реактивну
електроенергію у розмірі 21815,24 грн.,
заборгованості по оплаті витрат на
державне мито 25500,00 грн., заборгованість
по оплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу на суму 236,00 грн., а
також вимоги про стягнення 3% річних на
суму 398846,35 грн. за прострочення оплати
коштів за активну та реактивну
електроенергію, не суперечать вимогам
чинного законодавства, є
обґрунтованими і тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі покладаються
на Відповідача в порядку ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28,
116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної ради
"Аульський водовід" (52300,
Дніпропетровська область,
Криничанський район, смт Аули, комплекс
будівель та споруд 2, Аульська селищна
рада, р/р 2903 в АКІБ "Укрсиббанк" в
м.Харків, МФО 351005, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107,
м.Дніпропетровськ, вул.Запорізьке шосе,
22, ) суму боргу у розмірі
5554179,67 грн., у тому числі: заборгованість
за спожиту активну електроенергію у
розмірі 5107782,08 грн., заборгованість за
реактивну електроенергію у розмірі
21815,24 грн., 3% річних за прострочення
оплати коштів за активну та реактивну
електроенергію у розмірі 398846,35 грн.,
заборгованість по оплаті витрат на
державне мито 25500,00 грн., заборгованість
по оплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу на суму 236,00 грн.,
судовий збір 68820,00 грн. за розгляд даної
судової справи.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржено протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся

Повне рішення складено-15.09.14р.