ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р.Справа № 922/2967/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецмехсервіс",
м. Полтава до Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-технічного підприємства
"Теплоенергопром", м. Харків про
стягнення 227 400,04 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Оніщенко А.Ю., довіреність №
691 від 21.10.2013 р.

відповідача - Іванова О.І., довіреність
№20 від 09.01.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спецмехсервіс"
(позивач) звернулося до господарського
суду із позовною заявою, в якій просить
суд стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-технічного
підприємства "Теплоенергопром"
(відповідача) 195 891,85 грн. основного
боргу, 21 785,57 грн. інфляційних втрат та 9
722,62 грн. 3% річних, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
№11/01.2012-СТ про надання послуг від 11.01.2012
р. Позивач також просить суд покласти
на відповідача витрати по сплаті
судового збору в розмірі 4 548,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просить суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у заяві від 09.09.2014 р. за
вх.№30938 позовні вимоги визнає повністю.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, всебічно та повно
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, суд встановив наступне.

11 січня 2012 року між позивачем
(підрядник) та відповідачем (замовник)
укладено договір № 11/01.2012-СТ про
надання послуг, за умовами п.1.1. якого
позивач зобов'язувався надати послуги
тампонажної техніки по цементуванню
обсадних колон і встановленню
цементних мостів в свердловинах в
процесі буріння, та виділяти
тампонажну техніку для виконання
робіт, що потребують її застосування, а
відповідач згідно умов п.3.1., п. 5.4
договору зобов'язався оплатити
виконані роботи у безготівковій формі
шляхом перерахування грошових коштів
на банківський рахунок позивача у
3-денний строк з дня підписання акту
виконаних робіт.

Вартість робіт (послуг) позивача
визначались згідно тарифів на послуги
тампонажної техніки в Додатку №1 до
договору, який є невід'ємною частиною
договору (п.5.2. договору).

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на виконання умов договору у
січні 2012 р., вересні 2012 р. та у жовтні 2012
р. надав відповідачеві послуги на
загальну суму 33 167,13 грн., що
підтверджується підписаними
уповноваженими представниками сторін
відповідними Актами здачі приймання
робіт (надання послуг): № 11 від 16.01.2012 р.
на суму 7 775,28 грн., № 503 від 21.09.2012 р. на
суму 9 832,80 грн. та № 583
від 26.10.2012 р. на суму 315 559,05 грн.

Відповідач послуги прийняв, але
оплатив їх вартість частково на
загальну суму 137 275,28 грн.

Відповідач у гарантійному листі № 624
від 17.12.2012 р. гарантував провести
остаточні розрахунки з позивачем до
24.12.2012 р., але до цього часу
заборгованість не сплатив.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача перед позивачем існує
заборгованість в розмірі 195 891,85 грн. (333
167,13 грн. - 137 275,28 грн.), розмір якої
визнано відповідачем у повному обсязі.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини,
норми закону і на те, що суму
заборгованості відповідачем визнано у
повному обсязі, але не погашено, суд
вважає позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача 195 891,85 грн.
заборгованості правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач нарахував та
пред'явив до стягнення з відповідача
21 785,57 грн. інфляційних втрат
та 9 722,62 грн. 3 % річних, посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором.

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем 21 785,57 грн. інфляційних втрат
та 9 722,62 грн. 3 % річних, суд вважає, що
вимоги позивача в цій частині є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір в повному
обсязі (в розмірі 4 548,00 грн.) на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
193 Господарського кодексу України, ст.
ст. 525, 530, 610, 612, 625, 626, 629, 625, 901 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3,
32-34, 38, 41, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-технічного
підприємства "Теплоенергопром" (61106, м.
Харків, пр. Московський, 283, , р/р 9270 в ПАТ "ВТБ-Банк" м. Київ,
МФО 321767) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спецмехсервіс" (36041, м.
Полтава, вул. Клінкерна, 1, , р/р 260064534 в АБ "Полтава-Банк м.
Полтава, МФО 331489) 195 891,85 грн. основного
боргу, 21 785,57 грн. інфляційних втрат, 9
722,62 грн. 3% річних та 4 548,00 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10.09.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко