ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014
Справа №917/1780/14

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АБСОЛЮТ МОНТАЖ", 39605,
Полтавська область, м. Кременчук, вул.
Бутиріна, буд.8-Б, оф.3

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІСМУТЗОН", 39000,
Полтавська область, Глобинський район,
м. Глобине, вул. Кооперативна, буд.6А

про стягнення 10 000 грн. 00 коп.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача: Литвиненко В.О. - директор;

від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача 10 000,00
грн. боргу за договором позики № 02/04 від
17.04.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем договірних
зобов'язань, а саме не повернення
позичальником у визначені договором
строки суми позики, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Ухвала, яка направлялась
відповідачу рекомендованим листом за
юридичною адресою, була повернута
органом зв'язку з відміткою "такої
організації не має".

Як свідчить спеціальний витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 27.08.2014 року відомості про
внесення будь-яких змін щодо
місцезнаходження відповідача у
державний реєстр не вносились.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців" якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Крім зазначеного, судом береться до
уваги, що особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи
судом.

Таким чином, про час та місце
проведення судового засідання
відповідач повідомлений належним
чином (див. ч. 3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції").

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

17.04.2014 року між сторонами по справі був
укладений договір позики № 02/04 (далі
-Договір).

Згідно з умовами цього Договору (п. 1.1)
позикодавець (позивач) передає у
власність позичальнику (відповідачу)
безпроцентну поворотну фінансову
допомогу у розмірі 10 000,00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
її у визначений цим договором строк.

П. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України
встановлює, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

За п. 3.1. Договору фінансова допомога
надається в безготівковому порядку
шляхом перерахування суми вказаної в п.
2.1. цього Договору на розрахунковий
рахунок позичальника. Платіжне
доручення № 131 від 17.04.2014 року свідчить,
що позивачем перераховано на рахунок
відповідача 10 000,00 грн., в платіжному
дорученні підставою платежу вказано:
"надання безвідсоткової поворотної
фінансової допомоги згідно договору
№2/04 від 17.04.2014 року. Без ПДВ". Банківська
довідка про взаєморозрахунки між ТОВ
"Абсолют монтаж" та ТОВ "Вісмутзон" від
19.08.2014 року № 9-311400/1176 також засвідчує
перерахування позивачем 17.04.2014 року на
рахунок відповідача 10 000,00 грн. Таким
чином, з боку позивача договірні
зобов'язання в частині передачі коштів
виконані в повному обсязі. Крім цього,
факт отримання коштів та наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем у сумі 10000,00 грн., сторони
засвідчили актом звірки розрахунків за
період з 01.04.2014 року по 01.09.2014 року.

П. 4.1. Договору сторони узгодили, що
строк, на який надається позика,
становить до 17.05.2014 року. За змістом п.
4.2., 4.3. Договору вказаний строк може
бути продовжений за погодженням
сторін, проте позикодавець може
вимагати від позичальника повернення
фінансової допомоги раніше строку,
передбаченого договором. Матеріали
справи не містять доказів узгодження
сторонами нового строку повернення
позики, таким чином, згідно ч. 2 ст. 252 ЦК
України з 17.05.2014 року відповідач є
таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Згідно п. 4. ст. 631 ЦК України закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

У п. 6.1. Договору зазначено, що він
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 31.12.2014
року, але в будь-якому випадку до
моменту його остаточного виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Докази визнання Договору позики від
17.04.2014 року недійсним в судовому
порядку в матеріалах справи відсутні.

За ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Взяті на себе договірні зобов'язання
щодо повернення коштів у визначені
строки відповідач належним чином не
виконав, станом на момент звернення з
позовом до суду борг становить 10000,00
грн.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
Цивільного Кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Ст. 43 ГПК України встановлено,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, позовні вимоги є
правомірними, випливають з договору та
закону, підтверджуються матеріалами
справи, а тому підлягають задоволенню
повністю.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІСМУТЗОН", 39000,
Полтавська область, Глобинський район,
м. Глобине, вул. Кооперативна, буд.6А, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АБСОЛЮТ
МОНТАЖ", 39605, Полтавська область, м.
Кременчук, вул. Бутиріна, буд.8-Б, оф.3,
- 10 000 грн. 00 коп. -
заборгованості; 1827 грн. 00 коп. - судового
збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

Суддя
Пушко І.І.