ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р.Справа № 922/2580/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання
Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківський метрополітен", м.Харків,
3-я особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мега-поліс-плюс",
м.Харків, до Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
м.Харків, про визнання недійсним
рішення за участю представників:

позивача - Колесан С.І. (довіреність №
14/586/01-09 від 24.02.2014р.);

Шевчук Н.Ю. (довіреність №
17/587/01-09 від 24.02.2014р.);

відповідача - Соколай В.А. (довіреність
№ 69 від 12.11.2013р.);

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство
"Харківський метрополітен", м.Харків,
звернувся до господарського суду з
позовною заявою про визнання
недійсними рішень адміністративної
колегії Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
102-р/к від 25.04.2014р. по справі
№ 2/01-25-14 та № 103-р/к від 25.04.2014р. по
справі № 2/01-26-14.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27.06.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/2580/14 та
розгляд справи призначено на 21.07.2014р. об
11:00 год. Даною ухвалою до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, було залучено на стороні
позивача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мега-поліс-плюс",
м.Харків.

21.07.2014р. відповідач надав через
канцелярію суду відзив на позовну
заяву, в якому проти позову заперечує,
вважає, що дії КП "Харківський
метрополітен" та ТОВ "Мега-поліс-плюс",
які полягають в антиконкурентній
узгодженій поведінці, вірно
кваліфіковані як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене п. 5 ч. 2 ст. 6 з
урахуванням обставин, викладених в ч. 2
ст. 8, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Відзив відповідача було долучено судом
до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від
21.07.2014р. розгляд справи було відкладено
на 31.07.2014р. об 11:00 год.

25.07.2014р. до канцелярії господарського
суду від позивача надійшла заява про
уточнення позовних вимог (вх. № 25755), в
якій, враховуючи, що не всі пункти
спірних рішень стосуються позивача, а
також те, що третя особа не заявила
самостійних вимог по справі, позивач
просить визнати недійсними пункти 1, 3, 4
та 6 даних рішень. Також позивачем у
заяві про уточнення позовних вимог
заявлено клопотання про зупинення
виконання спірних рішень до закінчення
судового розгляду справи.

У судовому засіданні, яке відбулося
31.07.2014р., представник позивача
підтримав заявлені позовні вимоги, з
урахуванням внесених уточнень, у
повному обсязі та надав письмові
пояснення по справі (вх. № 26500), в яких
виклав свої заперечення на відзив
відповідача.

Надані представником позивача
пояснення були долучені судом до
матеріалів справи.

Представник відповідача проти позову
заперечував на підставах, викладених у
відзиві на позовну заяву; надав
письмові пояснення за результатами
попереднього судового засідання (вх. №
26501), які були долучені судом до
матеріалів справи.

Проти заяви позивача про уточнення
позовних вимог представник
відповідача не заперечував.

Враховуючи, що згідно ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог, суд
приймає заяву позивача про уточнення
позовних вимог як таку, що не
суперечить інтересам сторін та діючому
законодавству, та продовжує розгляд
справи з її урахуванням.

Представник третьої особи на стороні
позивача у судове засідання не
з'явився; про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений за
адресою, зазначеною позивачем у
позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
позивача і відповідача, суд встановив
наступне.

На підставі акту планової перевірки КП
"Харківський метрополітен" (позивача)
щодо дотримання вимог законодавства
про захист економічної конкуренції від
18.12.2013р. та попередніх висновків у
справах № 2/01-25-14 і № 2/01-26-14, розпочатих
за ознаками вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, адміністративною
колегією Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
були прийняті рішення № 102-р/к від
25.04.2014р. по справі № 2/01-25-14 про
застосування штрафних санкцій за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції у сумі 68000,00
грн. та № 103-р/к по справі № 2/01-26-14 про
застосування штрафних санкцій за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції у сумі 68000,00
грн.

Вищевказаними рішеннями було
встановлено, що:

1. КП "Харківський метрополітен" за
результатами діяльності в 2011-2013 роках
та станом на квітень 2014 року є таким, що
займає монопольне становище на ринку
послуг з надання місць категорії "D"
(рішення № 102-р/к) і "V" (рішення №103-р/к)
для розміщення реклами у салонах
вагонів рухомого складу метрополітену
в межах м.Харкова з часткою 100%.

2. ТОВ "Мега-поліс-плюс" (третя особа на
стороні позивача) за результатами
діяльності в 2011-2013 роках та станом на
квітень 2014 року є таким, що займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку послуг з розміщення реклами на
місцях категорії "D" (рішення № 102-р/к) і
"V" (рішення № 103-р/к).

3. КП "Харківський метрополітен" та ТОВ
"Мега-поліс-плюс", здійснюючи
антиконкурентну узгоджену поведінку
через укладання договорів на послуги з
надання місць категорії "D" (рішення №
102-р/к) і "V" (рішення № 103-р/к) для
розміщення реклами у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену
м.Харкова, додаткових угод до них та
створення непрозорої системи
розподілу рекламних місць, що призвела
до обмеження доступу на ринок послуг з
надання місць категорії "D" і "V" для
розміщення реклами у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену
м.Харкова інших покупців та до
суттєвого обмеження конкуренції на
ринку послуг з розміщення реклами на
місцях категорії "D" і "V" у салонах
вагонів рухомого складу метрополітену
м.Харкова, у тому числі монополізації
цього ринку, вчинили порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене пунктом 5 ч. 2
ст. 6 з урахуванням обставин, викладених
у ч. 2 ст. 8, пунктом 1 ст. 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій суб'єктів господарювання, які
стосуються обмеження доступу на ринок
послуг з надання місць категорії "D" і "V"
для розміщення реклами у салонах
вагонів рухомого складу метрополітену
м.Харкова інших покупців, що призвело
до суттєвого обмеження конкуренції на
ринку послуг з розміщення реклами на
місцях категорії "D" і "V" у салонах
вагонів рухомого складу метрополітену
м.Харкова, у тому числі монополізації
цього ринку.

4. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
за порушення, зазначене в п. 3
резолютивної частини, на КП
"Харківський метрополітен" накладено
штраф у розмірі по 68000,00 грн. за кожне
порушення (окремо за категоріями місць
"D" (рішення № 102-р/к) і "V" (рішення №
103-р/к).

5. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
за порушення, зазначене в п. 3
резолютивної частини, накласти на ТОВ
"Мега-поліс-плюс" штраф у розмірі …

6. Зобов'язано КП "Харківський
метрополітен" припинити порушення,
зазначене в п. 3 резолютивної частини
цього рішення, в двомісячний строк з
дня отримання цього рішення, про що
письмово повідомити Харківське
обласне територіальне відділення
Антимонопольного комітету України в
10-денний строк з дня припинення
порушення, шляхом:

- унеможливлення тимчасової відмови
клієнтів (рекламодавців або рекламних
агентств) від рекламних місць або їх
частини та оплати на них;

- інформування через офіційний сайт КП
"Харківський метрополітен" про вільні
рекламні місця та їх частини;

- затвердження та запровадження
порядку надання рекламних місць (та їх
частин) попередньо погодивши його з
Харківським обласним територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України."

Позивач вважає вищевказані рішення
адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
неправомірними через невідповідність
висновків, викладених у даних рішеннях,
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, у зв'язку з чим позивачем було
подано до суду відповідний позов.

Ретельно дослідивши докази, надані
сторонами на підтвердження обставин,
викладених у позовній заяві, та
заперечень проти позову, а також
надавши їм правову кваліфікацію, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог КП "Харківський
метрополітен", виходячи з наступного.

Згідно Статуту КП "Харківський
метрополітен" є комунальним унітарним
підприємством і діє як комунальне
комерційне підприємство. Підприємство,
як юридична особа, має відокремлене
майно, яке передано йому на праві
господарського відання.

Салони вагонів рухомого складу
метрополітену є частиною майна КП
"Харківський метрополітен", рекламні
місця в цих вагонах підприємство надає
на підставі договорів, здійснюючи
комерційну діяльність.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
товаром є предмет господарського
обороту, в тому числі продукція, роботи,
послуги, документи, що підтверджують
зобов'язання та права.

Згідно ст.1 Закону України "Про рекламу",
реклама - це інформація про особу чи
товар, розповсюджена в будь-якій формі
та в будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару.

Реклама може бути зовнішня, внутрішня,
реклама на транспорті, в засобах
масової інформації та інша.

Рекламні послуги це відносини,
пов'язані з виробництвом,
розповсюдженням та споживанням
реклами на території України.

Реклама на транспорті - це реклама, що
розміщується на території підприємств
транспорту загального користування,
метрополітену, зовнішній та внутрішній
поверхнях транспортних засобів та
споруд підприємств транспорту
загального користування і
метрополітену.

Територія метрополітену, як
підприємства електричного транспорту,
розташована на території міста
Харкова, і включає будівлі, споруди, що
належать метрополітену і розміщені в
різних частинах міста, тунелі метро
(лінії метрополітену), що проходять під
територією міста. Тобто, це територія
підприємства, а не територія міста.

Чинним законодавством не встановлено,
що територія одного підприємства є
територією ринку, не залежно від того,
яка кількість об'єктів розташована на
території підприємства і від місця їх
розташування.

Територія міста Харкова і територія
підприємства КП "Харківський
метрополітен" не ідентичні поняття і не
співпадають ні по об'єму, ні по суті.

Реклама на транспорті метрополітену -
це лише реклама, розміщена на території
підприємства.

Вказуючи у спірних рішеннях, що
об'єктами аналізу щодо визначення
монопольного становища на ринку послуг
з надання місць категорії "D" і "V" для
розміщення реклами у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену є
суб'єкти господарювання, які надають
послуги з надання місць категорії "D" і
"V", адміністративна колегія підмінює
поняття, так як на одному підприємстві
не може бути кілька суб'єктів
господарювання, що одночасно
розпоряджаються його майном. На
будь-якому підприємстві, не залежно від
форми власності, є лише один власник
або уповноважений ним орган, який
приймає рішення стосовно порядку дій
на своєму підприємстві.

Твердження відповідача, що КП
"Харківський метрополітен" займає
монопольне (домінуюче) становище з
часткою 100 % на власному підприємстві є
недоречним, оскільки підприємство не
може бути монополістом на території
свого підприємства.

Як свідчать матеріали справи, КП
"Харківський метрополітен" - це
транспортне підприємство, основним
видом діяльності якого є задоволення
потреб населення м.Харкова у безпечних
перевезеннях по лініям метрополітену
(п. 3.2. Статуту).

Послуги з надання рекламних місць не є
основною діяльністю підприємства.

Крім того, метрополітен є стратегічним
об'єктом, що охороняється, з обмеженим
доступом сторонніх осіб на його
територію, тому коло суб'єктів
господарювання, що мають доступ на
територію метрополітену обмежене,
оскільки головним завданням
метрополітену є безпека перевезення
пасажирів, яка пов'язана з постійним
контролем та перевіркою як рухомого
складу, так і споруд, будівель,
пристроїв.

У зв'язку з цим, розміщення реклами
навіть на об'єктах поблизу діючих ліній
метрополітену проводиться за
узгодженням з Управлінням
метрополітену (п. 2.4. розділу 2 Правил
технічної експлуатації Харківського
та Дніпропетровського метрополітенів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 854 від 04.11.2003р. і
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 12.05.2004р. за № 590/9189).

Ринок товару, відповідно до п. 5.1.
Методики визначення монопольного
становища суб'єктів господарювання на
ринку, затвердженої розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002р. № 317/6605 (далі Методика), це сфера
обороту товару (взаємозамінних
товарів), на який протягом певного часу
і в межах певної території є попит і
пропозиція.

Територіальні (географічні) межі ринку
- це територія зі сферою взаємовідносин
купівлі-продажу товару (групи товарів),
в межах якої за звичайних умов споживач
може легко задовольнити свій попит на
певний товар і яка може бути, як
правило, територією держави, області,
району, міста тощо або їх частинами.

Таким чином, законодавство не дає
визначення територіальних меж ринку
територією одного підприємства. Це як
мінімум місто або його частина.

Лінії проходження рухомого складу КП
"Харківський метрополітен" - це тунелі,
що належать метрополітену і не є межами
м.Харкова.

Територіальні межі ринку не
досліджувалися відповідачем взагалі,
як і товарні межі ринку.

Товарні межі ринку - це товар (товарна
група), сукупність схожих, однорідних
предметів господарського обороту, в
межах якої споживач за звичайних умов
може перейти від споживання певного
виду предметів господарського обороту
до споживання іншого.

Товарні межі ринку - це ринок послуг з
надання місць для розміщення реклами
у м.Харкові.

В м.Харкові надаються однорідні
послуги іншими суб'єктами
господарювання і споживач за
звичайних умов може перейти від одного
виду до іншого: від послуг з надання
місць на транспорті метрополітену до
послуг з надання місць на наземному
електротранспорті, автомобільному
транспорті, на зовнішній та внутрішній
поверхні будівель, на телебаченні, в
засобах інформації і т.д. Суб'єкти
господарювання можуть користуватися
одночасно кількома видами послуг з
надання місць для розміщення реклами.
Саме це і є група взаємозамінних
товарів (товарних груп), які мають для
продавців (постачальників, виробників),
покупців (споживачів, користувачів)
ознаки одного (подібного, аналогічного)
товару (товарної групи) за показниками
взаємозамінності.

Рекламу в метрополітені може бачити
обмежена кількість людей, а саме
пасажири метрополітену, кількість яких
складає близько 550 тис. осіб на день -
мешканців та гостей міста. Більша
частина харків'ян не має можливості
бачити рекламу в метро. Тому виробники
реклами, для охоплення найбільшого
кола споживачів, використовують, по
можливості, не один вид розміщення
реклами.

Так, суб'єкти господарювання, що брали
участь у опитуванні споживачів -
рекламодавців і рекламних агентств у
м.Харкові, яке проводилося Харківським
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України, у
своїй відповіді (арк. 213 справи №
2/01-25-14) зазначили, що надають рекламу на
всій території України, для чого
використовують всі законні засоби
зовнішньої реклами, у тому числі і
вагони в метро.

Тобто, рекламодавці не розцінюють
надання місць для розміщення реклами в
метрополітені, як вид послуг, який
неможливо замінити. А тим більше, не
розцінюють вибір конкретного місця для
розміщення реклами у вагонах рухомого
складу, як ринок послуг.

Таким чином, висновки відповідача про
відсутність замінників безпідставні.

Частка послуг з надання рекламних
місць, що надає метрополітен відносно
частки інших суб'єктів господарювання,
що надають місця для реклами у місті
Харкові відповідачем не встановлена, а
тому суд вважає, що відповідач не має
правових підстав приймати рішення про
монопольне становище КП "Харківський
метрополітен" на ринку послуг з надання
місць для розміщення реклами у
м.Харкові.

Відповідно до Положення про порядок
розташування реклами у КП "Харківський
метрополітен", затвердженого наказом
генерального директора, що діє на
метрополітені (далі Положення),
рекламне місце - це площа поверхні
об'єктів, на яких можуть бути
розташовані рекламоносії:

- скляні двері, наземні павільйони,
внутрішні перегородки;

- турнікети;

- зовнішня частина та салони вагонів;

- колійні стіни, підлога, стіни
пішпереходів, вестибулів, колони і т.д.

Тобто, салони вагонів - це один із
різновидів об'єктів, на яких умовно
можна визначити місце для рекламної
листівки. Для зручності рекламодавців
салони вагонів умовно розділені на
окремі частини - місця. Категорія місць
вказана в схемі розташування рекламних
місць у головних та проміжних вагонах
метрополітену, які є додатками до
наказів про затвердження порядку
розташування реклами: місце категорії
"D" - це місце на розсувних дверях
вагонів, місце категорії "V" - це
рекламне місце на вікні на прозорій
плівці.

Місця для розміщення реклами в вагонах
метрополітену умовно розділені
підприємством на категорії А, В, С, D, F, V,
S, T для зручності при укладанні
договорів та розрахунку вартості
послуги. Однак, всі ці категорії
знаходяться в салоні вагону метро,
майже ідентичні та мають практично
однакову ціну. Місця категорії "D" і "V"
слід розглядати як окремі "ринки"
товарів, "територіальними межами" яких
є вікна, розсувні двері або вагон
рухомого складу метрополітену, а не
межі м.Харків. Замінники цих місць на
місце під іншими літерами не
відрізняються нічим, крім місця
розташування. Тому твердження
відповідача, що послуга з надання місця
категорії "D" окремо, або "V" не має
замінників і виступає в якості
самостійного ринку є безпідставним, та
визначене з порушенням Методики
визначення монопольного становища
суб'єктів господарювання на ринку,
затвердженої розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002р. № 317/6605.

Дослідивши спірні рішення, суд не
погодився з викладеними у них доводами
відповідача.

Так, у спірних рішеннях позивач
зазначив, що у зв'язку з технічними
можливостями, за межами м.Харкова
неможливо надавати послуги з надання
місць категорії "D" і "V" для розміщення
реклами у салонах вагонів рухомого
складу метрополітену.

Суд вважає дане твердження
необґрунтованим, оскільки вказані
послуги не можливо надавати навіть за
межами підприємства, а точніше за
межами вагонів метрополітену.

Послуги, що надає метрополітен - це
надання рекламних місць на території
підприємства транспорту. Конкретне
розміщення рекламних листівок на
окремих об'єктах метрополітену чи їх
частинах складає порядок надання
послуг, і розміщення рекламної
листівки на конкретному місці не
створює самостійного ринку.

Також в рішеннях вказано, що за період,
який перевірявся, послуги з надання
місць категорії "D" і "V" надавалися
тільки КП "Харківський метрополітен"
внаслідок укладеного з Управлінням
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради договору, що свідчить про
відсутність конкурентів на ринку
зазначених послуг.

Суд не погоджується з даним
твердженням відповідача, оскільки
позивач, відповідно до діючого
законодавства веде самостійну
господарську діяльність і послуги з
реклами, є одним із видів
господарської діяльності, до того ж
допоміжним. Який саме договір з
Управлінням комунального майна
свідчить про відсутність конкурентів і
на підставі чого зроблено такі
висновки відповідачем не вказано.

Крім того, у рішеннях вказано, що між КП
"Харківський метрополітен" та ТОВ
"Мега-поліс-плюс" було укладено
договори на послуги по наданню місць
для розміщення реклами у салонах
вагонів метрополітену. На протязі
2011-2014р.р. діяли договори № 59/РПС від
16.12.2010р., № 107-2/СНД від 28.12.2011р., № 54-2/СНД
від 28.12.2012р., № 68/СНД від 30.12.2013р.

На думку відповідача умовами договору
встановлено обмеження клієнта на
використання поставлених КП
"Харківський метрополітен" товарів
(надання послуг). Суд вважає таке
твердження необґрунтованим, так як ні
одним пунктом договору не встановлено
обмеження використання поставлених
послуг.

За договором № 54-2/СНД від 28.12.2012р., що є
об'єктом аналізу в обох рішеннях,
метрополітен надає ТОВ
"Мега-поліс-плюс" місця майже всіх
категорій, що є у вагоні: А, В, С, D, F, V, T.
При цьому, відповідач виділяє тільки
дві категорії місць - "D" (рішення №
102-р/к) і "V" (рішення № 103-р/к), вказуючи, що
тільки за даними категоріями місць
вкладений договір створює бар'єри
доступу на ринок послуг інших покупців
та обмежує їх права. За іншими
категоріями місць цей договір бар'єрів
не створює.

Однак одні й ті ж умови договору можуть
або обмежувати доступ інших покупців (і
це має стосуватися всіх категорій
місць), або ні.

Типова форма договору, затверджена
наказом по підприємству і
використовується метрополітеном для
всіх контрагентів. Ніяких особливих
умов договори, укладені з ТОВ
"Мега-поліс-плюс" не містять, у тому
числі й на конкретні місця "D" і "V".

Додаткові угоди з усіма контрагентами
укладаються в залежності від їх потреб
у місцях для розміщення реклами. ТОВ
"Мега-поліс-плюс" не є виключенням.

Відповідач зазначає, що порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції стало можливим завдяки
тому, що КП "Харківський метрополітен"
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку послуг з надання
місць категорії "D" і "V" для розміщення
реклами у салонах вагонів рухомого
складу метрополітену м.Харкова.

Проте, приймаючи до уваги, що надання
послуг з розміщення реклами на місцях
категорії "D" і "V" у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену
м.Харкова не можна вважати ринком
послуг з надання місць для розміщення
реклами в м.Харкові, або його значною
частиною, застосування норм Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" є неприпустимим.

Відповідач у спірних рішеннях
зазначив, що укладання КП "Харківський
метрополітен" договорів та додаткових
угод до них з ТОВ "Мега-поліс-плюс" є
узгодженими діями. При цьому, КП
"Харківський метрополітен", ТОВ
"Мега-поліс-плюс" є учасниками
узгоджених дій.

З цього приводу слід зазначити, що
ведення господарської діяльності
передбачає наявність узгоджених дій,
оскільки господарська діяльність - це
волевиявлення суб'єкта господарювання,
змістом якого є намір вчинити ті чи
інші дії: продати чи купити товар,
виконати роботу та ін. Самі по собі
узгоджені дії є невід'ємним елементом
господарських відносин і
функціонування ринкової економіки.
Тому узгоджені дії не є порушенням
чинного законодавства.

Однак, спірні рішення містять висновок,
що ці дії позивача і третьої особи на
стороні позивача є антиконкурентною
узгодженою поведінкою, яка призвела до
суттєвого обмеження конкуренції на
ринку послуг з розміщення реклами на
місцях категорії "D" і "V" у салонах
вагонів рухомого складу метрополітену
м.Харкова, у тому числі монополізації
цього ринку.

Суд не погоджується з таким висновком
відповідача, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
конкуренція - це змагання між
суб'єктами господарювання з метою
здобуття завдяки власним досягненням
переваг над іншими суб'єктами
господарювання, внаслідок чого
споживачі, суб'єкти господарювання
мають можливість вибирати між кількома
продавцями, а окремий суб'єкт
господарювання не може визначати умови
обороту товарів на ринку.

Як зазначалося вище, "ринку" місць
категорії "D" і "V" не існує.

Оскільки двері і вікна вагонів
метрополітену не є ринком, то не може
бути і усунення з нього або обмеження
інших суб'єктів господарювання,
покупців, продавців.

Вибір контрагентів при укладанні
договорів гарантовано правовими
нормами.

Діючим законодавством гарантована
свобода підприємницької діяльності.

Так, відповідно до ст. 44 Господарського
кодексу України, підприємництво
здійснюється на основі вільного вибору
постачальників і споживачів продукції,
комерційного розрахунку та власного
комерційного ризику.

З урахуванням викладеного, КП
"Харківський метрополітен" має право
самостійно обирати споживачів
продукції і не має правових підстав
встановлювати об'єм (кількість) послуг,
що замовляє контрагент, так як це його
комерційний розрахунок.

Згідно ст. 67 ГК України, відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
визначено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що,
укладаючи договори на послуги по
наданню місць для розміщення рекламних
листівок у салонах вагонів
метрополітену з ТОВ "Мега-поліс-плюс",
метрополітен діяв у рамках діючого
законодавства.

Зазначені договори та додаткові угоди
до них, якими регулюється кількість
рекламних місць, які клієнт бажає
використовувати, не містять умов, що
мають ознаки антиконкурентних
узгоджених дій. Позивач не має права
нав'язувати клієнтові товар, в якому
він не має потреби. В той же час, у
відповідача не було заявок від
суб'єктів господарювання, бажаючих
зайняти одиничні місця, від яких
відмовилось ТОВ "Мега-поліс-плюс".

Всі контрагенти за договорами послуг з
надання рекламних місць на протязі дії
договору укладають додаткові угоди про
кількість рекламних місць та їх
категорію в залежності від своїх
потреб, наявності у них клієнтів і т.д.

Нав'язування умов договору є
втручанням у господарську діяльність
та порушенням свободи підприємництва,
яке ведеться контрагентом на власний
ризик.

Тому укладання додаткових угод це
звичайна процедура для всіх
контрагентів на всі рекламні місця і не
може свідчити про антиконкурентні
узгоджені дії.

Позивачем з суб'єктами господарювання
узгоджуються питання щодо надання
конкретних рекламних місць, виходячи
тільки з того критерію, чи є дані місця
вільними. За період, що перевірявся,
відсутні скарги на безпідставну
відмову у наданні місць.

Суд не погоджується з доводами
відповідача про те, що позивачем
приховується та не розповсюджується
інформація про звільнення рекламних
місць, оскільки відповідачем у спірних
рішеннях не наведено фактів відмови у
наданні вільних місць та встановлення
конкретних осіб, бажаючих укласти
договори на місця категорії "D" і V", в
той час коли вони були вільні.

З матеріалів справи вбачається, що на
письмові звернення суб'єктів
підприємницької діяльності щодо
надання можливості розміщення
рекламних листівок позивачем вчасно
надавалися відповіді про наявність
вільних рекламних місць.

Крім того, з наданих відповідачем
матеріалів опитування споживачів,
здійсненого з метою визначення
товарних меж ринку, вбачається, що
"відсутність вільних місць" не є
поширеною причиною, яка заважає
придбавати місця для розміщення
реклами в вагонах метрополітену
безпосередньо у КП "Харківський
метрополітен".

Обов'язок інформування потенційних
покупців через офіційний сайт про
вільні рекламні місця та їх частини,
який встановлено позивачу у пункті 6
спірних рішень, не передбачений чинним
законодавством.

На офіційному сайті КП "Харківський
метрополітен" розміщено інформацію
щодо умов розміщення реклами в метро:
документи, які необхідно мати для
укладення договору, адреса, за якою
необхідно звертатись з цього питання,
номер телефону та працівник
метрополітену - контактна особа, до
якої можна звернутись за поясненнями,
тобто, будь-яка особа може ознайомитись
з інформацією та звернутись за адресою
для більш детального розгляду питання.

Порядок надання послуг з розміщення
реклами всіх категорій місць у вагонах
метрополітену, в тому числі категорії
"D" і "V", є однаковим. Даний порядок
роз'яснюється всім, хто звертається для
розміщення реклами.

За таких обставин, суд не вбачає в діях
КП "Харківський метрополітен" щодо
укладення договорів з ТОВ
"Мега-поліс-плюс" узгоджених дій, які
призводять до суттєвого обмеження
конкуренції на всьому ринку чи в
значній його частині, у тому числі
монополізації відповідних ринків;
обмежують доступ на ринок інших
суб'єктів господарювання; призводять
до економічно необґрунтованого
підвищення цін або дефіциту товарів.

Відповідно до п. 6 ст.19 Господарського
кодексу України, органи державної
влади і посадові особи зобов'язані
здійснювати інспектування та
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання неупереджено,
об'єктивно і оперативно, дотримуючись
вимог законодавства, поважаючи права і
законні інтереси суб'єктів
господарювання.

Згідно ст. 38 Закону Украни "Про захист
економічної конкуренції", органи
Антимонопольного комітету України
можуть прийняти розпорядження про
об'єднання кількох справ в одну або про
виділення справи для окремого
розгляду.

Але за результатами планової перевірки
дотримання КП "Харківський
метрополітен" законодавства про захист
економічної конкуренції Харківським
обласним територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
було прийнято чотири подібних рішення
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу:

1) № 102-р/к по справі № 2/01-25-14 від 25.04.2014р.
щодо монопольного (домінуючого)
становища та антиконкурентних
узгоджених дій на ринку послуг з
надання місць категорії "D" для
розміщення реклами у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену в межах
м.Харкова ;

2) № 103-р/к по справі № 2/01-26-14 від 25.04.2014р.
щодо монопольного (домінуючого)
становища та антиконкурентних
узгоджених дій на ринку послуг з
надання місць категорії "V" для
розміщення реклами у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену в межах
м.Харкова ;

3) № 105-р/к по справі № 2/01-27-14 від 29.04.2014р.
щодо монопольного (домінуючого)
становища та антиконкурентних
узгоджених дій на ринку послуг з
надання місць категорії "В", "С", "F"
(оспорювань рішення) для розміщення
реклами у салонах вагонів рухомого
складу метрополітену в межах м.Харкова;

4) № 107-р/к по справі № 2/01-28-14 від 29.04.2014р.
щодо монопольного (домінуючого)
становища та антиконкурентних
узгоджених дій на ринку послуг з
надання місць категорії "А" для
розміщення реклами у салонах вагонів
рухомого складу метрополітену в межах
м.Харкова (копії рішень додаються).

Відповідач виносить рішення про
застосування санкцій по кожній
категорії місць - окремо, кожне з яких
передбачає стягнення штрафу у розмірі
68000,00 грн.

Фактично, навіть коли вважати, що
допущено порушення, то за одне й те ж
порушення відповідачем застосовується
кілька раз однакове покарання.

Як встановлено судом, матеріали
вищевказаних справ сформовано на
підставі одних і тих же доказів, які
містяться лише в матеріалах справи №
2/01-25-14. Опитування та дослідження
окремо по категоріях місць не
проводилось.

В трьох справах розглядалась окрема
категорія місць як самостійний "ринок",
в справі № 2/01-27-14 було об'єднано три
категорії місць. Принцип таких дій
відповідача є незрозумілим та
неаргументованим.

Це свідчить про упереджені дії
відповідача, так як коли б окрема
категорія місць не розглядалась як
"ринок", то не можливо було б говорити
про монопольне становище,
антиконкурентні узгоджені дії та
застосування санкцій за порушення
антимонопольного законодавства.

У п. 7 рішень відповідач зобов'язує
позивача припинити порушення,
зазначене в п. 3 резолютивної частини, а
саме, припинити антиконкурентні
узгоджені дії, шляхом унеможливлення
тимчасової відмови клієнтів від
рекламних місць та плати за них;
інформування через офіційний сайт КП
"Харківський метрополітен" про вільні
рекламні місця та їх частини;
затвердження та запровадження порядку
надання рекламних місць (та їх частин),
попередньо погодивши його з
Харківським обласним територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України.

Проте, зобов'язання клієнта не
відмовлятись від рекламних місць та
платити за місця, в яких у клієнта немає
потреби, слід розглядати як
нав'язування товару, не потрібного
контрагенту, що є зловживанням
монопольним становищем, відповідно до
ст. 29 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 15 Закону України "Про доступ
до публічної інформації", розпорядники
інформації зобов'язані оприлюднювати
перелік та умови отримання послуг, що
надаються цими органами, форми і зразки
документів, правила їх заповнення, що
метрополітеном виконується.
Зобов'язання інформування через
офіційний сайт КП "Харківський
метрополітен" про вільні рекламні
місця та їх частини діючим
законодавством не передбачено.

Зобов'язання метрополітену щодо
затвердження та запровадження порядку
надання рекламних місць (та їх частин),
а також попереднє погодження його з
Харківським обласним територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України, є порушенням п. 1 ст. 18 Закону
України "Про рекламу", згідно якої
розміщення реклами на транспорті
погоджується лише з власниками
об'єктів транспорту або уповноваженими
ними органами (особами).

Суд також не погоджується з думкою
відповідача, що КП "Харківський
метрополітен" та ТОВ "Мега-поліс-плюс"
надають однакові послуги, але за різною
ціною та позбавляють можливості інших
покупців (рекламні агентства) укладати
договори безпосередньо з КП
"Харківський метрополітен" на вільні
місця категорій "D" та "V" для розміщення
реклами у салонах вагонів рухомого
складу метрополітену, тобто шляхом
погодженої антиконкурентної поведінки
(укладання договорів та додаткових
угод) обмежують доступ на ринок послуг
з надання місць категорій "D" та "V".

У тексті рішень (стор. 9 абз. 7) зазначено,
що внаслідок укладення між КП
"Харківський метрополітен" і ТОВ
"Мега-поліс-плюс" договорів на послуги
по наданню місць для розміщення
реклами у салонах вагонів
метрополітену лише ТОВ
"Мега-поліс-плюс" надає послуги з
розміщення реклами на місцях категорій
"D" та "V" у салонах рухомого складу
метрополітену.

Послуги по наданню місць для
розміщення реклами та послуги з
розміщення реклами - це дві різні
послуги. Остання складається з
виготовлення рекламної продукції,
забезпечення її монтажу і демонтажу та
іншого, з чого складається ціна послуг
на розміщення реклами. Тому не слід
ототожнювати діяльність КП
"Харківський метрополітен" та ТОВ
"Мега-поліс-плюс", а також порівнювати
ціни на їх послуги.

У п. 2.3.5 Договору на послуги по наданню
місць для розміщення реклами у салонах
вагонів метрополітену визначено
обов'язок клієнта не передавати свої
обов'язки по Договору як в цілому, так і
частково третім особам. Перелік
обов'язків Клієнта визначено в п. 2.3.
Договору.

Тобто, відповідачем зроблено невірний
висновок, що позивачем було
встановлено стосовно клієнта
обмеження на використання поставлених
товарів (наданих послуг).

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про відсутність в діях КП
"Харківський метрополітен" порушень
законодавства про захист економічної
конкуренції та визнав пункти 1, 3, 4, 6
рішень адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу від 25.04.2014р. по справі № 2/01-25-14 та
по справі № 2/01-26-14 необґрунтованими та
такими, що не відповідають вимогам
діючого законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
"Харківський метрополітен"
обґрунтовані, підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами
та підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судові витрати суд вважає за необхідне
покласти на відповідача. Вирішуючи
питання розподілу судових витрат, суд
керується ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої стороні, на користь
якої відбулося рішення, господарський
суд відшкодовує мито за рахунок другої
сторони і в тому разі, коли друга
сторона звільнена від сплати судового
збору.

У зв'язку з тим, що у даному судовому
засіданні господарський спір було
вирішено по суті, суд не вбачає підстав
для задоволення клопотання позивача
про зупинення виконання рішень
адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України, які
підлягають скасуванню у спірних
частинах, до закінчення судового
розгляду справи.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. 627 Цивільного кодексу України, ст.ст.
19, 44, 67 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 38 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", ст.ст. 1, 88
Закону України "Про рекламу", ст. 15
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсними пункти 1, 3, 4 та 6
рішення адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
102-р/к від 25.04.2014р. по справі № 2/01-25-14.

Визнати недійсними пункти 1, 3, 4 та 6
рішення адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
103-р/к від 25.04.2014р. по справі № 2/01-26-14.

Стягнути з Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України (61022,
м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 6
під'їзд, 1 поверх; ) на
користь Комунального підприємства
"Харківський метрополітен" (61052,
м.Харків, вул.Енгельса, 29; ) - 2436,00 грн. витрат з оплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.08.2014 р.

Суддя Н.М. Кухар