ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.Справа № 916/2552/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Мирошниченко М.А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Стрельникова Л.Ю. - за
дорученням

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Шампань
України"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 05 серпня 2014 року

у справі № 916/2552/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Шампань України"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елітметалюг"

про стягнення 48646 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

27.06.2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Шампань України"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елітметалюг" про
стягнення грошових коштів в сумі 48.646
грн.

Позов мотивований тим,
відповідно до усної домовленості
позивач платіжним дорученням № 416 від
28.03.2014 р. на підставі рахунку-фактури
відповідача № СФ-0000053 від 28.03.2014 р.
перерахував на рахунок останнього в
якості попередньої передоплати за
товар: дріт стальний, оцинкований у
кількості 10.000 тон, грошові кошти у сумі
45.040 грн. Але, відповідач вищезазначений
товар не поставив позивачеві, у зв'язку
з чим останній просить на підставі ст.
693 ЦК України стягнути з відповідача на
свою користь вищезазначені грошові
кошти, а також 351 грн. 68 коп. - 3 % річних,
3254 грн. 32 коп. - інфляційних витрат, та 1827
грн. - понесених витрат на сплату
судового збору за подання позову.

Відповідач будучи
своєчасно та належним чином
повідомленим про день, час і місце
розгляду справи відзив на позов не
надав та його представник жодного разу
в судове засідання не з'явився,
внаслідок чого справа була розглянута
місцевим судом за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 05.08.2014 р. (суддя
Рога Н.В.) у задоволені позову
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивач не надав доказів звернення до
відповідача з вимогою щодо поставки
товару чи повернення грошових коштів, а
тому строк виконання зобов'язання
передбачений ст. 530 ЦК України для
відповідача ще не настав, внаслідок
чого підстави для задоволення позову -
відсутні. Оскільки, позовні вимоги щодо
стягнення 3% річних та інфляційних
витрат є похідними вимогами від
основної вимоги, яка не підлягає
задоволенню, то підстави і для
задоволення цих похідних вимог також
відсутні.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення місцевого суду
скасувати, оскільки воно не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалено з порушеннями норм
матеріального права та постановити
нове рішення, яким задовольнити його
позов у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що
місцевим судом не було розглянуто
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи, а також викладено
неправдиві відомості щодо присутності
представника позивача у судовому
засіданні, що й потягло за собою
неможливість подання до суду першої
інстанції вимоги про поставку товару
та докази її направлення
відповідачеві.

До апеляційної скарги заявником
додані копії додаткових доказів,
зокрема: клопотання про відкладення
розгляду справи від 05.08.2014 р., вимога
щодо поставки товару від 28.03.2014 р. та
докази її надіслання відповідачеві.

В судовому засіданні
представник скаржника заявив
клопотання про залучення вищевказаних
додаткових доказів до матеріалів
справи посилаючись на те, що в
оскарженому рішенні місцевим судом не
було розглянуто його клопотання про
відкладення розгляду справи, а також
викладено неправдиві відомості щодо
присутності його представника в
судовому засіданні, що позбавило
останнього можливості надати ці докази
суду першої інстанції.

Зазначене клопотання визнано
колегією суддів необґрунтованим та
відхилено з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи на іншу дату, тому
залучати до матеріалів справи ще й
копію названого клопотання є
недоречним.

Як вбачається з матеріалів
справи скаржник є позивачем у справі і
тому відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України саме він повинний довести
належними та допустимими доказами
обґрунтованість своїх позовних вимог
та надати такі докази до суду за
власною ініціативою.

Ухвалою місцевого суду від
01.07.2014 р. порушено провадження у справі
за вищеназваними позовними вимогами
скаржника та розгляд справи призначено
на 22.07.2014 о 12:30. При цьому, позивач був
зобов'язаний надати до суду: оригінал
рахунку-фактури № СФ-0000053 від 28.03.2014 р.,
докази наявності домовленості з
відповідачем щодо поставки товару
протягом двох днів з моменту оплати,
оригінал та належним чином засвідчену
копію платіжного доручення № 416 від
28.03.2014 р., розрахунок 3% річних та
інфляційних та повний текст його
Статуту.

В судовому засіданні 22.07.2014 р.
представник скаржника п. Стрельникова
Л.Ю. приймала безпосередню участь та
надала частину витребуваних судом
документів, зокрема: копію Статуту
позивача, оригінал платіжного
доручення № 416 від 28.03.2014 р., оригінал
банківської виписки ТОВ „Шампань
України" та розрахунок 3% річних та
інфляційних.

Доказів наявності домовленості
з відповідачем щодо поставки товару
протягом двох днів з моменту оплати або
будь в який інший термін позивач суду
не надав, чим не виконав вимоги
останнього.

Ухвалою місцевого суду від
22.07.2014 р. розгляд справи відкладений на
05.08.2014 р. о 12:30 та позивач зобов'язаний
надати до суду оригінал
рахунку-фактури № СФ-0000053 від 28.03.2014 р.

05.08.2014 р. представник скаржника
в судове засідання не з'явився, але в
цей день від нього надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи на
іншу дату, у зв'язку з його терміновим
відрядженням. При цьому, у названому
клопотанні позивач взагалі не
посилається на те, що він має намір в
наступному надати до суду будь-які
додаткові докази.

З протоколу судового засідання
місцевого суду від 05.08.2014 р. вбачається,
що клопотання позивача про перенесення
розгляду справи на іншу дату було
відхилено, як необґрунтоване та
прийнято рішення про розгляд справи за
відсутністю представників обох сторін.

Але, з тексту оскарженого
рішення видно, що місцевим судом в
ньому помилково зазначено, що
представник позивача п. Стрельникова
Л.Ю. приймала участь в розгляді справи
та не відображений факт відхилення
судом клопотання останньої про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, що є порушенням вимог п. п. 2, 3 ст. 84
ГПК України.

Однак, згідно ч. 2 ст. 104 ГПК
України порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

З протоколу судового засідання
від 05.08.2014 р. видно, що відхиляючи
клопотання позивача про перенесення
розгляду справи на іншу дату місцевий
суд підставне виходив з того, що
вказана позивачем у клопотанні причина
про перенесення судового засідання не
є достатньою, оскільки представництво
інтересів останнього могло
здійснюватися любою іншою особою в
силу повноваження, що ґрунтується на
довіреності. Поважною причиною
перенесення судового засідання може
вважатися та, існування якої зумовлено
факторами об'єктивного характеру, які
не залежать від волі заявника, тобто ні
за яких обставин не можуть бути ним
змінені чи усунуті, а таких обставин, у
даному випадку, не було, у зв'язку з чим
суд першої інстанції правомірно, без
будь-яких порушень процесуальних прав
обох сторін розглянув справу за
відсутністю їх представників за
наявними у справі матеріалами в
порядку ст. 75 ГПК України, так як
сторони були своєчасно та належним
чином повідомлені про день, час і місце
розгляду справи, але не скористались
своїм правом на участь їх
представників у розгляді справи судом
першої інстанції.

Враховуючи те, що справа
знаходилась у провадженні місцевого
суду з 01.07.2014 р. по 05.08.2014 р., то колегія
суддів вважає, що цей строк є цілком
розумним та достатнім для подання
сторонами до суду всіх необхідних
доказів, у тому числі і доданих до
апеляційної скарги, за умови існування
такого бажання у сторін. При цьому,
будь-які об'єктивні перешкоди для
виконання цих дій у жодної із сторін
були відсутні.

Крім того, місцевий суд
зобов'язував позивача надати докази
наявності домовленості з відповідачем
щодо поставки товару протягом двох
днів з моменту оплати. Але, останній ані
таких доказів, ані доказів, що свідчать
про настання строку виконання
зобов'язання відповідачем суду не
надав, внаслідок чого справа була
правомірно розглянута судом першої
інстанції за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Вищенаведене свідчить про те, що
додані позивачем до апеляційної скарги
додаткові докази не були подані ним до
суду першої інстанції не з причин, що не
залежали від нього, а внаслідок
особистої недбалості, у зв'язку з чим
підстави для їх залучення до
матеріалів справи - відсутні, згідно ч. 1
ст. 101 ГПК України, внаслідок чого
протилежні доводи скаржника до уваги
прийнятими бути не можуть.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Відповідач був своєчасно та
належним чином повідомлений про день,
часі місце розгляду справи, але не
скористався своїм правом на участь в
розгляді справи апеляційним судом.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено судом
першої інстанції відповідно до усної
домовленості сторін позивач платіжним
дорученням № 416 від 28.03.2014 р. на підставі
рахунку-фактури відповідача № СФ-0000053
від 28.03.2014 р. перерахував на рахунок
останнього в якості попередньої
передоплати за товар: дріт стальний,
оцинкований в кількості 10.000 тон,
грошові кошти у сумі 45.040 грн.

Як свідчать матеріали справи
відповідач обумовлений у
рахунку-фактурі товар не поставив
позивачеві.

Ретельно дослідивши матеріали
справи суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що між
сторонами у справі був укладений
правочин, який породжує певні обов'язки
без дотримання письмової форми
правочину, а надані рахунок-фактура №
СФ-0000053 від 28.03.2014 р. та платіжне
доручення № 416 від 28.03.2014 р. на суму 45040
грн., свідчать про те, що сторони
погодили істотні умови договору
поставки товару на загальну суму 95040
грн., тобто на підставі названого
правочину у відповідача виникли
майнові зобов'язання перед позивачем з
поставки дроту стального, оцинкованого
в кількості 10.000 тон, а у останнього
виникло право вимоги на підставі ч. 2 ст.
693 ЦК України щодо поставки цього
товару або щодо повернення грошових
коштів отриманих в якості попередньої
оплати за товар в сумі 45040 грн.

Але, при цьому, конкретний строк
виконання зобов'язання відповідачем
щодо поставки товару позивачеві
сторонами не погоджений, ані в
вищеназваних письмових документах, ані
будь-яким іншим способом, у зв'язку з
чим місцевий суд дійшов до
правомірного висновку про те, що до
правовідносин сторін повинні бути
застосовані вимоги ст. 530 ЦК України
якою передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Оскільки, в матеріалах справи
відсутні докази того, що позивач
звертався до відповідача з вимогою
щодо поставки товару або повернення
грошових коштів отриманих в якості
попередньої оплати, то суд першої
інстанції дійшов до підставного
висновку про те, що строк повернення
грошових коштів, або поставки товару,
відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України, для відповідача ще не настав, а
тому правомірно залишив ці позовні
вимоги без задоволення.

Так як, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача: 351 грн. 68 коп. - 3
% річних та 3254 грн. 32 коп. - інфляційних
витрат є похідними вимогами від
основної вимоги, у задоволені якої
відмовлено, то місцевий суд правомірно
залишив без задоволення і ці похідні
вимоги позивача.

При викладених обставинах
колегія суддів не знаходить підстав
для скасування оскарженого рішення
місцевого суду, оскільки згідно ч. 2 ст.
104 ГПК України порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення, а оскільки
вищезазначені порушення місцевим
судом норм процесуального права
(помилкове зазначення в оскарженому
рішенні, що представник позивача п.
Стрельникова Л.Ю. приймала участь в
розгляді справи та не відображення
факту відхилення судом клопотання
останньої про відкладення розгляду
справи на іншу дату, що є порушенням
вимог п. п. 2, 3 ст. 84 ГПК України) не
призвели до прийняття неправильного
рішення місцевим судом, то підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для
зміни чи скасування цього рішення -
відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105
ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Одеської області від 05.08.2014 року у
справі № 916/2552/14 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Шампань
України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 19.09.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.