ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014 р.
Справа №917/1646/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Грано СВ",
вул.Паризької Комуни, 7, м.Черкаси,18000

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи",
вул.Котовського,1а, м. Карлівка,
Карлівський район, Полтавська
область,39500

про стягнення грошових коштів у сумі
38522,83 грн.

Суддя Мацко О.С.

Представники:

від позивача: Ульянов С.М., довіреність
від 05.08.2014 р.

від відповідача: не з'явився, належним
чином повідомлений.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
ст.85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості у сумі 38522,83 грн., з яких
34000,00 грн. - сума основного боргу за
договором транспортно-експедиційного
обслуговування від 19.08.2013р., 3930,40 грн.
інфляційних за період з січня по
червень 2014р. та 592,43 грн. - 3% річних за
період з січня по липень 2014р.

Представник позивача на позовних
вимогах наполягає з мотивів,
зазначених у позовній заяві, зокрема,
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору
транспортно-експедиційного
обслуговування від 19.08.2013р. в частині
оплати наданих послуг.

Відповідач вимоги попередніх ухвал
суду не виконав, явку представника у
судове засідання жодного разу не
забезпечив, хоча про час і місце його
проведення був повідомлений належним
чином (поштові повідомлення про
вручення ухвал суду від 13.08.2014р. та від
26.08.2014р. - у матер.справи).Відомості рпо
державну реєстрацію відповідача
підтверджуються Випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (арк.справи
23).

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення встановленого ст. 69
ГПК України строку вирішення спору,
відсутність клопотання щодо
продовження строку вирішення спору,
суд не оцінює неявку представника
відповідача у судове засідання як
підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши наявні у
матеріалах справи докази, суд
встановив:

19.08.2013 р. між сторонами був укладений
договір на транспортно-експедиційне
обслуговування № 19/08/13 (далі - договір,
а.с. - 8-9, оригінал оглянуто у засіданні),
згідно якого відповідач (клієнт)
доручає, а позивач (експедитор)
зобов'язується за плату і за рахунок
відповідача організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу (п.1.1
договору).

Згідно п. 5.1 Договору вартість
експедиторських послуг обумовлюються
в Додаткових угодах, які
застосовуються до кожної товарної
партії і місця розвантаження. Сума
договору складається із сум, вказаних у
додаткових угодах (п. 5.2 Договору).

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що
розрахунки по даному договору
здійснюються наступним чином:
попередня оплати в розмірі 80% від суми
вказаної в додатковій угоді до
договору здійснюється на
розрахунковий рахунок позивача на
протязі 2 банківських днів з моменту
підписання конкретної додаткової
угоди, і 20% по факту відвантаження

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного здійснення розрахунків між
клієнтом та експедитором (п. 10.1
Договору).

Як вбачається з позовної заяви, позивач
на виконання умов договору були
провдені наступні роботи:

- 01.10.2013 р. позивачем були надані
послуги по перевезенню сої на загальну
суму 84500,00 грн., що підтверджується
актом здачі - прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000263 (копія акту в матер.
спр., а.с. - 17, оригінал оглянуто у
засіданні);

- 30.12.2013 р. позивачем були надані
послуги по перевезенню кукурудзи на
загальну суму 354 000,00 грн., що
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) №0У-0000453 (копія
акту в матер. спр., а.с. - 18, оригінал
оглянуто у засіданні).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав
зобов'язання за вищезазначеним
Договором щодо перевезення та надав
послуги на загальну суму 438500,00 грн.
Відповідач відповідно до Актів здачі-
прийняття робіт (надання послуг)
послуги прийняв без зауважень, але у
встановлені у Договорі строки оплатив
їх частково на суму 404 500,00 грн. (докази
часткової оплати в матер. спр., а.с. - 13-16),
у зв'язку з чим заборгованість
останнього на момент подання позову та
розгляду даної справи, за даними
позивача, складає 34000,00 грн. -
неоплаченою залишилася частина
заборгованості за актом від 30.12.2013р.
Даний факт не спростовується
відповідачем. Позивачем надано
додаткову угоду від 04.12.2013р. №2 до
договору, якою визначено ціну
перевезення 32-х вагонів (2 тисячі
тонн+-1-%) кукурудзи фуражної у грудні
2013р. за ціною 177 грн. за тонну (з ПДВ), що в
загальному становить 354 000,00 грн.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України
позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача 3930,40 грн. інфляційних
втрат за період з січня 2014 р. по червень
2014 р. та 592,43 грн. 3% річних за період з
січня по липень 2014р.

Таким чином, загальна сума, заявлена до
стягнення, становить 38522,83 грн.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
транспортного експедирування, за яким
в силу ч. 1 ст. 929 ЦК України, одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 931 ЦК України встановлено, що
розмір плати експедиторові
встановлюється договором
транспортного експедирування, якщо
інше не встановлено законом. Якщо
розмір плати не встановлений, клієнт
повинен виплатити експедитору розумну
плату.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

На підставі матеріалів справи, поданих
сторонами доказів суд дійшов висновку,
що позовні вимоги щодо стягнення
основного боргу в сумі 34000,00 грн. є
правомірними, обґрунтованими,
підтверджуються належними та
допустимими доказами (договір на
транспортно-експедиційне
обслуговування, Акти
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг), додаткова угода №2,
залізничні накладні за грудень 2013р.) та
підлягають задоволенню. Дані обставини
відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

Судом перевірено методику нарахування
інфляційних втрат та 3% річних за
допомогою калькулятора ІПС "Ліга"; за
результатами перерахунку суд дійшов до
висновку, що заявлені суми інфляційних
втрат та 3% річних не перевищують їх
розмір за розрахунками суду, тож
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача інфляційних та річних
також підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази
обґрунтованості та правомірності
позовних вимог; відповідач правами,
наданими йому ГПК України, не
скористався, жодних заперечень проти
позову не надав.

За викладеного, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спору, господарський суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем,
підлягає відшкодуванню йому за рахунок
відповідача відповідно до приписів
ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 32, 33,43,49,75, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи"
(вул.Котовського,1а, м. Карлівка,
Карлівський район, Полтавська
область,39500, код ЄДРПОУ 3427875) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Грано СВ"
(вул.Паризької Комуни, 7, м.Черкаси,18000,
, р/р 6700 в АТ
«Укрсиббанк», МФО 351005) 34000,00 грн.
основного боргу, 3930,40 грн. інфляційних
втрат, 592,43 грн. 3% річних та 1827,00 грн.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.09.2014р.

Суддя
О.С. Мацко