ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014 року Справа №
904/5620/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Пруднікова В.В.
-доповідача

суддів:Орєшкіної Е.В., Крутовських В.І.

Секретар судового засідання
Євстигнеєва Т.О.

Зміна складу судової колегії відбулась
на підставі розпорядження голови суду
Євстигнеєва О.С. від 04.09.14р.

Представники сторін:

від позивача: Стрілець О.С.,
представник, довіреність № 155 від 02.01.14;

від відповідача: Дарій Л.М.,
представник, довіреність № 52-16/49 від
23.01.14;

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р.
у справі №904/5620/14

за позовом: Державного підприємства
"Одеська залізниця ", м. Одеса

до: Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг

про: стягнення 16 350, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.14р. у
справі № 904/5620/14 (суддя Васильєв О.Ю.)
позов задоволено. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на користь позивача -
Державного підприємства "Одеська
залізниця" 16 350,00 грн. - штрафу за
неправильно зазначену у накладній масу
вантажу.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, де просить суд скасувати
оскаржене рішення та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Публічним акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг
направлено на адресу ГП МТП «Южний»
станція призначення Берегова Одеської
залізниці п»ятнадцять вагонів з
вантажем - концентрат залізорудний за
накладною № 46643730 від від 04.03.2014р.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України - залізнична накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу,
яка укладається між
вантажовідправником та залізницею на
користь третьої особи - одержувача.

Відповідно до п.2.1 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000р. № 644,
вантажовідправник при заповненні
перевізних документів повинен
зазначити точну масу вантажу.

Відповідно до абз. 2 п. 1.3 "Правил
оформлення перевізних документів",
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.00 № 644, усі відомості,
передбачені формою бланка перевізного
документа, повинні бути внесені
відправником до відповідних граф.
Виправлення не допускаються, у разі
зміни відомостей, внесених до
перевізного документа відправник
зобов"язаний заповнити новий
перевізний документ.

На станції Тимкове Одеської залізниці
на підставі ст. 24 Статуту залізницею
проведено перевірку маси вантажу,
зокрема, у вагоні № 56177967. В результаті
переважування вантажу у вказаному
вагоні було виявлено розбіжності між
даними, вказаними у накладній, з
фактичною масою вантажу. Складено
комерційний акт АА № 057726/37/7 від 04.03.14р.

Відповідно до вищезазначеного
комерційного акту за документом
значиться вантаж - концентрат
залізорудний вологий, маса вантажу за
документом - 68800 кг, тара 23000 кг, після
переваження вантажу у вагоні № 56177967 на
справних 150т залізничних статичних
вагах на станції Тимково, вага брутто
виявилася 93920 кг, тара по документу -
23000кг, нетто 70920 кг, за документом
значиться нето 68800 кг, тара 23000, що
більше перевізного документа на 2420 кг
понад вантажопід»ємності вагона на 1920
кг. За документом навантаження в вагоні
виявилось навалом, пагорбоподібне в
чотири пагорби. Вагон щільнодвірний
вивантажувальні люки зачинені щільно.
За технічним паспортом значиться
вантажопід»ємність вагону 69, 0, тара
вагона 22, 4т. Переваження вагона
проводив старший приймальник поїзду, у
присутності приймальника поїзду
Леонченко. При повторному
переважуванні, вага більше документа
на 2420 кг, надмірне перенавантаження
вагону на 1920 кг підтвердилось.

Відповідно до ст. 307 Господарського
кодексу України, положення якої
кореспондуються із положеннями ст. 909
Цивільного кодексу України, за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу
України, перевізник відповідає за
збереження вантажу з моменту прийняття
його до перевезення та до видачі
одержувачеві, якщо не доведе, що втрата,
нестача, псування або пошкодження
вантажу сталися внаслідок обставин,
яким перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятого до перевезення вантажу у
розмірі фактичної шкоди, якщо не
доведе, що це сталося не з його вини.

Як передбачено ч. 1 ст. 314 Господарського
кодексу України, перевізник несе
відповідальність за втрату, нестачу та
пошкодження прийнятого до перевезення
вантажу, якщо не доведе, що втрата,
нестача або пошкодження сталися не з
його вини.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць
України, під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса; маса
вантажів визначається відправником.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць
України, вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності, або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту Залізниць,
за неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць
України, за пред'явлення вантажу, який
заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

На підставі зазначеного, позивачем
було нараховано відповідачу штрафні
санкції за неправильно зазначені
відомості у накладній № 46643730 на суму 16
350, 00 грн.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на те, що суд не врахував
положень п.1.11, та п. 2.6 Правил
розрахунків за перевезення вантажів є
безпідставним, оскільки штраф, що є
предметом спору, виник не через
затримку вагонів з експортними
вантажами, а через те, що
вантажовідправник неправильно
зазначив у накладній № 46643730 масу
вантажу. Відповідно до роз»яснеь
Призидії Вищого господарського суду
України№04-5/225 від 29.09.08р. Статут не
містить чітких приписів стосовно того
якій саме залізниці (відправлення,
призначення чи транзитній) належить
право вимагати стягнення штрафу за
неправильно зазначені відомості у
накладній, тому такі позови можуть
заявляти як залізниці відправлення так
і призначення або транзитні.

За викладених вище обставин суд першої
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Під час розгляду спору в суді першої
інстанції, відповідачем було заявлено
клопотання про зменшення розміру
підлягаючих стягненню нарахованих
штрафних санкцій.

В обгрунтування заявленого клопотання
відповідач зазначає, що позивачу, у
зв»язку з неправильним зазначенням
відомостей у накладній, не завдано
збитків.

Відповідно до п.1 ст.233 Господарського
кодексу України суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступень виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно із ч.3 ст.551 Цивільного Кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невеликий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського
процесуального Кодексу України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз наведених норм
свідчить про те, що зменшення розміру
штрафу це право суду, а не його
обов'язок, при якому повинні
враховуватись певні обставини, які в
своїй сукупності утворюють
винятковість.

Нарахований позивачем на підставі
ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України
штраф підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв»язку з цим
збитків.

Відповідно до статті 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем в обґрунтування
заявленого клопотання про зменшення
розміру штрафу не надано жодних
доказів. Під час розгляду апеляційної
скарги було встановлено відсутність у
відповідача будь-яких доказів на
підтвердження винятковості випадку
для зменшення розміру штрафу. За таких
обставин колегія суддів вважає,
господарський суд правомірно відмовив
в задоволенні заявленого клопотання, у
зв»язку з відсутністю підстав для
зменшення розміру штрафних санкцій.

За викладених обставин оскаржене
рішення господарського суду
Дніпропетровської області відповідає
матеріалам справи та нормам діючого
законодавства. Доводи відповідача,
викладені в апеляційній скарзі не
можуть служити підставою для його
зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України,
апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р.
у справі №904/5620/14- залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р.
у справі №904/5620/14- залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
порядку і строки визначені ст. 110
Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
В.В. Прудніков

Суддя
В.І. Крутовських

Суддя
Е.В. Орєшкіна

22.09.14