П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2014 року
м. Київ

Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого Барбари В.П.,

суддів: Балюка М.І., Берднік І.С., Гуля
В.С., Жайворонок Т.Є., Колесника П.І.,
Шицького І.Б., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
(далі - ПАТ «Укрексімбанк») про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 1 квітня 2014 року у справі
№ Б3/122-12 за заявою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сітістейтсервіс»
(далі - ТОВ «Сітістейтсервіс») про
визнання банкрутом товариства з
обмеженою відповідальністю «Алта
Проперті» (далі - ТОВ «Алта Проперті»),

встановила:

До Верховного Суду України звернулося
ПАТ «Укрексімбанк» із заявою про
перегляд постанови Вищого
господарського суду України від
1 квітня 2014 року у справі №
Б3/122-12 із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України, в якій просило скасувати
ухвалу господарського суду Київської
області від 12
листопада 2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 21 січня 2014 року
в частині відхилення вимог ПАТ
«Укрексімбанк» до ТОВ «Алта Проперті»
у розмірі 94 829 137,61 грн, постанову Вищого
господарського суду України від 1
квітня 2014 року та прийняти нове
рішення, яким визнати ПАТ
«Укрексімбанк» кредитором ТОВ «Алта
Проперті» з вимогами у розмірі 759 964 763,22
грн та окремо внести до реєстру вимог
кредиторів грошові вимоги ПАТ
«Укрексімбанк» у розмірі 94 829 137,61 грн як
такі, що забезпечені заставою майна ТОВ
«Алта Проперті», а також внести окремо
до реєстру відомості про майно ТОВ
«Алта Проперті», яке є предметом
іпотеки.

Заяву мотивовано тим, що зокрема у
справах № 42/6б та № Б22/144-10/8 Вищий
господарський суд України,
застосувавши до спірних правовідносин
ті самі норми матеріального права,
дійшов висновку, що оскільки боржник у
справі про банкрутство виступив
майновим поручителем, передавши майно
в іпотеку банку у забезпечення
виконання зобов'язань третьої особи за
кредитними договорами, тому заявлені
банком додаткові вимоги до боржника є
грошовими та такими, що забезпечені
заставою майна боржника, і підлягають
внесенню до реєстру вимог кредиторів
окремо. Також у справі № 44/209-б-50/118-б суд
касаційної інстанції, застосувавши до
спірних правовідносин ті самі норми
матеріального права, дійшов висновку,
що банком підтверджено його грошові
вимоги до боржника, які базуються на
договорі іпотеки, тому банк є заставним
кредитором, а його вимоги -
першочерговими, незалежно від настання
у нього права вимоги невиконаних
зобов'язань.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників ПАТ
«Укрексімбанк» і ТОВ
«Сітістейтсервіс», арбітражного
керуючого Мальцевої А.В.,
перевіривши наведені заявником
обставини, Судова палата у
господарських справах Верховного Суду
України вважає, що заява підлягає
частковому задоволенню з
нижченаведених підстав.

При вирішенні справи господарськими
судами встановлено, що
13 лютого 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «Державний
експортно-імпортний банк України»
(далі - ВАТ «Укрексімбанк»,
найменування змінено на ПАТ
«Укрексімбанк») і ТОВ «Алта Проперті»
укладено кредитний договір № 15107К13
(далі - кредитний договір № 15107К13), на
підставі якого ВАТ
«Укрексімбанк» надало ТОВ «Алта
Проперті» кредитні кошти у розмірі 34 193
393,56 доларів США та 294 216 341,80 грн, а
останнє зобов'язалося здійснювати
погашення кредиту в строки, зазначені у
графіку надання та погашення кредиту,
сплачувати проценти за користування та
плату за управління кредитом.

До кредитного договору № 15107К13
додатковими угодами неодноразово
вносилися зміни і доповнення.

ТОВ «Алта Проперті» зобов'язання щодо
повернення кредиту та сплати процентів
за користування кредитними коштами
відповідно до умов кредитного договору
№ 15107К13 у повному обсязі не виконало,
внаслідок чого утворилася
заборгованість.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором
№ 15107К13 між ПАТ «Укрексімбанк» і ТОВ
«Алта Проперті» 5 січня 2010 року було
укладено іпотечний договір № 151409Z71,
відповідно до умов якого предметом
іпотеки є нерухоме майно - земельна
ділянка площею 50,0001 га, що належить
іпотекодавцю на праві власності,
заставною вартістю 38 400 000,00 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 26 грудня 2012 року
у справі № 14/009-12 позов ПАТ
«Укрексімбанк» задоволено, у рахунок
погашення заборгованості ТОВ «Алта
Проперті» перед ПАТ «Укрексімбанк» за
кредитним договором № 15107К13 звернуто
стягнення, зокрема, і на нерухоме майно,
яке є предметом іпотечного договору №
151409Z71, і стягнуто з божника та його
майнових поручителів солідарно 64 380,00
грн судових витрат і 141 235, 20 грн витрат
на проведення судової експертизи.

Судами також установлено, що 22 березня
2007 року між ВАТ
«Укрексімбанк» і товариством з
обмеженою відповідальністю
«Євробудком» (далі - ТОВ «Євробудком»)
укладено кредитний договір № 151407К19
(далі - кредитний договір № 151407К19), на
підставі якого ВАТ «Укрексімбанк»
надало ТОВ «Євробудком» кредитні
кошти у розмірі 10 308 000,00 доларів США, а
останнє зобов'язалося здійснювати
погашення кредиту в строки, зазначені у
графіку надання та погашення кредиту,
сплачувати проценти за користування та
плату за управління кредитом.

До кредитного договору № 151407К19
додатковими угодами неодноразово
вносилися зміни і доповнення.

ТОВ «Євробудком» зобов'язання за
зазначеним договором не виконало,
внаслідок чого утворилася
заборгованість.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором
№ 151407К19 між ПАТ «Укрексімбанк» і ТОВ
«Алта Проперті» 26
січня 2010 року було укладено іпотечний
договір № 151410Z13 (далі - іпотечний
договір № 151410Z13), відповідно до умов
якого предметом іпотеки є нерухоме
майно: земельні ділянки загальною
площею 2,9700 га, що належить іпотекодавцю
на праві власності, заставною вартістю
2 280 000,00 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 19 грудня 2012 року
у справі № 16/004-12/2 позовні вимоги ПАТ
«Укрексімбанк» задоволено, у рахунок
погашення заборгованості ТОВ
«Євробудком» перед ПАТ «Укрексімбанк»
за кредитним договором № 151407К19
звернуто стягнення, зокрема, і на
передане в іпотеку нерухоме майно
відповідно до іпотечного договору №
151410Z13, стягнуто з ТОВ «Алта Проперті» на
користь позивача 20 734,16 грн судових
витрат.

Залишаючи без змін постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 21 січня 2014
року, якою змінено ухвалу
господарського суду Київської області
від 12 листопада 2013 року в частині
визнання черговості вимог
ПАТ «Укрексімбанк» і залишено без змін
у частині відмови у визнанні вимог ПАТ
«Укрексімбанк» у розмірі 94 829 137,61 грн,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
визнанні вимог ПАТ «Укрексімбанк» за
кредитним договором № 151407К19,
забезпеченим іпотечним договором №
151410Z13, у розмірі 94 829 137,61 грн з огляду на
те, що необхідною ознакою набуття
статусу кредитора у справі про
банкрутство виходячи з вимог статті 1
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» є наявність
саме зобов'язань грошового, тобто
фінансового характеру. Правові
підстави для визнання вимог кредиторів
у справі про банкрутство, які
ґрунтуються на договорах майнової
поруки, відсутні.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 541 ЦК
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Положеннями статті 543 ЦК України
передбачено, що у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо,
а солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1
Закону України «Про іпотеку» майновий
поручитель - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки.

Так, згідно з нормами чинного
законодавства майновий поручитель та
основний боржник, зобов'язання якого
перед кредитором забезпечені іпотекою
майна, що належить на праві власності
майновому поручителю, відповідають
перед кредитором солідарно.

За таких обставин іпотекодержатель як
кредитор має право вимагати виконання
основного зобов'язання як від боржника
і його майнового поручителя разом, так
і від будь-кого з них окремо, а у разі
пред'явлення таких вимог до майнового
поручителя останній відповідає в межах
узятих на себе зобов'язань перед
іпотекодержателем.

При цьому норми Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не обмежують право
П?А?Т? «У?к?р?е?к?с?і?м?б?а?н?к?» звернутися
з грошовими вимогами до майнового
поручителя, якщо основний боржник не
сплатив борг.

Право кредитора на звернення з
грошовими вимогами, а відповідно, - і
грошовий обов'язок майнового
поручителя - боржника перед П?А?Т?
«У?к?р?е?к?с?і?м?б?а?н?к?», передбачено
також умовами кредитного договору та
іпотечного договору, укладених між ВАТ
«У?к?р?е?к?с?і?м?б?а?н?к?», Т?О?В?
«Є?в?р?о?б?у?дк?о?м?» і Т?О?В? «А?л?т?а?
П?р?о?п?е?р?т?і?», на підставі яких П?А?Т?
«У?к?р?е?к?с?і?м?б?а?н?к?» і заявило свої
кредиторські вимоги у цій справі.

Отже, вимоги П?А?Т?
«У?к?р?е?к?с?і?м?б?а?н?к?» до Т?О?В? «А?л?т?а?
П?р?о?п?е?р?т?і?» є грошовими та такими, що
забезпечені заставою майна, оскільки
ґрунтуються на невиконанні
зобов'язання з?а? к?р?е?д?и?т?н?и?м?
д?о?г?о?в?о?р?о?м? №? 151407К?19,
з?а?б?е?з?п?е?ч?е?н?и?м? і?п?о?т?е?ч?н?и?м?
д?о?г?о?в?о?р?о?м? №? 151410Z13.

Ураховуючи викладене, Вищий
господарський суд України, залишаючи
без змін постанову суду апеляційної
інстанції, дійшов передчасного
висновку про відсутність підстав для
задоволення заяви ПАТ «Укрексімбанк» у
частині грошових вимог до ТОВ «Алта
Проперті» у розмірі 94 829 137,61 грн та
включення їх до реєстру вимог
кредиторів, які виникли внаслідок
заборгованості за кредитним договором,
забезпеченим іпотекою.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про іпотеку» іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, частиною 6 статті 3 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Таким чином, якщо боржник не виконав
основного зобов'язання, грошові вимоги
ПАТ «Укрексімбанк», забезпечені
заставою майна боржника, відповідно до
частини 6 статті 14 та підпункту «а»
пункту 1 частини 1 статті 31 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» включаються
до реєстру вимог кредиторів окремо і
задовольняються у першу чергу.

За таких обставин заява ПАТ
«Укрексімбанк» підлягає частковому
задоволенню, а постанова Вищого
господарського суду України від
1 квітня 2014 року - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 11114, 11123-11125
Господарського процесуального кодексу
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

постановила:

Заяву публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України»
задовольнити частково.

Постанову Вищого господарського суду
України від
1 квітня 2014 року у справі № Б3/122-12
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 частини 1 статті
11116 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий
В.П. Барбара

Судді: М.І. Балюк
І.С. Берднік В.С.
Гуль Т.Є.
Жайворонок П.І.
Колесник І.Б.
Шицький