ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

12.09.2014
Справа № 907/769/14

За позовом ОСОБА_1, с. Поляна
Свалявського району

до ОСОБА_2, м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристичний
комплекс "Поляна -Квасова", м. Ужгород

про визнання недійсними установчого
договору про створення та діяльність
товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристичний
комплекс "Поляна - Квасова",
затвердженого протоколом загальних
зборів засновників № 1 від 06.12.2004 року,
та статуту товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристичний
комплекс "Поляна - Квасова" в частині
внесення ОСОБА_1 до статутного фонду
товариства земельної ділянки площею
0,5253 га в с. Поляна Свалявського району,
вул. Жовтнева, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 015431 від 22.08.2002 року.

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - не з'явився

Відповідача ОСОБА_2 - не з'явився

Відповідача ТОВ „ТК "Поляна - Квасова" -
Бабець Д.В., директор,
Дрюченко О.С.,
довіреність № від 22.04.2014 року

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1, с. Поляна
Свалявського району заявлено позов до
ОСОБА_2, м. Київ та до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Туристичний комплекс "Поляна -
Квасова", м. Ужгород про
визнання недійсними установчого
договору про створення та діяльність
товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристичний
комплекс "Поляна - Квасова",
затвердженого протоколом загальних
зборів засновників № 1 від 06.12.2004 року,
та статуту товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристичний
комплекс "Поляна - Квасова" в частині
внесення ОСОБА_1 до статутного фонду
товариства земельної ділянки площею
0,5253 га в с. Поляна Свалявського району,
вул. Жовтнева, державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 015431 від 22.08.2002 року.

В судовому засіданні 10.09.2014 року брали
участь вищевказані представники, а
також представник позивача ОСОБА_6,
адвокат, договір від 01.09.2014 року,
оголошено перерву у відповідності до
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України до 12.09.2014 року.

Представник позивача в судових
засіданнях 04.09.2014 року та 10.09.2014 року
підтримав позовні вимоги, які
обґрунтовано посиланням на факт
визнання недійсним державного акту, що
посвідчував право власності позивача
на момент передачі земельної ділянки
до статутного фонду товариства,
неможливість внесення змін до існуючої
редакції установчого договору у
зв'язку з виключенням позивача зі
складу учасників ТОВ „Туристичний
комплекс „Поляна Квасова". Стверджує,
що існуюча редакція установчого
договору містить невірні дані щодо
належності позивачеві

продовження рішення господарського
суду

Закарпатської області від 12.09.2014 року

у справі № 907/769/14

нерухомого майна, переданого до
статутного фонду товариства, що не
відповідає вимогам законодавства;
визнаний недійсним рішенням
господарського суду Закарпатської
області від 04.10.2012 року державний акт на
право власності на земельну ділянку
відноситься до нормативних актів
індивідуальної дії, є недіючим з
моменту його видачі, тому установчий
договір не міг бути укладений на умовах
передачі позивачем земельної ділянки
до статутного фонду товариства.

Відповідач ОСОБА_2 явку представника в
судові засідання не забезпечив,
клопотанням від 09.09.2014 року просив суд
здійснювати розгляд справи без його
участі; відзивом на позовну заяву проти
позову заперечив, пославшись, зокрема,
на відсутність доказів вчинення
сторонами при укладенні установчого
договору про створення та діяльність
ТОВ „Туристичний комплекс „Поляна
Квасова" будь - яких неправомірних дій
та недотримання сторонами при вчиненні
спірного правочину вимог ст. 203 ЦК
України, в тому числі відсутність
посилання на норми законодавства, яким
не відповідає спірний договір.
Наголосив, що позивач, уклавши
установчий договір про створення та
діяльність ТОВ „Туристичний комплекс
„Поляна Квасова", здійснив відчуження
належної йому земельної ділянки, і
державний акт про право власності на
земельну ділянку серії ЗК № 015431 від
20.08.2002 року, який це право посвідчував,
втратив свою чинність. Звернув увагу на
втрату чинності статутом ТОВ
„Туристичний комплекс „Поляна
Квасова" у редакції станом на момент
його створення, відсутність у чинній
редакції статуту товариства норми про
внесення ОСОБА_1 до статутного фонду
товариства земельної ділянки площею
0,5253 га в с. Поляна по вул. Жовтневій, 38
„а". Вважає необґрунтованим та
недоведеним факт порушення прав та
законних інтересів позивача та
невизначеним спосіб, в який вони
підлягають поновленню.

Відповідач ТОВ „Туристичний комплекс
„Поляна Квасова" проти позову
заперечив з підстав, наведених у
відзиві на позовну заяву. Зокрема,
стверджує, що товариство є власником
майна, переданого йому учасниками у
власність як вклад до статутного
капіталу; позивач як співзасновник
товариства вніс до статутного фонду
товариства належне йому на праві
власності нерухоме майно: земельну
ділянку площею 0,5253 га, яка розташована
в с. Поляна, вул. Жовтнева, 38"а"
Свалявського району, та об'єкт
незавершеного будівництва -
лижно-спортивно-оздоровчу базу, який
знаходився на вказаній земельній
ділянці; на внесену позивачем до
статутного фонду товариства земельну
ділянку 21.12.2005 року товариством
отримано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗК
№ 046455. Інформував, що станом на даний
час внесена позивачем в статутний фонд
товариства земельна ділянка не
перебуває у власності товариства, а
розподілена на дві земельні ділянки на
підставі рішення Свалявського
районного суду Закарпатської області
від 29.01.2009 року у справі № 2-189/2009 як
спільне майно подружжя, яким виділено
ОСОБА_1 частину земельної ділянки
розміром 0,2597 га, а іншу частину
розміром 0,2656 га - його дружині ОСОБА_7
Вважає, що державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№467448 від 29.01.2009 року, яким було
підтверджено право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку, що розподілялась, був
виданий ОСОБА_1 без жодної правової
підстави, оскільки товариство з
моменту набуття права власності на
земельну ділянку до 29.01.2009 року не
приймало жодних рішень та не
здійснювало дій, спрямованих на
відчуження земельної ділянки, а
рішення Свалявського районного суду
Закарпатської області від 20.10.2008 року,
яким було визнано недійсним виданий
товариству державний акт серії ЗК №
046455 від 21.12.2005 року з підстав порушення
процедури його

продовження рішення господарського
суду

Закарпатської області від 12.09.2014 року

у справі № 907/769/14

оформлення (непогодження меж з
суміжним землекористувачем), було
скасовано ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 09.08.2011 року,
якою провадження у справі було закрито
(залишено без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.10.2011 року). Наголошує, що
визнання судом недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЗК № 015431 від 22.08.2002 року,
який не являється правоустановчим
документом і станом на момент
винесення судового рішення був
нечинним, не може бути підставою для
визнання недійсними статуту
товариства та установчого договору.
Посилається на відсутність
обґрунтування щодо невідповідності
установчих документів товариства
вимогам чинного законодавства,
невизначеність конкретних порушених,
на думку позивача, норм, а також
зазначення, в чому полягає порушення
прав позивача та на спосіб їх
відновлення за рішенням суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Туристичний
комплекс Поляна Квасова" було створено
двома фізичними особами громадянами
України ОСОБА_2 та ОСОБА_1, якими 06.12.2004
року було укладено установчий договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Свалявського районного нотаріального
округу, зареєстрований в реєстрі за №
8378. Як суб'єкт підприємницької
діяльності ТОВ „Туристичний комплекс
Поляна Квасова" зареєстровано 08.12.2004
року. Частки засновників у
відповідності до установчого договору
та статуту товариства на час його
створення складали: ОСОБА_2 - 60 %, яка
підлягала внесенню у формі коштів,
майна, обладнання, устаткування тощо,
ОСОБА_1 - 40%, яка підлягала внесенню в
майновій формі, а саме, належного йому
на праві приватної власності
нерухомого майна - земельної ділянки
площею 0,5253 га, розташованої в с. Поляна
Свалявського району, вул. Жовтнева, 38
„а", та об'єкту незавершеного
будівництва
лижно-спортивно-оздоровчої бази, яка
знаходилась на вказаній земельній
ділянці.

Належність ОСОБА_1 на праві власності
земельної ділянки, переданої до
статутного фонду ТОВ „Туристичний
комплекс Поляна Квасова", підтверджена
договором купівлі - продажу земельної
ділянки від 22.07.2002 року, укладеним між
Полянською сільською радою та
приватним підприємцем ОСОБА_1, та
державним актом на право власності на
землю серії ЗК № 015431 від 20.08.2002 року,
зареєстрованим в Книзі записів
державної реєстрації державних актів
на право власності на землю за № 9/4.

Після передачі земельної ділянки до
статутного фонду товариства
останньому був виданий державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЗК № 046455 від 21.12.2005
року, зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за № 015.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 20.01.2011 року у
справі № 18/157 задоволено позов ОСОБА_2,
виключено ОСОБА_1 зі складу учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю „Туристичний
комплекс „Поляна Квасова" із
наслідками, встановленими ст. ст. 54, 55
Закону України „Про господарські
товариства", тобто з виплатою йому
вартості частини майна товариства,
пропорційної частці у статутному
капіталі.

продовження рішення господарського
суду

Закарпатської області від 12.09.2014 року

у справі № 907/769/14

Рішенням загальних зборів учасників
ТОВ „Туристичний комплекс Поляна
Квасова" від 21.03.2011 року, оформленим
протоколом № 1/2011, затверджено статут
ТОВ „Туристичний комплекс Поляна
Квасова" в новій редакції,
зареєстрованій державним реєстратором
Свалявської РДА 29.09.2011 року,
реєстраційний запис № 0000068.
Згідно діючого статуту одноособовим
учасником товариства є громадянин
України ОСОБА_2.

За інформацією представників
учасників спору майнові відносини
сторін у зв'язку з виключенням ОСОБА_1
зі складу учасників товариства не
врегульовані, на повторному розгляді
Свалявського районного суду
Закарпатської області перебуває
цивільна справа за позовом ТОВ
„Туристичний комплекс Поляна Квасова"
до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, КУП
„Свалявське РБТІ", Полянської
сільської ради про витребування майна,
в тому числі внесеної в статутний фонд
товариства земельної ділянки, із
чужого незаконного володіння та
визнання права власності на цю
земельну ділянку.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 04.10.2012 року у
справі № 5008/686/2012 задоволено позов
прокурора Свалявського району в
інтересах держави в особі державного
підприємства „Свалявське лісове
господарство" до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, Полянської
сільської ради, визнано недійсним
державний акт від 22.08.2002 року серії ЗК №
015431 на право власності на землю, яка
розташована за адресою: Закарпатська
область, Свалявський район, с. Поляна,
вул. Жовтнева, 38 „а", площею 0,5253 га,
виданий фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1, зареєстрований в Книзі записів
державної реєстрації державних актів
на право власності на землю за № 9/4.

Факт визнання судом недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, внесену позивачем до
статутного фонду ТОВ „Туристичний
комплекс Поляна Квасова", є, на думку
позивача, підставою для визнання
недійсними установчого договору про
створення та діяльність товариства з
обмеженою відповідальністю
„Туристичний комплекс Поляна Квасова"
та статуту товариства в частині
внесення ОСОБА_1 до статутного фонду
товариства земельної ділянки площею
0,5253 га в с. Поляна Свалявського району,
вул. Жовтнева, 38"а".

Дослідивши обставини справи та
проаналізувавши положення чинного
законодавства, в тому числі і станом на
час укладення спірного установчого
договору, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного
кодексу України (в редакції, яка діяла
станом на час укладення спірного
установчого договору) виникнення права
власності на земельну ділянку
пов'язувалось з моментом одержання її
власником документа, що посвідчує
право власності, та його державною
реєстрацією. Передбачалось, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (частина
перша статті 126 ЗК України в редакції,
яка була чинною на момент виникнення
правовідносин). Отже, з моменту
державної реєстрації державного акту
на право власності на землю серії ЗК №
015431 від 20.08.2002 року право власності
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,5253
га в с. Поляна Свалявського району, вул.
Жовтнева, 38"а" виникло і в наступному за
умовами установчого договору перейшло
до товариства з обмеженою
відповідальністю „Туристичний
комплекс Поляна Квасова", оскільки
земельну ділянку було передано в
статутний

продовження рішення господарського
суду

Закарпатської області від 12.09.2014 року

у справі № 907/769/14

фонд товариства (факт внесення
відображено як в установчому договорі,
так і у новій редакції статуту
товариства, затвердженій протоколом
загальних зборів засновників № 02 від
26.01.2006 року, а саме, п. 4.2.2
конкретизовано, що станом на 06.12.2004 року
ОСОБА_1 вніс до статутного фонду
товариства належне йому нерухоме
майно) - арк. справи № 25).

Діюча редакція ст. 125 Земельного
кодексу України питання виникнення
права власності на земельну ділянку
пов'язує з моментом державної
реєстрації цього права, а оформлення
права власності за нормою ст. 126 ЗК
України здійснюється відповідно до
Закону України „Про державну
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Судом встановлено, що договір купівлі -
продажу земельної ділянки від 22.07.2002
року, укладений між Полянською
сільською радою та приватним
підприємцем ОСОБА_1, на підставі якого
ОСОБА_1 був виданий державний акт на
право власності на землю серії ЗК № 015431
від 20.08.2002 року, в судовому порядку не
оспорювався, недійсним не визнавався.
Аналогічно не існувало судового спору
щодо правомірності реєстрації
державного акту на право власності на
землю серії ЗК № 015431 від 20.08.2002 року
(предметом позовних вимог у справі
господарського суду Закарпатської
області № 5008/686/2012 було визнання
недійсним державного акту, вимога щодо
реєстрації не заявлялась).

Аналіз положень Земельного кодексу
України у відповідній редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, показує, що набуття
права на землю могло відбуватись з
різних підстав, а саме, в порядку
безоплатної передачі земель державної
або комунальної власності, на підставі
цивільно-правових угод, шляхом продажу
земельних ділянок на конкурентних
засадах.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, не заборонених законом.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що державні акти на право
власності на земельні ділянки згідно
положень чинного на час виникнення
спірних правовідносин законодавства
були лише посвідчувальними
документами, набуття права на землю
відбувалось з підстав, зазначених у
розділі ІУ Земельного кодексу України,
зокрема, і шляхом придбання земельних
ділянок на підставі цивільно - правових
угод, вирішення питання про
неправомірність видачі державного
акта за наявності законної підстави
набуття права власності на земельну
ділянку - договору купівлі - продажу
земельної ділянки від 22.07.2002 року,
укладеного між Полянською сільською
радою та приватним підприємцем ОСОБА_1,
не може бути визнано достатньою
підставою для визнання неправомірним
набуття права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку.

Такий висновок кореспондує з нормою
частини третьої статті 152 ЗК України,
згідно якої захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

продовження рішення господарського
суду

Закарпатської області від 12.09.2014 року

у справі № 907/769/14

Суд враховує, що згідно із статтями 4, 10
та 203 Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити
Цивільному кодексу України, іншим
законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
Цивільного кодексу України,
міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам

інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
статтею 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем належним чином не доведено,
що оспорюваний у відповідній частині
установчий договір про створення та
діяльність товариства з обмеженою
відповідальністю "Туристичний
комплекс "Поляна - Квасова" суперечив
Цивільному кодексу України та іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам, що
волевиявлення осіб не було вільним та
не відповідало їх внутрішній волі, а
також не було спрямовано на настання
реальних наслідків, обумовлених
договором. Посилання на відсутність у
ОСОБА_1 необхідного обсягу цивільної
дієздатності з огляду на викладене
вище слід визнати недоведеним.

Аналогічним чином суд не вбачає
підстав для визнання частково
недійсним статуту товариства як акту,
виданого товариством, з огляду на
недоведеність його суперечності
законодавству.

Водночас, заслуговує на увагу
твердження відповідачів про
відсутність належного обґрунтування
факту порушення прав позивача та
способу їх відновлення за рішенням у
даній справі. Наведений представником
позивача висновок щодо зацікавленості
позивача у визнанні недійсними
оскаржуваних положень установчого
договору та статуту з огляду на
матеріально-правовий інтерес в сфері
корпоративних, цивільних та майнових
правовідносин обґрунтовано наявністю
у позивача та третіх осіб
підтвердженого права приватної
власності на спірну земельну ділянку,
однак, як вбачається з державного акту
на право власності на земельну ділянку
серія ЗК №467448 від 29.01.2009 року, виданого
приватному підприємцю ОСОБА_1,
підставою його видачі був все той же
договір купівлі - продажу земельної
ділянки реєстр. № 3337 від 22.07.2002 року
(арк. справи № 82), на підставі якого
видавався визнаний судом недійсним
державний акт на право власності на
землю серії ЗК № 015431 від 22.08.2002 року,
тобто виникнення існуючого права
власності позивача ґрунтується на
договорі купівлі - продажу, який був
підставою набуття цього права від
початку.

За таких обставин у задоволенні позову
належить відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового
збору у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України слід віднести на позивача.

продовження рішення господарського
суду

Закарпатської області від 12.09.2014 року

у справі № 907/769/14

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору
віднести на позивача.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.09.2014 року

Суддя
В.В.Мокану