номер провадження справи 12/87/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2014
Справа № 908/2512/14

Суддя Господарського суду Запорізької
області Смірнов О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
господарського суду справу № 908/2512/14

за позовом: Командитного товариства
"Желєв С.С. і компанія
"Комиш-Зорянського елеватора", смт.
Комиш-Зоря

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода",
с. Світлодолинське

про стягнення 414000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Командитне товариство
"Желєв С.С. і компанія
"Комиш-Зорянського елеватора"
звернулося до Господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода"
про стягнення заборгованості в сумі
414000,00 грн. за договором купівлі-продажу
майбутнього врожаю № 24/12 від 24.12.2013
року.

Відповідач у справі - Товариство з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Злагода", надав суду, в порядку ст. 59 ГПК
України, відзив на позовну заяву, в
якому зазначає, що дійсно 24.12.2013 року
між Командитним товариством "Желєв С.С.
і компанія "Комиш-Зорянського
елеватора" та Товариством з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода"
був укладений договір купівлі-продажу
майбутнього врожаю № 24/12, предметом
якого є поставка позивачу майбутнього
врожаю 2014 року пшениці у кількості 258,75
тон на суму 414000,00 грн. зі строком
поставки до 25.06.2014 року. Вказує, що
грошові кошти за майбутній врожай були
перераховані позивачем на рахунок ТОВ
Агрофірма "Злагода" в повному обсязі,
однак внаслідок складної
сільськогосподарської ситуації
товариство не виконало свої
зобов'язання з поставки товару у строк
до 25.06.2014 року. Разом з тим, відповідач
зазначає, що додаткові угоди щодо зміни
вказаних договірних відносин між
сторонами не укладалися, жодних
поставок станом на 13.08.2014 року не
здійснювалось, борг за договором
купівлі-продажу майбутнього врожаю №
24/12 від 24.12.2013 року є дійсним і на
сьогодні. Також вказує, що позивачем
була вручена вимога щодо прострочення
виконання зобов'язання з поставки
товару за вказаним договором та
повернення грошових коштів в сумі 414000,00
грн. внаслідок відмови від поставки
товару.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Неприбуття у
судове засідання представника
відповідача, який був належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання не
перешкоджає розгляду спору по суті
згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки
до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій, тому суд дійшов висновку, що справу
може бути розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Однак 04.09.2014 року
на адресу суду від позивача надійшло
клопотання, в якому останній просить
суд розглянути справу без участі свого
представника за матеріалами справи.
Разом з тим до вказаного клопотання на
виконання вимог ухвали суду позивач
долучив засвідчену банком копію
платіжного доручення № 1245 від 24.12.2013
року про перерахування відповідачу
414000,00 грн. передоплати за майбутній
врожай згідно договору купівлі-продажу
майбутнього врожаю № 24/12 від 24.12.2013
року, копію виписки з Єдиного
державного реєстру фізичних
осіб-підприємців та юридичних осіб та
довідки статистики щодо Командитного
товариства "Желєв С.С. і компанія
"Комиш-Зорянського елеватора".

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи позивача, пояснення
відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 24.12.2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода",
далі Продавець, та Командитним
товариством "Желєв С.С. і компанія
"Комиш-Зорянського елеватора", далі
Покупець, був укладений договір
купівлі-продажу майбутнього врожаю №
24/12, далі Договір.

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець
зобов'язується передати в майбутньому
у власність Покупця, а Покупець
оплатити на момент укладення даного
договору та прийняти в майбутньому
наступний товар:

Найменування товару:

1) Майбутній врожай: пшениця
продовольча,

Кількість (орієнтовно): 258,75 (двісті
п'ятдесят вісім тон 750 кг) тон по
заліковій вазі, за ціною (орієнтовно) 1600
гривень за 1 тону на суму (орієнтовно)
414000 (чотириста чотирнадцять тисяч)
гривень 00 коп. Строк поставки до 25.06.2014
року.

Згідно з п. 1.2. - 1.4. Договору загальна
сума договору (орієнтовно): 414000
(чотириста чотирнадцять тисяч) гривень
00 коп., в т.ч. ПДВ 69000,00 гривень. Ціна
встановлена для даного договору не є
прецедентом для встановлення вказаної
ціни як звичайної та розумної в
подальших взаємовідносинах сторін та
не може бути підставою для правочинів з
іншими особами. Крім цього при поставці
товару у випадку зниження (або
збільшення) ринкових цін на вказаний
товар будь-яка із сторін договору
вправі ставити питання про збільшення
або зниження ціни на відповідний вид
товару, що оформлюється додатковою
угодою до даного договору. Якість
товару повинна відповідати якісним
показникам, встановленим нормативними
вимогами та вимогами ГОСТ для даного
виду товару та додатково
підтверджується якісним посвідченням
лабораторії Покупця. Асортимент та
кількість товару можуть бути змінені
за згодою сторін, з обов'язковим
письмовим оформленням специфікації.
Тара, в якій постачається товар, -
вантажний автотранспорт. Документи на
товар, які Продавець повинен передати
Покупцю: накладна, податкова накладна,
товарно-транспортна накладна,
складська квитанція, та усі документи,
які підтверджують походження товару та
реєстраційні документи.

Умовами п. 2.1. - 2.5. Договору визначено, що
розрахунки за продукцію Покупець
здійснює в готівковій або
безготівковій формі. Строк оплати
товару: передоплата після укладення
договору. Порядок розрахунків може
бути змінений тільки з письмової згоди
сторін. Поставка здійснюється на
умовах доставки на КТ "Желєв С.С. і
компанія "Комиш-Зорянського елеватора"
м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 53, за рахунок
та силами коштами Продавця,
переоформлення за складською
квитанцією. Перехід права власності на
товар відбувається в момент здійснення
оплати товару Покупцем. Перехід
ризиків на товар відбувається в момент
фактичного переоформлення товару на
Покупця. Приймання товару за кількістю
у належній тарі здійснюється Покупцем
в момент фактичної передачі або
забирання товару.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що
Продавець зобов'язується виростити та
самостійно здійснити збір врожаю, який
з моменту закінчення збору стає
товаром, належним до передачі Продавцю
та Продавець несе повну
відповідальність за якість переданого
товару. Покупець має право заявити
вимогу у зв'язку з недоліками проданого
товару у 10-денний строк з моменту
виявлення недоліків. Недоліками
проданого товару можуть бути:
невідповідність якості,
невідповідність асортименту. Товар на
відповідність його якості,
асортименту, перевіряється Покупцем на
своєму складі невідкладно після
отримання товару від Покупця на склад
Продавця.

Відповідно до п. 2.7. Договору у випадку
відмови Продавця від поставки товару
або іншому порушенні умов договору
Продавцем у т.ч. відмови Продавця у
випадку падіння ринкової ціни
підписати додаткову угоду про
зменшення ціни відповідного товару,
Покупець вправі відмовитись від даного
договору в повному обсязі або частково
(за визначеним видом товару) та
вимагати повернення перерахованих
грошових коштів з виплатою штрафу та
процентів за користування грошовими
коштами згідно умов даного договору.

Згідно з п. 2.8. Договору у випадку
відмови Покупця від приймання товару
або іншому порушенні умов договору
Покупцем в т.ч. відмови Покупця у
випадку збільшення ринкової ціни
підписати додаткову угоду про
збільшення ціни відповідного товару,
Продавець вправі відмовитись від
даного договору в повному обсязі або
частково (за визначеним видом товару)
протягом 5-ти банківських днів
повернути отримані грошові кошти з
виплатою процентів за користування
грошовими коштами згідно умов даного
договору. Продавець не вправі ставити
питання про зміну ціни у випадку
порушення ним строків поставки товару
за даним договором.

Умовами п. 1.5. Договору визначено, що
строк дії даного договору 1 рік, тобто
договір діє з 24.12.2013 року по 24.12.2014 року.

Отже, умови договору є дійсними на
момент розгляду даного спору судом.

Позивач в позові вказує, що відповідач
в порушення умов договору не виконав в
належний термін свої договірні
зобов'язання з поставки товару,
внаслідок чого позивач в порядку п. 2.8.
договору відмовився від поставки
товару та звернувся до нього з вимогою
про повернення перерахованих грошових
коштів в сумі 414000,00 грн. Поряд з цим
зазначає, що по закінченню семиденного
строку від дня отримання вимоги
відповідач не здійснив перерахування
вказаних грошових коштів, у зв'язку з
чим позивач намагається стягнути їх в
судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що на
оплату майбутнього товару за
договором, а саме пшениці продовольчої,
відповідачем був виписаний рахунок №
0000029 від 24.12.2013 року на суму 414000,00 грн.

Так, на виконання умов Договору,
позивач здійснив оплату вказаного
товару на момент укладення договору, що
підтверджується копією платіжного
доручення № 1245 від 24.12.2013 року на суму
414000,00 грн. з призначенням платежу:
«передплата за пшеницю згідно рахунка
№ 29 від 24.12.2013 року».

Втім, відповідач свої зобов'язання з
поставки товару у встановлений умовами
договору строк, а саме до 25.06.2014 року, не
виконав.

Матеріали справи свідчать, що позивач у
зв'язку з невиконанням відповідачем
зобов'язань з поставки товару у
встановлений договором строк,
звернувся до останнього з вимогою № 102
від 26.06.2014 року з посиланням на п. 2.8.
договору на ч. 2 ст. 693 ЦК України, в якій
зазначив, що відмовляється від
поставки товару, та вимагає повернення
перерахованих грошових коштів в сумі
414000,00 грн. з виплатою штрафу і відсотків
за користування грошовими коштами.
Однак, відповідач обов'язок з
повернення вказаних грошових коштів
позивачу не виконав.

Дослідивши правову норму, яка підлягає
застосуванню у спірних відносинах
сторін, суд дійшов висновку, що доводи
позивача є обґрунтованими, виходячи із
наступного:

За своєю правовою природою між
сторонами укладено змішаний договір,
оскільки відповідно до вимог статті 628
ЦК України він містить елементи різних
договорів (договору купівлі-продажу та
договору поставки), до яких потрібно
застосувати положення чинного
законодавства, якщо інше не
встановлено договором або не випливає
із суті змішаного договору. Відповідно
до вимог Господарського кодексу
України договір вважається укладеним у
випадку досягнення сторонами умов
щодо його предмету, строку та ціни.
Сторони досягли всіх суттєвих умов
відносно вказаного виду договору,
тобто встановили його предмет,
визначили ціну, строк дії договору,
порядок здійснення розрахунків, умови
поставки та приймання товару, а тому
відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 655, 712 ЦК
України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він
вважається укладеним згідно частини 7
статті 181 ГК України, а саме подія, до
якої прагнули сторони відбулася.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Одночасно, відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму. У
частині 2 статті 266 ГК України
визначено, що предметом поставки є
визначені родовими ознаками продукція,
вироби з найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації до зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках. Предметом поставки можуть
бути також продукція, вироби, визначені
індивідуальними ознаками.

Частиною 1 ст. 693 ЦК України передбачено,
що якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Пунктом 1.1. Договору сторони
диспозитивно домовилися, що Продавець
(відповідач у справі) зобов'язується
передати в майбутньому у власність
Покупця (позивач у справі), а Покупець
оплатити на момент укладення даного
договору та прийняти в майбутньому
наступний товар: найменування товару:
майбутній врожай: пшениця продовольча,
у кількості (орієнтовно): 258,75 (двісті
п'ятдесят вісім тон 750 кг) тон по
заліковій вазі, за ціною (орієнтовно) 1600
гривень за 1 тону на суму (орієнтовно)
414000 (чотириста чотирнадцять тисяч)
гривень 00 коп. зі строком поставки до
25.06.2014 року. Так, з аналізу положень
вказаного пункту договору вбачається,
що виконання відповідачем в
майбутньому свого обов'язку з поставки
товару обумовлене виконанням
позивачем свого обов'язку із
здійснення оплати за товар на момент
укладення договору, тобто обумовлене
внесенням передоплати за поставлений
товар до його передання у власність
позивача.

Так, фактичні обставини справи
свідчать, що позивач свій обов'язок
щодо внесення попередньої оплати за
поставлений товар в сумі 414000,00 грн.
станом на момент укладення договору
виконав, що підтверджується платіжним
дорученням № 1245 від 24.12.2013 року,
належним чином засвідчена копія якого
міститься в матеріалах справи (а.с. 9, 41).

Разом з тим, відповідач зі своєї
сторони зобов'язання з поставки товару
у строки, встановлені договором, не
виконав.

Приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України
визначено, що якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

При цьому, визначене цією нормою право
покупця вимагати від продавця
повернення суми попередньої оплати є
за своїм змістом правом покупця на
односторонню відмову від зобов'язання,
внаслідок якої припиняється
зобов'язання продавця перед покупцем
по поставці товару і виникає нове
грошове зобов'язання. Вказана позиція
викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 18.01.2010
року у справі № 42/423.

Докази у справі свідчать, що позивачем
26.06.2014 року на адресу відповідача була
пред'явлена вимога № 102 про повернення
грошових коштів. У вказаній вимозі
позивач зазначив, що відмовляється від
поставки товару у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору, а саме
невиконанням обов'язку з поставки
товару у встановлений строк, з
посиланням на п. 2.8. договору та
відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України
вимагає повернення перерахованих
грошових коштів в сумі 414000,00 грн. з
виплатою штрафу, відсотків за
користування грошовими коштами згідно
умов договору. Зазначена вимога була
отримана особисто директором
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода"
Краснопером В.П., про що свідчить підпис
останнього та печатка товариства на
вказаній вимозі (а.с. 10). Втім зазначена
вимога залишена відповідачем без
відповіді та виконання.

Разом з тим, зі змісту укладеного між
сторонами у справі договору
вбачається, що його умовами не
встановлений конкретний строк (термін)
повернення покупцю внесених в якості
передоплати грошових коштів.

Умовами п. 1.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" зі змінами та
доповненнями, (далі - Пленум) визначено,
що якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України.

Частиною 2 статті 530 ЦК України
визначено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

З аналізу норми ч. 2 ст. 530 ЦК України
вбачається, що строк виконання
боржником грошового зобов'язання
складає 7 днів та обчислюється від дня
пред'явлення вимоги.

Абзацом 2 п. 1.7. Пленуму визначено, що
днем пред'явлення вимоги кредитором
слід вважати день, у який боржник
одержав надіслану йому вимогу, а в разі
якщо вимогу надіслано засобами
поштового зв'язку і підприємством
зв'язку здійснено повідомлення про
неможливість вручення поштового
відправлення, то днем пред'явлення
вимоги є дата оформлення названим
підприємством цього повідомлення.

З урахуванням викладеного, днем
пред'явлення позивачем вимоги про
повернення грошових коштів № 102 від
26.06.2014 року відповідачу є дата
отримання останнім вказаної вимоги, а
саме 26.06.2014 року, а семиденний строк
виконання відповідачем (як боржником)
грошового зобов'язання від дня
пред'явлення вимоги, встановлений
приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, настав
03.07.2014 року. Втім, відповідач обов'язок з
повернення суми перерахованої йому
попередньої оплати в розмірі 414000,00 грн.
у семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, встановлений приписами ч. 2 ст.
530 ЦК України, не виконав, грошові кошти
на адресу позивача не перерахував.

В силу загальної норми, передбаченої у
статті 599 ЦК України, та спеціальної
норми, визначеної у частині першій ст.
193 ГК України, суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Втім ніякі докази
не мають для суду заздалегідь
встановленої сили і оцінюються судом в
розумінні вимог статті 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач довів суду факт порушення з
боку відповідача своїх зобов'язань за
договором, а саме невиконання останнім
обов'язку з поставки товару у
встановлений договором строк та
неповернення на вимогу позивача суми
сплаченої передоплати за товар в
розмірі 414000,00 грн., в т.ч., що строк
виконання відповідачем зобов'язання з
повернення суми попередньої оплати
настав. Відповідач наявність боргу
перед позивачем визнав, однак доказів
оплати заборгованості суду не надав,
заявлених до нього вимог не спростував.
Крім того, про наявність у відповідача
заборгованості в сумі 414000,00 грн.
свідчить також акт звірки взаємних
розрахунків станом на 14.08.2014 року,
підписаний головними бухгалтерами
сторін у справі, оригінал якого
міститься в матеріалах справи (а.с. 33).

За таких обставин, позовні вимоги
Командитного товариства "Желєв С.С. і
компанія "Комиш-Зорянського елеватора"
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода"
заборгованості за договором
купівлі-продажу майбутнього врожаю №
24/12 від 24.12.2013 року в сумі 414000,00 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Посилання відповідача на складну
сільськогосподарську ситуацію його
підприємства, яка призвела до
невиконання ним свого зобов'язання з
поставки товару у встановлений
договором строк, судом не приймаються,
оскільки по-перше, вказані обставини не
підтверджені жодними доказами, а по -
друге, зазначені обставини відносяться
до ризиків підприємницької діяльності
і не є підставами для звільнення
відповідача від виконання зобов'язань
за договором.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
8280,00 грн. покладаються на відповідача у
справі - Товариство з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода",
відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
09.09.2014 року, згідно частини 2 статті 85
ГПК України, було проголошено
скорочений текст рішення, а саме його
вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 530, 599, 628, 629, 638, 639, 655, 693, 712 ЦК України,
ст. ст. 180, 181, 193, 265, 266 ГК України, ст. ст.
4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85
ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Командитного
товариства "Желєв С.С. і компанія
"Комиш-Зорянського елеватора" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода"
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма "Злагода",
72340, с. Світлодолинське,
Мелітопольський район, Запорізька
область, вул. Леніна, буд. 35, , на користь:

- Командитного товариства "Желєв С.С. і
компанія "Комиш-Зорянського елеватора",
71030, смт. Комиш-Зоря, Куйбишевський
район, Запорізька область, вул. Поштова,
буд. 70, , заборгованість
в сумі 414000 (чотириста чотирнадцять
тисяч) грн. 00 коп., витрати по сплаті
судового збору в сумі 8280 (вісім тисяч
двісті вісімдесят) грн. 00 коп., видавши
наказ.

Повне рішення складено - 15.09.2014 року

Суддя
О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.