ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р.
Справа № 911/3365/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпатська
торгово-виробнича компанія "Бока", м.
Івано-Франківськ

до Відкритого акціонерного
товариства "Управління механізації
будівельних робіт", м. Бровари

про стягнення 102278,47 грн.

за участю представників: згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Прикарпатська
торгово-виробнича компанія "Бока"
(надалі позивач) заявлено позов до
Відкритого акціонерного товариства
"Управління механізації будівельних
робіт" (надалі відповідач) про
стягнення 102278,47 грн. з яких: 79330, 00 грн.
основного боргу, 9251, 38 грн. інфляційних
втрат, 8480,87 грн. 3% річних та 5216,22 грн.
пені.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою
в повному обсязі відповідачем вартості
переданого позивачем товару за
договором купівлі-продажу від 07.07.2011р.
№ 1.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.08.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 03.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.09.2014 р. у зв'язку з неявкою
у судове засідання представника
відповідача розгляд справи відкладено
на 22.09.2014 р.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання ухвалами суду від
06.08.2014 р. та 03.09.2014 р., що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
поштового відправлення з підписом
представника відповідача у графі
«вручено», в судове засідання явку
представника не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши у судовому засіданні
матеріали справи та заслухавши
присутнього у судовому засіданні
представника позивача, суд

встановив:

07 липня 2011 року між ТОВ "Прикарпатська
торгово-виробнича компанія "Бока"
(продавець, позивач у справі) та ВАТ
"Управління механізації будівельних
робіт" (покупець, відповідач у справі)
було укладено договір купівлі-продажу
№1 (надалі договір), відповідно до п. 1.1.
якого, предметом останнього є
купівля-продаж обладнання.

Відповідно до п. 2.1. договору
обладнання, що продається продавцем
покупцеві за даним договором є:
віпропрес ПВ-12 вартістю 90000,00 грн.,
прес-форма «старе місто» вартістю 9732,00
грн., прес-форма «бордюр»,
бетонозмішувач вартістю 32616,00грн.,
тензосистема вартістю 13494,00 грн.,
загалом 156330,00 грн.

Покупець зобов'язаний здійснити платіж
на суму 156330,00 грн. протягом
30 календарних днів з моменту
підписання договору (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 8.2. договору останній
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами й діє до повного
виконання сторонами всіх своїх
зобов'язань.

На виконання умов договору
купівлі-продажу, позивачем було
передано відповідачеві товар на суму
156330,00 грн., що підтверджується
підписаними представниками сторін та
скріпленими відтисками печаток
юридичних осіб актом прийому-передачі
від 07.07.2011 р. та видатковою накладною
№РН-0000015 від 08.07.2011 р.

З п. 3.2. договору вбачається, що
відповідач мав здійснити розрахунок з
позивачем за товар переданий за
вказаною вище видатковою накладною
протягом 30 календарних днів з
моменту підписання договору, тобто у
термін до 06.08.2011 р. включно.

У свою чергу, як зазначає позивач,
відповідач взяті на себе зобов'язання
за вказаним вище договором поставки у
частині оплати вартості переданого
позивачем товару у повному обсязі не
виконав у зв'язку з чим у відповідача
рахується заборгованість перед
позивачем у розмірі 79330,00 грн.

Станом на дату судового засідання
відповідачем належних та допустимих
доказів сплати боргу у розмірі 79330,00 0
грн. до суду не подано.

Врахувавши вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо сплати коштів, за
переданий позивачем за договором
купівлі-продажу товар в розмірі 79330,00
грн.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою ст. 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано вимог даних норм
процесуального законодавства і подано
всі докази на підтвердження своїх
позовних вимог, в той час як
відповідачем не спростовано існування
заборгованості перед ТОВ
"Прикарпатська торгово-виробнича
компанія "Бока" у розмірі 79330,00 грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача 79330,00 грн. боргу
за переданий товар підлягає
задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просить
стягнути з відповідача 9251,38 грн.
інфляційних втрат, 8480,87 грн. 3% річних та
5216,22 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних по
заборгованості за переданий товар з
урахуванням часткових проплат, за
період з 08.08.2011 р. по 30.07.2014р. (вказаний у
розрахунку позивача), суд вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
3% річних у розмірі 8480,87грн. задовольняє
повністю, оскільки відповідний
розрахунок виконано позивачем
арифметично вірно.

Здійснивши перерахунок інфляційних
втрат по заборгованості за переданий
товар з урахуванням часткових проплат,
за період з 08.08.2011 р. по 30.07.2014р. (вказаний
у розрахунку позивача), суд вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 9251,38 грн.
задовольняє повністю, оскільки сума
перерахунку суду більша суми
розрахунку позивача.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини шостої ст. 232
Господарського процесуального кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Відповідно до п. 5.2. договору
купівлі-продажу за кожний день
прострочення покупцем строку виплати
за обладнання суми 156330,00 грн. покупець
сплачує пеню в розмірі 0,5 відсотка від
повної вартості (156330,00 грн.) за кожен
день прострочення виплати суми.

Сторони договором купівлі-продажу не
погодили продовження шестимісячного
строку, визначеного частиною шостою ст.
232 ГК України, по спливу якого
припиняється нарахування пені.

Отже правомірним є нарахування пені за
період з 07.08.2011 р. по 07.02.2012р. від суми
простроченого грошового зобов'язання.

В свою чергу, позивачем нараховано пеню
за період 05.08.2013 р. по 04.02.2014 р., що
суперечить вимогам частини шостої ст.
232 ГК України.

Враховуючи все вищевказане, вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
пені у розмірі 5216,22 грн., яку нараховано
за період з 05.08.2013 р. по 04.02.2014 р., є
необґрунтованими, такими, що
суперечать приписам чинного
законодавства, відповідно, суд позов у
частині стягнення з відповідача пені
залишає без задоволення.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 79330, 00 грн. основного
боргу, 9251,38 грн. інфляційних втрат, 8480,87
грн. 3% річних, загалом 97062,25 грн.

Судові витрати, відповідно до частини
четвертої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 7
Закону України "Про судовий збір"
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

У п. 5.2. роз'яснень наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
вказано, що питання про повернення
сплаченої суми судового збору
вирішується господарським судом за
результатами розгляду відповідних
матеріалів, у тому числі й за
відсутності заяви (клопотання) сторони
чи іншого учасника судового процесу
про повернення суми судового збору. Про
таке повернення зазначається в
резолютивній частині судового рішення,
яким закінчується розгляд справи по
суті (при цьому в його мотивувальній
частині наводяться підстави
повернення сум судового збору згідно
із Законом).

З огляду на вищевказане, позивачу, у
зв'язку з сплатою останнім судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом., слід повернути з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 0,03грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства "Управління
механізації будівельних робіт" (07400,
Київська область, м. Бровари, вул.
Залізнична, буд. 8; код ЄДРПО України
24214349) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикарпатська
торгово-виробнича компанія "Бока" (76018,
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, вул. Тролейбусна, буд.
15, кв. 57; код ЄДРПО України 35915074) - 79330
(сімдесят дев'ять тисяч триста
тридцять) гривень 00 коп. боргу, 8480 (вісім
тисяч вісімсот сорок) гривень 87 коп. 3%
річних, 9251 (дев'ять тисяч двісті
п'ятдесят одну) гривню 38 коп.
інфляційних втрат та 1941 (одну тисячу
дев'ятсот сорок одну) гривню 25 коп.
судового збору.

3. Повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Прикарпатська торгово-виробнича
компанія "Бока" (76018, Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, вул.
Тролейбусна, буд. 15, кв. 57; код ЄДРПО
України 35915074) з Державного бюджету
України частину, сплаченого за
квитанцією № 20761197 від 01.08.2014р., судового
збору, а саме у розмірі 0 (нуль) гривень 03
коп. (оригінал квитанції знаходиться у
матеріалах справи).

4. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 29.09.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін