ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.14р. Справа № 904/5784/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФРІТРЕЙД", м.
Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "НОВОМОСКОВСЬКИЙ
ПОСУД", м. Новомосковськ,
Дніпропетровська область

про стягнення 28 423,41 грн. за договором
поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Вітько Д.С., довіреність
№ 1 від 23.07.2014 р.

Від відповідача: Галата О.В.,
довіреність № б/н від 04.02.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФРІТРЕЙД" звернулось
до господарського суду з позовом в
якому просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД" суму основного
боргу у розмірі 23 514,00 грн., пеню - 1 681,62
грн., 3% річних - 453,15 грн., інфляційні
втрати - 2 774,64 грн. за договором № 120/11
від 13.09.2011р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем зобов'язань за
укладеним між Позивачем та
Відповідачем договором № 120/11 від
13.09.2011р. щодо своєчасної та повної
оплати вартості поставленого товару.

Позивач позовні вимоги, викладені у
позовній заяві, підтримав у повному
обсязі.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, надав відзив на позов в
якому зазначив, що він не відмовляється
від оплати товару та зупинив виконання
свого обов'язку по оплаті до повного
виконання позивачем свого обв'язку,
оскільки вважав, що після проведення
оплати воно не буде виконано. Також
відповідач зазначає, що ні в
рахунках-фактури, ні сформованих на їх
підставі видаткових накладних не
міститься жодного посилання на
договір, що в свою чергу унеможливило
бухгалтерію здійснити відповідні
платежі, з урахуванням кількості
укладених підприємством договорів, а
оформлення видаткових накладних без
вказівки на номер і дату договору,
повністю позбавляє можливості
ідентифікувати це постачання по
відношенню до певного договору та
провести оплату в автоматизованій
системі бухгалтерії підприємства.
Крім того, відповідач зазначив, що
копії виставлених рахунків він отримав
разом з позовом, а їх оригінали не
отримував на підставі чого, за
відсутності оригіналів первісних
документів, його вина відсутня.

Ухвалою суду від 01.09.2014р. розгляд справи
відкладався до 22.09.2014р.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
подавалось.

У судовому засіданні 22.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, вислухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ФРІТРЕЙД" (далі -
Позивач, Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"НОВОМОСКОВСЬКИЙ ПОСУД" (далі -
Відповідач, Покупець) був укладений
договір № 120/11 (далі Договір). Також
сторонами укладено додаткові угоди до
вказаного договору від 04.09.2013р., 25.10.2013р.
(далі - Додаткова угода).

Відповідно до умов цього договору
продавець зобов'язується проводити
поставку ТМЦ, різного виробництва
(далі - товар), а покупець - прийняти та
оплатити товар. Асортимент, кількість,
та ціни товару вказуються в
Специфікації, оформленої у вигляді
додатку № 1 до цього договору, який є
його невід'ємною частиною (п. 1.1.
Договору).

Термін поставки - на протязі 5
банківських днів від дати подання
покупцем заявки на поставку партії
товару. Датою поставки вважається дата,
вказана в товарній накладній (п. 3.2.
Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору ціна
товару, який поставляється по цьому
договору, визначається у гривнях
України, не включає ПДВ, порядок
нарахування якого встановлений
Законом України «Про податок на додану
вартість», та вказується в
специфікації.

Цей договір вступає в силу від дати
підписання його повноважними
представниками сторін та діє до
31.12.2012р. У випадку невиконання
сторонами своїх зобов'язань по цьому
договору у повному об'ємі у вказаний
строк дії договору продовжується до
повного виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від
25.10.2013р. строк дії договору № 120/11 від
31.12.2014р. продовжено до 31.12.2014р.

Позивач на виконання умов договору
здійснив поставку товару
Відповідачеві на загальну суму 23 514,00
грн., що підтверджується видатковими -
накладними № РН-0000272 від 10.10.2013р. на суму
1 190,88 грн. (а.с. 23), №РН-0000297 від 08.11.2013р. на
суму 6 930,00 грн. (а.с. 20), № РН-0000298 від
08.11.2014р. на суму 15 393,12 грн. (а.с. 21),
отримання товару по вказаній накладній
підтверджується підписом повноважного
представника.

Відповідач за поставлений товар не
розрахувався, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість у сумі 23 514,00
грн., що і стало причиною звернення
позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача, суд прийшов до
висновку про задоволення позову на
підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України, а саме цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
непередбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, є правовідносинами
поставки, які регулюються нормами
законодавства про поставку товару в
тому числі параграфом 3 глави 54
Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Взаємовідносини, що склалися між
сторонами у справі суд кваліфікує як
взаємовідносини, що випливають із
договору поставки, згідно якого та в
силу ст. 712 Цивільного кодексу України,
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем на адресу відповідача
09.04.2014р. було направлено претензію №1
(а.с. 26-27) з вимогою сплатити суму боргу.

Відповідач відповіді на претензію не
надав, суму боргу не сплатив.

06.06.2014р. позивачем на адресу
відповідача направлено претензію № 01-06
(а.с.28-29), з вимогою сплатити суму боргу,
яка також залишилась без відповіді та
виконання.

На час розгляду справи відповідачем
позовні вимоги не спростовані, суму
боргу за поставлений товар не сплачено.

Враховуючи викладене, вимоги позивача
в частині стягнення основного боргу у
сумі 23 514,00 грн. є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить
стягнути з відповідача пеню у сумі 1
681,62 грн. за період з 10.11.2013р. по 09.06.2014р., 3
% річних у сумі 453,15 грн. за період з
10.11.2013р. по 30.07.2014р. та інфляційні втрати
у сумі 2 774,64 грн. за період з листопада
2013р. по червень 2014 р.

Пунктом 7.4. Договору встановлено, що за
порушення строків оплати покупець
сплачує продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період за який нараховується пеня,
від суми заборгованості за кожен день
прострочки.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Згідно п. 5.2. Договору строк оплати - на
протязі 30 календарних днів від дати
поставки узгодженої партії товару.

З врахуванням викладеного розмір пені
слід розраховувати:

- по видатковій накладній № ВН-0000272 від
10.10.2013р. на суму 1 190,88 грн. за період
прострочення з 09.11.2013р. по 09.05.2014р. -
становить 82,10 грн.;

- по видатковій накладній № ВН-0000298 від
08.11.2013р. на суму 15 393,12 грн. за період
прострочення з 09.12.2013р. по 09.06.2014р. -
становить 1 144,99 грн.;

- по видатковій накладній № ВН-0000297 від
08.11.2013р. на суму 6 930,00 грн. за період
прострочення з 09.12.2013р. по 09.06.2014р. -
становить 515,48 грн., а разом пеня
становить 1 742,57 грн., однак суд не може
вийти за межі позовних вимог, у зв'язку
з чим до стягнення підлягає сума 1 681,62
грн. заявлена позивачем.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних судом
встановлено, що вони:

- по видатковій накладній № ВН-0000272 від
10.10.2013р. на суму 1 190,88 грн. за період
прострочення з 09.11.2013р. по 28.07.2014р. -
становлять 25,64 грн.;

- по видатковій накладній № ВН-0000298 від
08.11.2013р. на суму 15 393,12 грн. за період
прострочення з 09.12.2013р. по 28.07.2014р. -
становлять 294,79 грн.;

- по видатковій накладній № ВН-0000297 від
08.11.2013р. на суму 6 930,00 грн. за період
прострочення з 09.12.2013р. по 28.07.2014р. -
становлять 132,71 грн., а разом 453,15 грн. та
підлягають до стягнення.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат наданий позивачем, судом
встановлено, що вони становлять:

- по видатковій накладній № ВН-0000272 від
10.10.2013р. на суму 1 190,88 грн. за період
прострочення з листопада 2013р. червень
2014р. - становлять 147,06 грн.;

- по видатковій накладній № ВН-0000298 від
08.11.2013р. на суму 15 393,12 грн. за період
прострочення з грудня 2013р. по червень
2014р. - становлять 1 866,38 грн.;

- по видатковій накладній № ВН-0000297 від
08.11.2013р. на суму 6 930,00 грн. за період
прострочення з грудня 2013р. по червень
2014р. - становлять 840,25 грн., а разом пеня
становить 2 853,69 грн., однак суд не може
вийти за межі позовних вимог, у зв'язку
з чим до стягнення підлягає сума 2 774,64
грн. заявлена позивачем.

На підставі викладеного позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі зі стягненням з відповідача на
користь позивача основного боргу у
розмірі 23 514,00 грн., пені - 1 681,62 грн., 3%
річних - 453,15 грн. та інфляційні збитки -
2 774,64 грн.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати у справі слід покласти на
відповідача.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22,
33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новомосковський
посуд» (51200, Дніпропетровська область,
м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ФРІТРЕЙД»
(49000, м. Дніпропетровськ, вул.
Кам'янська, 36, )
основного боргу - 23 514,00 грн. (двадцять
три тисячі п'ятсот чотирнадцять грн. 00
коп.), пені - 1 681,62 грн. (одна тисяча
шістсот вісімдесят одна грн. 62 коп.), 3%
річних - 453,15 грн. (чотириста п'ятдесят
три грн. 15 коп.), інфляційні втрати - 2
774,64 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят
чотири грн. 64 коп.), витрат по сплаті
судового збору - 1 827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.), про
що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 24.09.2014р.

Суддя Н.Г. Назаренко