ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 927/513/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова М.В.,
Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної
скарги приватного акціонерного
товариства "Кінотехпром" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014р. у
справі господарського суду№927/513/14
Чернігівської області за
позовомУправління комунального майна
Чернігівської обласної ради
доприватного акціонерного товариства
"Кінотехпром" про стягнення 2 892,81грн.
за участю представників сторін:
позивача - відповідача - пр. Максак Т.Л.
- дов. №01-124 від 08.02.14р. дир. Олексієнко
О.П. - протокол №1 від 19.04.11р.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року Управління
комунального майна Чернігівської
обласної ради звернулось до
господарського суду Чернігівської
області з позовом до приватного
акціонерного товариства "Кінотехпром"
про стягнення 2 892,81грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач послався на неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань зі сплати орендних
платежів за договором оренди №66 від
01.11.2011р., внаслідок чого просив суд
стягнути з відповідача на свою користь
801,92грн. боргу з урахуванням
інфляційних нарахувань, 128,66грн. пені та
88,68грн. відсотків річних, а також
стягнути на користь обласного бюджету
м. Чернігова 1 873,55грн. боргу з
урахуванням інфляційних нарахувань.

Заявою від 19.05.2014р. позивач під час
розгляду справи судом першої інстанції
збільшив розмір позовних вимог та
просив стягнути з відповідача 6
386,87грн., з яких на користь позивача 1
821,33грн. боргу з урахуванням
інфляційних нарахувань, 144,68грн. пені та
168,59грн. відсотків річних, а на користь
обласного бюджету м. Чернігова - 4
252,27грн. боргу з урахуванням
інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 18.06.2014р.
(суддя Михайлюк С.І.), яке залишене без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду
(судді - Мальченко А.О., Жук Г.А., Пашкіна
С.А.) позовні вимоги задоволено
повністю, стягнуто з приватного
акціонерного товариства "Кінотехпром"
на користь Управління комунального
майна Чернігівської обласної ради 1
821,33грн. боргу, 144,68грн. пені, 168,59грн.
відсотків річних та витрати по сплаті
судового збору, а також стягнуто з
приватного акціонерного товариства
"Кінотехпром" до обласного бюджету м.
Чернігова 4 252,27грн. боргу.

Судові рішення попередніх інстанцій
мотивовані тим, що позовні вимоги є
обґрунтованими у зв'язку з порушенням
відповідачем грошового обов'язку,
визначеного договором оренди
нерухомого майна, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Чернігівської
області №66 від 01.11.2011р.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
рішенням та постановою, приватне
акціонерне товариство "Кінотехпром"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в позові.

Заслухавши присутніх в судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні і постанові та
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій та вбачається з
матеріалів справи, предметом позовних
вимог у даній справі є стягнення коштів
у зв'язку з порушенням відповідачем
грошового зобов'язання за договором
оренди нерухомого майна, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Чернігівської
області №66 датований 01.11.2011р.

Не визнаючи пред'явлені позовні вимоги
обґрунтованими, відповідач в судах
попередніх інстанцій посилався на ті
обставини, що договір оренди №66
датований 01.11.2011р. не пройшов
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації, не є вчиненим, а
відтак, на думку відповідача, спірний
договір не створює для сторін прав та
обов'язків, а позивач не мав права
нараховувати орендну плату за цим
договором.

Суди встановили, що рішенням
господарського суду Чернігівської
області від 31.01.2012р. у справі №5028/15/150/2011,
яким врегульовано розбіжності, які
виникли між Управлінням комунального
майна Чернігівської обласної ради та
приватним акціонерним товариством
"Кінотехпром" під час укладення
договору №66 оренди нерухомого майна
датований 01.11.2011р. встановлено, що
оскільки товариство фактично
користується майном, яке є предметом
спірного договору, то днем його
укладення слід вважати день підписання
представником товариства договору
оренди із застереженнями до нього,
тобто договір визнано судом таким, що
набрав чинності 21.11.2011р. Вказане судове
рішення господарського суду
Чернігівської області залишене без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
23.04.2012р. та постановою Вищого
господарського суду України від
27.06.2012р. та набрало законної сили.

Частиною третьою статті 35
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відтак суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що факт укладення
спірного договору встановлено
господарським судом у справі
№5028/15/150/2011, а тому не потребує
доказування при розгляді цієї справи.

Крім того, як встановлено судами першої
та апеляційної інстанції, рішенням
господарського суду Чернігівської
області від 18.12.2012р. у справі №5028/5/50/2012
(5028/11/59/2012) з приватного акціонерного
товариства "Кінотехпром" на користь
Управління комунального майна
Чернігівської обласної ради
стягувалась заборгованість з орендної
плати за договором №66 оренди
нерухомого майна датованого 01.11.2011р.
Вказане судове рішення господарського
суду Чернігівської області залишене
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
13.03.2013р. та постановою Вищого
господарського суду України від
30.05.2013р., а відтак також набрало
законної сили.

Київський апеляційний господарський
суд у своїй постанові від 13.03.2013р. у
справі №5028/5/50/2012 (5028/11/59/2012), зокрема,
зазначив, що факт укладання 21.11.2011р.
договору оренди нерухомого майна, що
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Чернігівської області №66 датований
01.11.2011р., є встановленим рішенням
господарського суду Чернігівської
області від 31.01.2012р. у справі
№5028//15/150/2011. В свою чергу Вищий
господарський суд України у своїй
постанові від 30.05.2013р. у справі
№5028/5/50/2012 (5028/11/59/2012) серед іншого,
зазначив, що судовим рішенням у справі
№5028/15/150/2011 вже встановлений факт
укладання спірного договору, який не
потребує повторного доведення при
вирішенні даного спору в розумінні
положень ст.35 Господарського
процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Управлінням комунального майна
Чернігівської обласної ради та
приватним акціонерним товариством
"Кінотехпром" було укладено договір
оренди нерухомого майна, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Чернігівської
області №66 датований 01.11.2011р.,
відповідно до п.1.1. якого Управління
передає, а ПАТ "Кінотехпром" приймає в
строкове платне користування
нежитлові приміщення в будівлі, що є
об'єктом спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Чернігівської області, розташованій за
адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 та
перебуває на бухгалтерському обліку
Управління комунального майна
Чернігівської обласної ради.

Згідно п.п.1.13. 1.3. загальна площа
приміщень, що передається в оренду
складає 361,3 кв.м., майно передається в
оренду з метою здійснення виробничої
діяльності.

Пунктом 1.1.3. договору вартість майна
визначена згідно зі звітом про оцінку
станом на 15.09.2011р. становить 446 131,00грн.
без ПДВ.

Відповідно до пункту 2.1. договору
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, вказаний
в договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акту приймання-передачі майна, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Положеннями пунктів 3.1.-3.3. договору
визначено, що орендна плата є платежем
у грошовій формі, який орендар вносить
орендодавцю та до обласного бюджету
незалежно від наслідків діяльності
орендаря і сплачується за весь термін
фактичного користування майном, що
визначається на підставі акту
приймання-передачі в оренду та акту
приймання-передачі майна з орендного
користування.

До орендної плати не входить плата за
комунальні послуги, вартість
експлуатаційних витрат, податок на
додану вартість.

Розмір орендної плати визначається на
підставі Методики розрахунку та
порядку використання плати за оренду
майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Чернігівської області, затвердженої
рішенням обласної ради від 25.03.2011р. (3
сесія 6 скликання) зі змінами внесеними
рішенням обласної ради від 30.09.2011р. (5
сесія 6 скликання). Розмір та порядок
розрахунку орендної плати наведено у
Додатку №1 до договору, і становить за
базовий місяць розрахунку (останній
місяць, по якому є інформація про
індекс інфляції) - 1 563,02грн. Орендна
плата за перший (листопад 2011 року)
місяць оренди визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць на індекс інфляції за жовтень та
листопад місяці 2011 року.

Відповідно до пункту 3.5. договору
визначено, що розмір орендної плати за
кожний наступний місяць визначається
шляхом коригування розміру орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за наступний місяць.

Згідно п.3.6. договору орендар
зобов'язаний перераховувати орендну
плату щомісячно не пізніше останнього
числа поточного місяця, згідно
виставлених орендодавцем рахунків у
співвідношенні: 70% - до обласного
бюджету, 30% - орендодавцю згідно
Методики розрахунку та порядку
використання плати за оренду майна
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Чернігівської
області.

Строк дії договору відповідно пункту
10.1 договору визначений з 01.11.2011р. по
31.10.2016р.

З аналізу спірних правовідносин
вбачається, що укладений між сторонами
договір за своєю правовою природою є
договором найму (оренди), за яким,
відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України, наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до положень п.7 ст.179
Господарського кодексу України,
ст.ст.793, 794 Цивільного кодексу України
(в редакції на момент укладення
спірного договору) господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів. Договір найму
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) укладається в
письмовій формі. Договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) строком на три роки і
більше підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації. А
згідно зі ст.210 Цивільного кодексу
України правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Проте ч.2 ст.649 Цивільного кодексу
України, ст.187 Господарського кодексу
України врегульовано, що розбіжності,
які виникли між сторонами при
укладенні договору можуть бути
вирішені судом у випадках,
встановлених за домовленістю сторін
або законом.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" у разі передачі спору на розгляд
суду договір оренди вважається
укладеним з моменту набрання чинності
рішенням суду про укладення договору
оренди і на умовах, зазначених у ньому.

Враховуючи викладене, а також рішення
господарського суду Чернігівської
області від 31.01.2012р., яке вступило в
законну силу та яким врегульовано
розбіжності між сторонами під час
укладення спірного договору, суди
дійшли висновку про те, що договір
оренди №66 датований 01.11.2011р. є
укладеним та породжує для його сторін
права та обов'язки.

Матеріалами справи підтверджено, та
судами попередніх інстанцій
встановлено, що факт
приймання-передачі в строкове платне
користування відповідачу нежитлового
приміщення, підтверджується Актом
прийому-передачі в оренду майна
комунальної власності області від
01.11.2011р., який складено і підписано
уповноваженими представниками
орендаря та орендодавця.

Однак, як встановлено місцевим
господарським судом, відповідач під
час дії вказаного договору належним
чином не виконав взятих на себе
зобов'язань щодо внесення своєчасної
та у повному обсязі орендної плати за
користування орендованими
приміщеннями.

Відтак, позивачем пред'явлено, а
відповідачем не спростовано вимогу
погашення заборгованості ПАТ
"Кінотехпром", яка утворилась за
договором оренди №66 датованим 01.11.2011р.
перед Управлінням комунального майна
Чернігівської обласної ради в сумі 1
821,33грн. та перед обласним бюджетом в
сумі 4 252,27грн.

Суди встановили, що заборгованість
відповідача перед позивачем за цим
договором підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями виставлених
позивачу рахунків-фактур та актів
надання послуг за період з листопада 2012
року по лютий 2013 року та за квітень 2014
року з доказами їх направлення та
отримання їх уповноваженими
представниками ПАТ "Кінотехпром".

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Положеннями ч.3 ст.18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено, що одним з основних
обов'язків орендаря є, зокрема,
внесення орендної плати своєчасно і в
повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.19 зазначеного Закону
методика розрахунку орендної плати та
пропорції її розподілу між відповідним
бюджетом, орендодавцем і
балансоутримувачем визначається
органами, уповноваженими Верховною
Радою Автономної Республіки Крим (для
об'єктів, що належать Автономній
Республіці Крим), та органами місцевого
самоврядування (для об'єктів, що
перебувають у комунальній власності)
на тих самих методологічних засадах, як
і для об'єктів, що перебувають у
державній власності.

Як вже зазначалось, орендар
зобов'язувався перераховувати орендну
плату щомісячно не пізніше останнього
числа поточного місяця у
співвідношенні: 70% - до обласного
бюджету, 30% - орендодавцю згідно
Методики розрахунку та порядку
використання плати за оренду майна
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Чернігівської
області (п.3.6. Договору).

Відтак, позивач на виконання умов
договору виставляв відповідачу
рахунки для оплати оренди: за листопад
2013 року № від 13.12.2012р. на суму
1092,99грн. - до обласного бюджету, 468,42грн. -
позивачу; за грудень 2012 року № від
14.01.2013р. на суму 1095,18грн. - до обласного
бюджету, 469,36грн. позивачу; за січень 2013
року № від 11.02.2013р. на суму 1097,37грн.
- до обласного бюджету, 470,30грн. -
позивачу; за березень 2014 року № на
суму 1 133,84грн. - до обласного бюджету,
485,93грн. - позивачу; за жовтень 2012 року
№ на суму 1 094,09грн. - до обласного
бюджету, 468,89грн. - позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Приписами ст.193 Господарського кодексу
України визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином. Аналогічні
положення закріплені в ст.ст.525, 526
Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.ст.33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що матеріали справи не містять жодних
доказів, які б підтверджували сплату
відповідачем орендних платежів за
виставленими йому рахунками
відповідно до умов договору, як того
вимагають положення ст.ст.33,34 ГПК
України.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд апеляційної
інстанції дійшов підставного висновку
про те, що у відповідача наявна
заборгованість перед обласним
бюджетом в сумі 4 252,27грн., в тому числі
224,34грн. інфляційних, та перед
орендодавцем в сумі 1 821,33грн., в тому
числі 97,82грн. інфляційних.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи з цього, суди попередніх
інстанцій, перевіривши наданий
позивачем розрахунок пені та трьох
процентів річних, нарахованих на суму
боргу, підставно задовольнила вимоги
про стягнення 144,68грн. пені та 168,59грн.
відсотків річних.

За встановленого та враховуючи приписи
ст.ст.525, 526, 530, 625, 762 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України, ст.ст.18, 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", місцевий господарський суд, з
яким погодився господарський суд
апеляційної інстанції, дійшов
підставного висновку щодо
правомірності та обґрунтованості
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 1
821,33грн. заборгованості з урахуванням
інфляційних нарахувань, 144,68грн. пені,
168,59грн. 3% річних та стягнення з
відповідача до обласного бюджету м.
Чернігова 4 252,27грн. заборгованості з
урахуванням інфляційних нарахувань.

Посилання скаржника у касаційній
скарзі на те, що спірний договір не є
нотаріально посвідченим та не пройшов
державну реєстрацію і не створює для
сторін прав та обов'язків, -
спростовуються, по-перше, наявністю
судового рішення, яким врегульовано
розбіжності між позивачем та
відповідачем під час укладення
договору оренди нерухомого майна, та
яке за результатами апеляційного та
касаційного оскарження залишено в
силі, а по-друге, частковою оплатою
орендарем орендної плати, що свідчить
про визнання ним зобов'язання за
спірним договором оренди.

Статтею 1117 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги приватного акціонерного
товариства "Кінотехпром" з підстав,
зазначених в касаційній скарзі,
оскільки доводи касаційної скарги
зводяться до переоцінки доказів по
справі, а судами було повно та всебічно
з'ясовано обставини, що мають значення
для даної справи, їм надано належну
правову оцінку та прийнято рішення і
постанову з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що дає підстави залишити їх без змін.

Судові витрати, сплачені касатором до
бюджету за подання касаційної скарги, у
зв'язку з відмовою в задоволенні
касаційної скарги, на підставі ст.49
Господарського процесуального кодексу
України залишаються на касаторі.

Враховуючи наведене, та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Кінотехпром"
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014р. у
справі №927/513/14 господарського суду
Чернігівської області залишити без
змін.

Головуючий
В. Корсак

Судді
М. Данилова

Т. Данилова