ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2014 р.
Справа № 914/2742/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВ Метал
груп», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Екватор», м.
Старий Самбір

про: стягнення 40 528,98 грн.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК
України про технічну фіксацію судового
процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла позовна
заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВ Метал груп», м.
Дніпропетровськ до відповідача -
Публічного акціонерного товариства
«Екватор», м. Старий Самбір про
стягнення 40 528,98 грн.

Ухвалою суду від 01.08.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 18.09.2014
р. З підстав, викладених в Ухвалі суду
від 18.09.2014 р. розгляд справи
відкладався.

24.09.2014 р. від позивача на адресу суду
надійшла Заява про зменшення розміру
позовних № 3097 від 22.09.2014 р., відповідно
до якої позивач просить суд стягнути з
відповідача 33 174, 08 грн. основного боргу,
2 249,86 грн. пені, 719,18 грн. 3 % річних, 3 914,54
грн. інфляційних втрат, всього - 40 057,66
грн.

У відповідності до ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Із врахуванням положень вищенаведеної
правової норми суд приймає Заяву про
зменшення розміру позовних № 3097 від
22.09.2014 р. до розгляду та розглядає
позовні вимоги в межах, згідно
зазначеної заяви.

В судове засідання 25.09.2014 р. сторони
явку представників не забезпечили.
Відповідач відзиву на позовну заяву
суду не надав.

Враховуючи те, що суду представлено
достатньо доказів для вирішення спору
по суті, суд вважає за можливе
розглянути справу у відповідності до
ст. 75 ГПК України, за наявними в ній
матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

15.10.2013 р. між сторонами у справі було
укладено Договір поставки № 15/10/3,
відповідно до умов якого позивач взяв
на себе зобов'язання у порядку та в
строки, встановлені Договором,
передати у власність відповідача
(покупця) чорний металопрокат,
асортимент, кількість, ціна та строки
поставки якого вказуються у
специфікаціях та/або в рахунках на
оплату, що є невід'ємною частиною
даного Договору, а відповідач у свою
чергу зобов'язався прийняти товар та
оплатити його на умовах, визначених цим
договором.

Як вбачається із тексту представленого
суду Договору поставки № 15/10/3 даний
Договір датовано 15.10.2013 р. Однак, як
свідчать матеріали справи зазначення
сторонами 2012 замість 2013 року є
технічною помилкою.

В процесі розгляду справи суд
встановив, що на виконання договірних
зобов'язань позивачем протягом
жовтня-грудня 2013 року було поставлено
відповідачу товар на загальну суму 33
955,28 грн. про факт отримання
відповідачем товару свідчать підписи
повноважного представника ПАТ
«Екватор» на наступних Видаткових
накладних: № 23001240 від 17.10.2013 р. на суму 22
905,00 грн. та №5059818 від 21.10.2013 р. на суму 10
269,08 грн. (Довіреність № 383 від 15.10.2013 р.
із терміном дії до 24.10.2013 р.); № 23002318 від
11.12.2013 р. на суму 781,20 грн. (Довіреність №
470 від 10.12.2013 р. із терміном дії до 19.12.2013
р.).

На оплату поставленого товару позивач
виставав відповідачу рахунки №
на суму 22 905,00 грн., № від 16.10.2013 р.
на суму 10 269,08 грн. та № 500065621 від 10.12.2013
р. на суму 781,20 грн.

У відповідності до п. 3.3. Договору для
оплати отриманого товару відповідачу
надавалася відстрочка на 14 календарних
днів з моменту переходу права
власності на товар, а саме з моменту
передачі-прийому товару в пункті
поставки із засвідченням підписами на
видатковій накладній (п. 2.5. Договору).

Однак, як встановив суд у погоджені в
Договорі строки відповідач
поставлений позивачем товар оплатив
частково, сплативши 10.12.2013 р. 781,20 грн. на
оплату Рахунка № 500065621 від 10.12.2013 р., що
підтверджується Платіжним дорученням
№ 666 від 10.12.2013 р. Решти вартості товару
на суму 33 174,08 грн. відповідач не
оплатив.

За порушення строків оплати товару
позивачем на підставі п. 7.2. Договору
нараховано відповідачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення, що згідно
Заяви про зменшення розміру позовних №
3097 від 22.09.2014 р. становить 2 249,86 грн.

Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивач просить суд стягнути з
відповідача 3 914,54 грн. інфляційних
втрат та 719,18 грн. 3 % річних.

Таким чином загальна сума позовних
вимог складає 40 057,66 грн.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши та
дослідивши докази по справі та
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено в процесі розгляду
справи 15.10.2013 р. між сторонами у справі
було укладено Договір поставки № 15/10/3,
на виконання умов якого позивач
передав, а відповідач прийняв чорний
металопрокат на загальну суму 33 955,28
грн.

Факт передачі товару відповідачу
засвідчують представлені суду
Видаткові накладні № 23001240 від 17.10.2013 р.
на суму 22 905,00 грн., №5059818 від 21.10.2013 р. на
суму 10 269,08 грн. та № 23002318 від 11.12.2013 р. на
суму 781,20 грн. Повноваження
представника відповідача на отримання
товару підтверджені Довіреностями № 383
від 15.10.2013 р. із терміном дії до 24.10.2013 р.)
та № 470 від 10.12.2013 р. із терміном дії до
19.12.2013 р.). Оригінали зазначених
документів оглянуто в судовому
засіданні, копії долучено до
матеріалів справи.

Згідно визначення ч. 1 ст. 712 ЦК України
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.
530 ЦК України).

У відповідності до умов п.п. 3.3, 2.5
Договору для оплати товару відповідачу
надавалась відстрочка строком на 14
календарних днів з моменту з моменту
передачі-прийому товару в пункті
поставки із засвідченням підписами на
видатковій накладній.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Проте, як встановив суд, всупереч
приписам вищенаведених правових норм
та умов Договору зобов'язань перед
позивачем щодо оплати товару
відповідач належно не виконав,
отриманого товару у повному обсязі не
оплатив.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України
визначає, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В силу ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Згідно визначення ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у
випадку порушення строку оплати за
товар, що поставляється, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, від простроченого платежу,
за кожен день порушення строку.

Враховуючи положення вищенаведених
правових норм та умов Договору
поставки № 15/10/3 від 15.10.2013 р., суд,
перевіривши розрахунок позовних вимог,
прийшов до висновку що заявлені
позивачем вимоги є обґрунтованими,
доведеними наявними в матеріалах
справи доказами, а тому підлягають до
задоволення у повному обсязі.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно положень ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
174, 193, 216, 230 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530,
553, 554, 599, 610, 612, 625, 692, 712 ЦК України,
ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Екватор» (82000,
Львівська обл., Старосамбірський район,
м. Старий Самбір, вул. Лева Галицького,
42. Ідентифікаційний код 14312335) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВ Метал груп» (49000,
м. Дніпропетровськ, вул. Шолом-Алейхема,
5. Ідентифікаційний код 36441934) 33 174, 08 грн.
основного боргу, 2 249,86 грн. пені, 719,18 грн.
3 % річних, 3 914,54 грн. інфляційних втрат,
всього - 40 057,66 грн.; 1 827,00 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 29.09.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.