ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.Справа № 922/4187/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Олімп", м. Харків до
Приватне АТ страхова група "ТАС" , м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Ігнатова Я.І.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року до суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олімп" ( надалі -
позивач) та просить суд стягнути з
Приватного акціонерного товариства
"Страхова група "ТАС" ( надалі -
відповідач) страхове відшкодування в
розмірі 6 246,89 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим,
що в порушення умов договору
добровільного страхування наземного
транспорту БК/21 №А0222207 від 08.06.2011 року
відповідачем після настання
страхового випадку не здійснено свого
обов'язку по сплаті страхового
відшкодування.

Відповідач по справі проти заявленого
позову заперечує посилаючись на
висновок транспортно - трасологічного
дослідження № 738 від 27.04.2012 року,
виконаний Київським науково -
дослідним інститутом судових
експертиз Вінницьке відділення, на
підставі якого було встановлено, що
утворення пошкоджень на задньому
бампері автомобіля Тоуоtа Rаv - 4 д.н.
НОМЕР_3 при знаходженні транспортного
засобу на паркувальному майданчику
згідно обставин випадку, наданих
ОСОБА_2 неможливе ( а.с.29-34). В зв'язку з
чим, позивачем "Страхувальником" подано
завідомо неправдиві відомості про
предмет договору страхування або про
факт, причини, обставини настання
страхового випадку ( 13.1.3 договору
добровільного страхування наземного
транспорту БК/21 А 0222207).

Ухвалою від 20.01.2014 року задоволено
клопотання позивача та призначено по
справі авто-товарознавчу експертизу.

На вирішення експертам поставлено
наступні питання

по транспортно- трасологічній
експертизі - чи можливе утворення
пошкоджень на задньому бампері
автомобіля Тоуоtа Rаv - 4 д.н. НОМЕР_3 при
знаходженні транспортного засобу на
паркувальному майданчику згідно
обставин випадку, наданих ОСОБА_2 ?

по авто-товарознавчій експертизі - яку
грошову суму становлять матеріальні
збитки ( страхове відшкодування) по
автомобілю Тоуоtа Rаv - 4 д.н. НОМЕР_3,
внаслідок скоєного пошкодження яке
відбулося 28.03.2012 року.

24.03.2014 року до суду надійшло
повідомлення експертної установи про
неможливість надання висновку
експертизи у зв'язку з незадоволенням
клопотання щодо надання для
експертного огляду пошкоджений
автомобіль Toyota Rav 4 д.н. НОМЕР_3.

Позивачем повторно заявлено
клопотання про проведення судової
авто-товарознавчої експертизи яку
провести за фотографіями пошкодженого
автомобіля, які наявні в матеріалах
справи, так як автомобіль Toyota Rav 4. д.н.
НОМЕР_3 вже відремонтований.

Ухвалою від 24.03.2014 року призначено
судову авто-товарознавчу експертизу та
зупинено провадження у справі.

16.05.2014 року до суду надійшло клопотання
експертної установи про надання
пошкодженого автомобіля Toyota Rav 4 д.н.
НОМЕР_3 для проведення призначеної
судом експертизи.

Крім того, повідомлено, що у разі
незадоволення клопотання та у випадку
неповернення справи до експертної
установи, буде складено повідомлення
про неможливість надання висновку.

Ухвалою від 19.05.2014 року поновлено
провадження у справі та призначено її
до розгляду. Позивача зобов'язано
виконати вимоги експертної установи та
попереджено, що у разі невиконання
клопотання судового експерта, справа
буде розглянута за наявними
матеріалами у справі.

У призначене судове засідання
представник позивача не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, жодних
клопотань чи заяв не подавав, вимоги
експертної установи не виконав.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК
України.

Як свідчать матеріали справи, судом
дотримано вимоги ст.ст. 64, 87 ГПК
України, а отже позивач був
повідомлений про час і місце
проведення судового засідання
належним чином.

При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Зважаючи на те, що неявка представника
позивача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи, повно та
всебічно з'ясувавши усі фактичні
обставини спору, вислухавши пояснення
представників сторін суд встановив
наступне.

08 червня 2011 року між ТОВ "Олімп" та ПАТ
"Страхова група "ТАС" укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту БК/21 №А0222207.

28 березня у м. Харкові по вул. Культури,
18, сталась дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої було
пошкоджено застрахований автомобіль
Toyota Rav 4, д.н. НОМЕР_3, що належить ТОВ
"Олімп".

Як зазначає позивач, 28 березня 2012 року
Начальник юридичного відділу TOB "Олімп"
ОСОБА_2, якому надано право керування
вищезазначеним автотранспортним
засобом, залишив автомобіль марки Toyota
Rav 4, д.н. НОМЕР_3 біля будинку,
розташованого за адресою: м. Харків,
вул. Культури, 18. Повернувшись через
годину останній з'ясував, що задній
бампер автомобіля було пошкоджено.

Про зазначену дорожньо-транспортну
пригоду ОСОБА_2 повідомив Відділ
інспекції ХМУ ГУMBС України в
Харківській області, про що було
складено Довідку № 474946 Відділу
Державтоінспекції ХМУ України в
Харківській області від 28.03.2012 року про
дорожньо-транспортну пригоду, я за
адресою: м. Харків, вул. Культури, 18 і про
отримані механічні пошкодження.

Представник TOB "Олімп" повідомив ПАТ "СГ
"TAC" про настання страхового випадку та
на вимогу представників ПАТ "CT "TAC"
надав пошкоджений автомобіль для
огляду та оцінки матеріального збитку
разом з пакетом документів для
підтвердження обставин страхового
випадку.

Як зазначає позивач, TOB "Олімп"
неодноразово зверталось до ПАТ "СГ "TAC"
про бажання провести ремонт
автотранспортного засобу за власний
рахунок, проте відповідачем відповідь
надана не була.

Враховуючи наведений факт, позивачем
самостійно проведено ремонт
автомобіля, що підтверджується актом
виконаних робіт № 113678 та рахунком
фактурою від 29.03.2012. Вартість
відновлювальних робіт складає 6246,89 грн.

Відповідно до п. 8.1. Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 року N
142/5/2092 (далі - Методика), для визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику КТЗ, застосовуються
витратний підхід і метод калькуляції
вартості відновлювального ремонту.

Згідно з п. 8.5. Методики калькуляція
вартості відновлювального ремонту
складається за результатами
технічного огляду КТЗ.

Судом встановлено, що вартість
матеріального збитку, завданого
позивачу, як власнику пошкодженого
автомобіля марки Toyota Rav 4, д.н. НОМЕР_3,
визначена офіційним дилером
ТОВ"Автоарт".

13.07.2012 року TOB "Олімп" отримало лист (вих.
№Г 1000/5805 від 05.06.2012) ПАТ "СГ "TAC", яким
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування у повному обсязі на
підставі експертного
транспортно-трасологічного
дослідження, яким встановлено
невідповідність обставин повідомлених
страхувальником дійсним обставинам
пошкодження транспортного засобу.

Позивач вважає, що відповідачем
неправомірно відмовлено у виплаті
страхового відшкодування на підставі
експертного
транспортно-трасологічного
дослідження, оскільки воно здійснено
за фотографіями пошкодженого
автомобіля Toyota Rav 4, д.н. НОМЕР_3, що, на
думку позивача, суперечить положенням
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 08.10.1998 року №53/5.

Положеннями ст. 979 ЦК України
встановлено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначений у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати умови договору.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 22.2. Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відповідно до цього Закону
потерпілим - юридичним особам
страховик, а у випадках, передбачених
цим Законом, - МТСБУ відшкодовує
виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

З матеріалів справи вбачається, та не
заперечується відповідачем, що позивач
своєчасно повідомив відповідача про
настання дорожньо-транспортної
пригоди (п. п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів") та у відповідності до ст. 35
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" направив
відповідачу заяву на виплату
страхового відшкодування з пакетом
всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про відмову
у здійсненні страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

Як встановлено матеріалами справи,
відмовляючи у виплаті страхового
відшкодування відповідач посилається
на порушення позивачем умов договору, а
саме п. 11.3.3, 11.1.3. Договору.

Згідно ст. 629. ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Так, згідно п. 11.3.3 страховик має право
самостійно з'ясувати обставини та
причини страхового випадку. Здійснення
таких дій страховиком не є підставою
для визнання події, що сталася,
страховим випадком.

Отже, з метою з'ясування даних,
зазначених в заяві позивача про
страховий випадок, було проведено
експертне транспортно-трасологічне
дослідження, здійснене спеціалістами
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

На вирішення експертів поставлено
питання : чи можливе утворення
пошкоджень на задньому бампері
автомобіля Toyota Rav 4, д.н. НОМЕР_3 при
знаходженні транспортного засобу на
паркувальному майданчику згідно
обставин випадку, наданих ОСОБА_2

Згідно висновку експертної установи
утворення пошкоджень на задньому
бампері автомобіля Toyota Rav 4, д.н. НОМЕР_3
при знаходженні транспортного засобу
на паркувальному майданчику згідно
обставин випадку, наданих ОСОБА_2
неможливе.

Умовами п. 11.3.3 Договору визначено, що
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування у
разі подання страхувальником завідомо
неправдивих відомостей про предмет
Договору страхування або про факт,
причини, обставини настання страхового
випадку".

Як свідчать матеріали справи, саме з
підстав надання позивачем неправдивих
даних щодо обставин настання
страхового випадку, і було відмовлено
у виплаті страхового відшкодування.

Аналогічна норма міститься в п.3 ч.1 ст. 26
Закону України "Про страхування" та ст.
991 Цивільного кодексу України якими
визначено, що підставою для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат або страхового відшкодування є,
зокрема, подання страхувальником
завідомо неправдивих відомостей про
об'єкт страхування або про факт
настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи наведене, та аналізуючи
викладені норми законодавства, суд
приходить до висновку, що відповідачем
правомірно відмовлено у виплаті
страхового відшкодування, у зв'язку з
наданням позивачем неправдивих
відомостей про факт настання
страхового випадку.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

При цьому, належністю доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції": п. 2.1. згідно з
частиною другою статті 43
Господарського процесуального кодексу
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до цього, оскільки
позивачем не спростовано належними та
допустимими доказами фактів,
встановлених експертним
транспортно-трасологічним
дослідженням щодо неможливості
утворення пошкоджень на задньому
бампері автомобіля Toyota Rav 4, д.н. НОМЕР_3
при знаходженні транспортного засобу
на паркувальному майданчику, суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, оскільки суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову
судові витрати у даній справі
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 30.05.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова