ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 вересня 2014 р.
Справа № 902/594/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні заяву
№ 29/08 від 29.08.2014 р. ТОВ "ЦАНТ+" про зміну
способу виконання рішення суду по
справі

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЦАНТ+", м.Суми

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні", смт.Крижопіль, Вінницька
область

про стягнення 1 704 751грн. 80 коп.
заборгованості.

За участю секретаря судового
засідання: Миколюк М.Г.

За участю представників сторін:

Позивача: Риба О.А., директор; згідно
витягу з ЄДРЮО № 18625287 від 06.05.2014 р.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду Вінницької
області Товариством з обмеженою
відповідальності "ЦАН+" подано позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Подільські
цукроварні" про стягнення
заборгованості в сумі 1 704 751 грн 80 коп.
за договорами №5-12/Мв від 12.01.2012 р., №
6-12/Мв від 15.02.2012 р., № 5-13/Мв від 24.07.2013 р.
та № 6-13/Ск від 24.07.2013 р., з яких 1 200 567 грн
85 коп. основного боргу, 470 326 грн 22 коп.
пені, 5 992 грн 83 коп. інфляційних втрат та
27 864 грн 90 коп. - 3 % річних.

Ухвалою суду за вказаним позовом
порушено провадження у справі
№ 902/594/14 та призначено її до
розгляду на 28.05.2014 р.

Рішенням суду від 28.05.2014 р. позовні
вимоги ТОВ "ЦАНТ+" до ТОВ "Подільські
цукроварні" задоволено частково.

13.06.2014 р. на виконання вказаного рішення
судом видано наказ про примусове
виконання вказаного рішення суду та
рекомендованим листом надіслано
позивачу (стягувачу).

03.09.2014 р. до суду надійшла заява
позивача ТОВ "ЦАНТ+" № 29/08 від 29.08.2014 р.
про зміну способу виконання рішення
суду від 28.05.2014 р., яку ухвалою суду від
08.09.2014 р. призначено до розгляду на
17.09.2014 р.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, хоча про час, день та
місце розгляду справи його було
повідомлено завчасно та належним чином
- ухвалою суду від 08.09.2014р. надіслання
якої стверджується реєстром відправки
поштової кореспонденції.

Слід зазначити, що відповідно до вимог
ч. 1 ст. 121 ГПК України заява про зміну
способу виконання рішення суду
розглядається судом у десятиденний
строк з моменту винесення судом ухвали
про призначення даної заяви до
розгляду.

З огляду на вказане, неявка відповідача
по справі, належним чином
повідомленого про розгляд заяви, не є
перешкодою для розгляду заяви про
зміну способу виконання рішення за
відсутності останнього.

15.09.2014 р. від відділу ДВС
Крижопільського РУЮ, на виконання
вимог ухвали суду від 08.09.2014 р. надійшли
пояснення щодо ходу виконання наказу
суду від 13.06.2014 р. по справі № 902/594/14.

18.09.2014 р. від позивача (заявника)
надійшла заява про уточнення
прохальної частини заяви про зміну
способу виконання рішення суду від
28.05.2014 р., якою останній просить змінити
спосіб виконання рішення суду в
частині стягнення з боржника на
користь позивача суми боргу в розмірі 1
200 567 грн 85 коп., стягнувши з боржника
частину боргу, за рахунок майна, а саме:
АСУТП, яке знаходиться на заводах СП
"Соколівський цукор" та СП "Моївський
цукор" загальною вартістю 147 377 грн 82
коп. та зобов'язати відповідача
повернути належне йому майно - АСУТП.

Вказану заяву прийнято судом до
розгляду.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заяви,
давши їм оцінку, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

Як вбачається, з пояснень державного
виконавця щодо ходу виконання наказу
суду по даній справі, 04.07.2014 р. до
відділу ДВС Крижопільського РУЮ від
ТОВ "ЦАНТ+" на виконання надійшов наказ
господарського суду від 13.06.2014 р. по
справі № 902/594/14.

На підставі отриманого від заявника
наказу державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження щодо
виконання наказу суду від 13.06.2014 р. та
надано боржнику - ТОВ "Подільські
цукроварні" строк для його
добровільного виконання.

Так як боржник добровільно не виконав
наказ господарського суду, державний
виконавець 11.07.2014 р. виніс постанову про
приєднання даного виконавчого
провадження до зведеного виконавчого
провадження щодо стягнення з ТОВ
"Подільські цукроварні"
заборгованості.

12.08.2014 р. постановою державного
виконавця було накладено арешт на
рахунки боржника та звернуто стягнення
на майно боржника.

Крім того, як вбачається з пояснень
державного виконавця, ним було
надіслано відповідні запити до
державних органів та підприємств щодо
наявності рахунків, майна у боржника.

В ході виконання було виявлено 30
рахунків в 10 банківських установах,
встановлено зареєстровану за
відповідачем сільськогосподарську
техніку в кількості 31 транспортного
засобу та 13 одиниць
сільськогосподарської техніки та 1
об'єкт нерухомого майна, яке належне
боржнику.

Також, як зазначено державним
виконавцем в поясненнях, згідно
клопотання ТОВ "ЦАНТ+", керівнику ТОВ
"Подільські цукроварні" ухвалою
Крижопільського районного суду
заборонено виїзд на межі території
України до виконання зобов'язань.

З врахуванням встановленого суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

В п.7.1.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" вказано, що під зміною способу
і порядку виконання рішення слід
розуміти прийняття господарським
судом нових заходів для реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Звернення стягнення на кошти за
відсутності у боржника майна
здійснюється у випадку, коли стягувачу
присуджено майно, визначене родовими
ознаками. За відсутності індивідуально
визначеного майна, присудженого
позивачу (за результатами розгляду
віндикаційного позову), зміна способу
виконання рішення шляхом звернення на
кошти неможлива, оскільки в такому разі
захист порушеного права власника майна
повинен здійснюватися шляхом подання
позову про стягнення збитків у вигляді
вартості майна та доходів, які власник
міг би одержати за весь час володіння
таким майном.

Пунктом 7.2 цієї постанови наголошено,
що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не
обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може змінити
спосіб виконання прийнятого ним
рішення, проте визначальним фактором
при зміні спсособу є підставність цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому
випадку пов'язує зміну способу
виконання судового рішення у судовому
порядку з об'єктивними, непереборними,
іншими словами - виключними
обставинами, що ускладнюють вчасне
виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен
враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк чи
попередньо встановленим способом, але
перш за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання.

За приписами ст.121 ГПК України, а також з
урахуванням приписів ст.36 Закону
України "Про виконавче провадження"
заявник вправі звертатись до суду, який
видав виконавчий документ із заявою
про відстрочку або розстрочку рішення,
а також про встановлення або зміну
способу і порядку його виконання.

Проте при розгляді такої заяви
необхідно враховувати, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження є сукупністю дій
органів і посадових осіб, які у межах
повноважень та у спосіб, визначений
Законом України "Про виконавче
провадження" забезпечують цивільні
права та інтереси, які судовим рішенням
визнані такими, що підлягають захисту у
встановленому судом порядку.

Слід зазначити, що відповідно до Закону
України "Про виконавче провадження" є
декілька способів виконання судового
рішення, зокрема, це загальний порядок
звернення стягнення на майно боржника
(ст.52 Закону) з урахуванням
особливостей звернення стягнення на
майно боржника - юридичної особи,
передбачених главою 5 Закону

За цими нормами, у разі відсутності у
боржника коштів у обсязі, достатньому
для покриття заборгованості стягнення
здійснюється на належне боржнику або
закріплене за ним майно у визначеній
ст.66 Закону - черговості, і згода на це
боржника не потребується.

Тобто, за цими нормами звернення
стягнення на майно є визначеною
законом дією, яка не потребує зміни
встановленого судом способу виконання
рішення.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Водночас заявником не наведено ні
підстав ні доказів в обгрунтування
необхідності для зміни способу
виконання рішення.

Із матеріалів справи слідує, що в
результаті здійснення виконавчого
провадження за боржником рахується
рухоме та нерухоме майно, а також
виявлено рахунки в банківських
установах.

При цьому заявником не надано
достовірних та переконливих доказів
відсутності грошових коштів у
боржника.

Крім того, як вбачається з договорів
№5-12/Мв від 12.01.2012 року, № 6-12/Мв від 15.02.2012
року, № 5-13/Мв від 24.07.2013 року та № 6-13/Ск
від 24.07.2013 року, право власності на
майно, яке передано позивачем
відповідачу на їх виконання і відносно
якого заявник просить змінити спосіб
виконання рішення суду, до проведення
останнім повних розрахунків за
обладнання та виконані роботи
залишається за позивачем (стягувачем
за наказом суду).

Разом з тим, під зміною способу в
розумінні приписів ст.121 ГПК України, як
вказувалось вище є видозмінення
зазначеної у рішенні форми (грошової чи
майнової) виконання, тобто за
відсутності у боржника майна чи
грошових коштів стягнення звертається
на грошові кошти чи майно відповідно
належне боржнику.

З огляду на викладене, в задоволенні
заяви № 29/08 від 29.08.2014 р. ТОВ "ЦАНТ+" про
зміну способу виконання рішення суду
слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 115, 121 ГПК України,
суд-

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви № 29/08 від 29.08.2014 р.
ТОВ "ЦАНТ+" про зміну способу виконання
рішення суду від 28.05.2014 р. відмовити.

2. Ухвалу надіслати відповідачу
рекомендованим листом.

Суддя
Банасько О.О.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - відповідачу -вул.Чкалова, 16Б,
смт.Крижопіль, Вінницька область, 24600.