КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Справа№ 910/8659/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від прокуратури: Біньковська А.В.,
посвідчення №009568 від 15.10.2012р.;

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Дяченко Є.Г., представник
за довіреністю №25/139 від 11.12.2013р.;

Слічна С.І., представник за довіреністю
№25/140 від 11.12.2013р.;

від відповідача 1: Глущенко З.В.,
представник за довіреністю №443 від
03.06.2014р.;

від відповідача 2: Попов А.С.,
представник за довіреністю б/н від
07.09.2010р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Заступника прокурора Київської
області

на рішення Господарського суду міста
Києва від 25.06.2014р. (підписано - 01.07.2014р.)

у справі №910/8659/14 (суддя: Трофименко Т.Ю.)

за позовом Заступника прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі:

1)Міністерства фінансів України;

2)Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»;

до 1) Публічного акціонерного
товариства «Комбінат Будіндустрії»;

2)Приватного акціонерного товариства
«Піастрелла»;

про звернення на стягнення на предмет
іпотеки на суму 125 881 814,83грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Заступник прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі Міністерства фінансів України
(позивач-1), Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
банк «Київ» (позивач-2) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Публічного
акціонерного товариства «Комбінат
Будіндустрії» (відповідач-1) та
Приватного акціонерного товариства
«Піастрелла» (відповідач-2) про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості у
розмірі 125881814,83грн. у зв'язку з
невиконанням Приватним акціонерним
товариством «Піастрелла» умов
Договору про відкриття відкличної
кредитної лінії №9/05 від 18.03.2005р. з
урахуванням змін та доповнень до
нього.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор, посилаючись на ст.ст. 509, 525,
526, 530, 536, 546, 549, 610, 611, 1048, 1054 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 19, ч.1
, ч. 3 ст. 33 , ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» та вимоги іпотекодержателя
до іпотекодавців від 03.03.2014р., просив
суд для задоволення вимог, що
підлягають сплаті на користь ПАТ «АКБ
"Київ» у розмірі 125 881 814,83 грн. (в тому
числі: заборгованість за кредитом - 55 800
000,00 грн., заборгованість по відсоткам
за кредитом - 62 580 050,08 грн., пеня за
несвоєчасне повернення кредиту - 3 679
700,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату
процентів за кредитом - 3 822 064,75 грн.)
звернути стягнення на предмет
іпотеки-нерухоме майно, визначивши
спосіб його реалізації, шляхом
проведення прилюдних торгів у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014р. позовну заяву
Заступника прокурора Київської
області прийнято до розгляду, справі
призначено № 910/8659/14.

Міністерство фінансів України в своїх
письмових поясненнях підтримало
позовні вимоги та просило суд
задовольнити вимоги прокурора.

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
просило суд першої інстанції
задовольнити позов в повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство
«Комбінат Будіндустрії» заперечувало
проти позовних вимог та у відзиві на
позовну заяву просило у відповідності
до ч. 4 ст. 267 ЦК України застосувати до
вимог правила про позовну давність,
вважаючи, що строк давності збіг і на
цій підставі відмови у задоволенні
позову прокурора.

Приватне акціонерне товариство
«Піастрелла» подало заяву про
залишення позову без розгляду у
відповідності до пункту 1 частини1
статті 81 ГПК України та водночас
подало заяву про застосування правил
про позовну давність на заявлені
вимоги, з підстав, визначених
відповідачем-1.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.06.2014р. у задоволенні позову
відмовлено за збігом строку давності
на такі вимоги.

При цьому місцевий господарський суд
обчислював початок перебігу строку
на вимоги іпотекодержателя про
звернення стягнення на нерухоме майно,
що є предметом іпотеки, від дня, коли
уперше, 15.01.2010р. іпотекодержатель
звернувся з вимогою до іпотекодавців
про усунення порушень щодо сплати
заборгованості за відсотками за
користування кредитом за Кредитним
договором № 9/05 від 18.03.2005р. в сумі 12 526
240,34 грн та повідомив їх, що розпочинає
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо його вимоги не будуть
виконані. Встановивши початок
перебігу сроку давності на вимоги
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та вважаючи, що у разі
збільшення тривалості позовної
давності за основним зобов'язанням,
якщо при цьому не збільшена
тривалість позовної давності за
додатковим, акцесорним зобов'язанням ,
така тривалість є загальною і
становить три роки, а про
застосування правил про позовну
давність заявлено відповідачами 1 та
2, суд першої інстанції відмовив у
задоволенні вимог прокурора, у зв'язку
із спливом на них позовної давності
до подання прокурором позову в
інтересах іпотекодержателя.

З такими висновками господарського
суду не погодився прокурор і
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у якій просив скасувати, як
незаконне, рішення Господарського
суду міста Києва від 25.06.2014р. у справі
№910/8659/14 та постановити нове рішення,
яким задовольнити позов заступника
прокурора Київської області в повному
обсязі.

У доводах апеляційного оскарження
скаржник вказував, що судом першої
інстанції прийнято рішення при
неповному з'ясуванні всіх обставин, що
мають значення для справи та з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі прокурор
зазначав, що суд першої інстанції не
врахував положення Додаткової угоди
№26 від 06.10.2008р. до Кредитного договору,
яким збільшено тривалість позовної
давності на основне зобов'язання. На
думку прокурора, саме у зв'язку із
збільшенням позовної давності для
вимог по основному зобов'язанню,
аналогічна правова умова
встановлюється і для іпотечного
зобов'язання, що є похідним і
нерозривно пов'язаним з Кредитним
договором.

Серед інших доводів, прокурором
зазначено, що у відповідності до ч. 1 ст.
264 ЦК України, ПАТ «Піастрелла» визнала
свій борг перед позивачами, шляхом
надіслання листа №1205 від 22.11.2012р. з
проханням продовжити строк
користування кредитом до 01.01.2013р., що
дає підстави стверджувати, що
відбулося переривання строку позовної
давності.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Заступника прокурора Київської
області на рішення Господарського суду
міста Києва від 25.06.2014р. у справі
№910/8659/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014р.
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючого судді
Кропивної Л.В., суддів: Жук Г.А., Руденко
М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014р. у
справі №910/8659/14 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Жук Г.А.,
Руденко М.А.) вказану апеляційну скаргу
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 17.09.2014р.

15.09.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Комбінат
Будіндустрії» надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому останнє
просило суд відмовити в задоволенні
апеляційної скарги, а оскаржуваний
судовий акт залишити без змін.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р. у
справі №910/8659/14 у зв'язку з
перебуванням судді Жук Г.А. у відпустці,
здійснено заміну у складі колегії
суддів у даній справі на наступний:
головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді:
Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р.
прийнято апеляційну скаргу Заступника
прокурора Київської області на рішення
Господарського суду міста Києва від
25.06.2014р. у справі №910/8659/14 до провадження
у складі колегії суддів: головуючий
суддя: Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А.,
Смірнова Л.Г.

17.09.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Приватного
акціонерного товариства «Піастрелла»
надійшло клопотання про залишення
позову без розгляду.

У судове засідання 17.09.2014р.
представники позивача 1 не з'явились.
Про час та місце розгляду справи
позивач 1 був повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення 573 (вх.№09-33/27536 від
06.08.2014р.). Про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте позивач 1 не
скористався своїми правами,
передбаченими статтями 22 ГПК України,
явка яких не визнавалася обов'язковою,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов до висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представників позивача 1.

У судовому засіданні 17.09.2014р. колегія
суддів, розглянувши клопотання
Приватного акціонерного товариства
«Піастрелла» про залишення позову без
розгляду, відмовляє у його задоволенні,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 29
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) прокурор бере
участь у розгляді справ за його
позовами, а також може вступати за
своєю ініціативою у справу, порушену за
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави.

Згідно з ч. 2 статті 2 ГПК передбачено, що
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

Статтею 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання участі прокурора у
розгляді справ, підвідомчих
господарським судам» від 23.03.2012р. №7
господарський суд повинен оцінювати
правильність визначення прокурором
органу, на який державою покладено
обов'язок щодо здійснення конкретних
функцій у правовідносинах, пов'язаних
із захистом інтересів держави.
Інтереси держави мають чітко
формулюватися й умотивовуватися
прокурором.

Рішенням №З-рп/99 від 08 квітня 1999 року,
Конституційний Суд України встановив,
що інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси
держави» є оціночним поняттям,
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про капіталізацію акціонерного
комерційного банку «Київ» від 10 червня
2009 року №566 прийнято рішення про участь
держави в капіталізації Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Київ» шляхом
придбання акцій додаткової емісії
зазначеного банку в сумі гривень
в обмін на облігації внутрішньої
державної позики.

Вказаною Постановою встановлено, що
після придбання державою в особі
Міністерства фінансів акцій
додаткової емісії акціонерного
комерційного банку «Київ» та належного
оформлення корпоративних прав на
придбані акції частка держави у
статутному капіталі зазначеного банку
становитиме 99,936931402 відсотка.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Основних концептуальних підходів до
підвищення ефективності управління
корпоративними правами держави» від
11.02.2004р. №155 управління корпоративними
правами держави передбачає розв'язання
таких завдань як забезпечення участі
суб'єктів господарювання у здійсненні
заходів, пов'язаних з виконанням
державних функцій (економічна безпека,
оборона, державні резерви, соціальні
програми, державна монополія тощо), а
також досягнення інших стратегічних
цілей, визначених державою; збільшення
за рахунок поліпшення фінансових
результатів господарювання об'єктів
управління надходження сум податків і
зборів до бюджетів, обов'язкових
платежів (внесків) до державних
цільових фондів, а також неподаткових
надходжень у вигляді дивідендів
(доходів), нарахованих на акції (частки,
паї) господарських товариств, які
перебувають у державній власності;
здійснення контролю за використанням і
збереженням майна господарських
товариств, у статутних капіталах яких є
державна частка.

Статтею 22 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єктами
господарювання державного сектора
економіки є суб'єкти, що діють на основі
лише державної власності, а також
суб'єкти, державна частка у статутного
капіталі яких перевищує п'ятдесят
відсотків чи становить величину, яка
забезпечує державі право вирішального
впливу на господарську діяльність цих
суб'єктів.

Держава володіє часткою, що становить
99,936931402 % статутного капіталу Банку,
отже капіталізований державою ПАТ
«Акціонерний комерційний банк «Київ»
відноситься до суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки.

Капіталізація банків здійснювалася
відповідно Закону України «Про
першочергові заходи щодо запобігання
негативним наслідкам фінансової кризи
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Статтею 2
зазначеного Закону визначено, що
управління корпоративними правами
держави у статутних капіталах банків,
що набуті відповідно до цього Закону,
здійснюються Міністерством фінансів
України.

Відповідно до підпункту 5) пункту 5
Положення про Міністерство фінансів
України, затвердженого Указом
Президента України від 8 квітня 2011 року
№ 446, Мінфін України з метою
організації своєї діяльності здійснює
відповідно до законодавства
управління об'єктами державної
власності, що належать до сфери
управління Мінфіну України.

Таким чином, прокурор, звертаючись із
позовом в інтересах держави в особі
Міністерства фінансів України та
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Київ»,
діяв в межах повноважень, наданих йому
Законом України «Про прокуратуру» та
ст. 2 ГПК України.

З огляду на вказані обставини, колегія
суддів відмовляє в задоволенні
клопотання Приватного акціонерного
товариства «Піастрелла» про
скасування рішення та залишення
позову прокурора без розгляду.

У судовому засіданні 17.09.2014р. прокурор
підтримав доводи апеляційного
оскарження, просив рішення
Господарського суду міста Києва від
25.06.2014р. у справі №910/8659/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов заступника
прокурора Київської області в повному
обсязі.

17.09.2014р. у судовому засіданні
представники позивача 2 підтримали
доводи прокурора, визначені в
апеляційній скарзі, просили рішення
Господарського суду міста Києва від
25.06.2014р. у справі №910/8659/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов заступника
прокурора Київської області в повному
обсязі.

У судовому засіданні 17.09.2014р.
представник відповідача 1 просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт - без змін та скасування.

У судовому засіданні 17.09.2014р.
представник відповідача 2 просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт - без змін та скасування.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
18.03.2005 року між Акціонерним комерційним
банком «Київ» (надалі - Кредитор,
позивач 2) та Закритим акціонерним
товариством «Піастрелла» (надалі -
Позичальник, відповідач 2) був
укладений Договір про відкриття
відкличної кредитної лінії №9/05 (надалі
- Кредитний договір), за умовами якого
кредитор зобов'язався відкрити
позичальнику відкличну кредитну лінію
на поповнення оборотних коштів для
придбання обладнання та
налагоджування виробництва керамічної
плитки на підлогу типу «грейс» з
лімітом 6616740,00 грн., на строк з 18.03.2005
року по 19.03.2008 року зі сплатою 20 % річних.

21.03.2005р. з метою забезпечення виконання
зобов'язання позичальником за
Кредитним договором, між Акціонерним
комерційним банком «Київ» та ВАТ
«Комбінат Будіндустрії»
(правонаступником якого являється ПАТ
«Комбінат Будіндустрії», надалі -
відповідач 1) був укладений Договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7

За Договором іпотеки від 21.03.2005р. ВАТ
«Комбінат Будіндустрії» передало в
іпотеку АКБ «Київ» наступне нерухоме
майно:

1) нежилий будинок - будівля
лабораторного корпусу літ. Х, загальною
площею - 1742,80 кв.м., який розташований за
адресою: місто Київ, вул. Будіндустрії,
7, який належить Іпотекодавцю на
підставі свідоцтва серії НБ № 010007538
про право власності, виданого Головним
управлінням комунальної власності м.
Києва (Київської міської державної
адміністрації) 02.09.2003р. на підставі
наказу «Про оформлення права власності
на об'єкт нерухомого майна» від 02.09.2003р.
№1040-В, зареєстрованого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна 05.02.2004р.

2) нежилий будинок - ремонтно-механічний
цех літ. Ф, загальною площею 1812,00 кв.м.,
який розташований за адресою: місто
Київ, вул. Будіндустрії, 7, який належить
Іпотекодавцю на підставі свідоцтва
серії НБ №010007678 про право власності,
виданого Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
(Київської міської державної
адміністрації) 27.11.2003р. на підставі
наказу "Про оформлення права власності
на об'єкт нерухомого майна» від 17.11.2003р.
№ 1316-В, зареєстрованого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна 09.03.2005р.

3) нежилий будинок - ремонтно-механічний
цех літ. Й, загальною площею 2497,00 кв.м.,
який розташований за адресою: місто
Київ, вул. Будіндустрії, 7, який належить
Іпотекодавцю на підставі свідоцтва
серії НБ №010007621 про право власності,
виданого Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
(Київської міської державної
адміністрації) 01.09.2003р. на підставі
наказу «Про оформлення права власності
на об'єкт нерухомого майна» від 01.09.2003р.
№1028-В, зареєстрованого Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна 04.02.2004р. в
реєстровій книзі №87-п-280 .

30.12.2005р., з метою забезпечення виконання
зобов'язання позичальника за
кредитним договором, між Акціонерним
комерційним банком «Київ», ВАТ
«Комбінат Будіндустрії» та ЗАТ
«Піастрелла» був укладений Договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7

У відповідності до Договору іпотеки
від 30.12.2005р. ВАТ «Комбінат
Будіндустрії» та ЗАТ «Піастрелла»
передали в іпотеку АКБ «Київ» належне
їм на праві спільної часткової
власності нерухоме майно, яке
знаходиться за адресою м.Київ, вул.
Будіндустрії, 7, а саме: нежилі будівлі
літ. Б, літ. В, літ. II (цифра): корпус 2 (літ.
Б) пл. - 4389,90 кв.м.; клеєварне відділення
(літ. В) пл. - 445,50 кв.м.; цех рубки
відходів (літ. ІІ (цифра)) пл. - 126,50 кв.м.
загальною площею - 4961,90 кв.м, що складає
46/100 частин (від майнового комплексу пл.
10962,8 кв.м.) та належить ВАТ «Комбінат
Будіндустрії» на підставі документів,
якими є: свідоцтво про право
власності, видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
Київської міської державної
адміністрації від 10.10.2003р. серія МК №
010007747 на підставі наказу «Про
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна» №1162-В. Право
власності зареєстроване в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна
04.01.2004р. в реєстровій книзі №85П-291 за
реєстровим №6083-П; свідоцтво про право
власності, видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
Київської міської державної
адміністрації від 15.09.2003р. серія МК
№010007682 на підставі наказу «Про
оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна» від 10.09.2003р. №1068-В.
Право власності зареєстроване в
Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна
04.01.2004р. в реєстровій книзі № 85П-291 за
реєстровим №6083-П;

Комплекс будівель літ. Х, літ. III (цифра),
літ. IV (цифра): будівля головного
корпусу (літ. Х) пл. - 5508,90 кв.м.; склад
макулатури (літ. ІІІ (цифра)) пл. - 143,20
кв.м.; відділення рубки трісок (літ. ІV
(цифра)) пл.- 288,00 кв.м. Загальна площа -
5940,1 кв.м., що складає 54/100 частин (від
майнового комплексу пл. 10962,8 кв.м.) та
належить ЗАТ «Піастрелла» на підставі
документу, яким є: свідоцтво про право
власності, видане Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
Київської міської державної
адміністрації від 09.06.2005р. серія ЯЯЯ
№479674 на підставі наказу Головного
управління комунальної власності м.
Києва від 09.06.2005р. №921-В. Право власності
зареєстроване в Київському міському
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 30.06.2005р. в
реєстраційній книзі №85П-292 за
реєстровим №6083-П.

Як випливає з матеріалів справи, до
умов кредитного договору за згодою
сторін вносилися зміни та
доповнення , які стосувалися, зокрема,
строку повернення кредиту - не
пізніше 19.03.2010р. (додаткова угода № 26
від 06.10.2008р.); збільшення тривалості
позовної давності до п'яти років на
вимоги про стягнення заборгованості
по кредиту та/або процентів (відсотків)
за користування ним ( додаткова угода №
29 від 16.11.2012р. )

Проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права при
вирішенні спору, судова колегія
встановила таке.

Іпотека, як акцессорне зобов'язання,
наслідує долю основного зобов'язання
і не існує окремо від нього.

Так, в силу ст.593 ЦК України, право
застави припиняєтья у разі припинення
зобов'язання, забезпеченого заставою.
Відтак, строк позовної давності за
основним зобов'язанням впливає на
строки позовної давності за
акцессорним зобов'язанням. Такий
висновок заснований на положеннях
ст. 266 ЦК України. За змістом цієї норми
зі спливом позовної давності до
основної вимоги вважається, що позовна
давність сплила і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, висновок місцевого
господарського суду про те,
збільшення тривалості позовної
давності за основним, кредитним,
зобов'язанням не впливає на тривалість
позовної давності за додатковим,
іпотечним, зобов'язанням,
постановлений судом першої інстанції
при невірному розумінні статті 266 ЦК
України.

Утім, судова колегія вважає, що для
задоволення апеляційної скарги
підстави відсутні, а у задоволенні
його вимог належало відмовити з
наступних мотивів.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції і підтверджується
матеріалами справи, з вимогою (№
19-1/109 та № 19-1/110) до ЗАТ "Піастрелла" та
ВАТ "Комбінат Будіндустрії" про
усунення порушень щодо сплати
заборгованості за відсотками за
користування кредитом за Кредитним
договором № 9/05 від 18.03.2005р. в сумі 12 526
240,34 грн. ПАТ "АКБ "Київ" звернувся
15.01.2010р.

У вказаній вимозі ПАТ "АКБ "Київ" , з
посиланням на п. 5.2 розділу 5 Договорів
іпотеки від 21.03.2005р. та від 30.12.2005р.
повідомляв відповідачів про те, що у
випадку залишення без задоволення
вимоги, ПАТ "АКБ "Київ" розпочне
звернення стягнення на предмет
іпотеки, відповідно до договору
іпотеки від 30.12.2005р., та договору
іпотеки від 21.03.2005р.

Розділом 5 вказаних Договорів
узгоджено порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки та
послідовність у здійсненні процедури
реалізації заставодержателем
належних йому прав.

Направлення іпотекодавцям письмової
вимоги про усунення порушень та
попередження про звернення стягнення
на іпотечне майно (у разі невиконання
ними у тридцятиденний строк такої
вимоги) є частиною узгодженої
сторонами процедури.

Звернення стягнення на предмет
застави здійснюється за рішенням суду,
якщо інше не встановлено договором
або законом ( ч. 1 ст. 590 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація
предмету застави ,на який
звертається стягнення, провадиться
шляхом його продажу з публічних
торгів, якщо інше не встановлено
довором або законом.

Зі змісту п. 5.6. договорів іпотеки
вбачається, що за згодою сторін вибір
способу задоволення вимог,
встановлених п. 5.5. договору,
залишається за іпотекодержателем.

Згідно з 5.5 Договорів іпотеки від
21.03.2005р. та від 30.12.2005р., сторони
визначили два способи задоволення
вимог іпотекодержателя: шляхом
укладання договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, який підлягає
нотаріальному посвідченню, та шляхом
реалізації предмета іпотеки, на який
звертається стягнення відповідно до
чинного законодавства України.

Відповідно до ст 35 Закону України
«Про іпотеку» у редакції, яка діяла на
момент направлення вимоги від 15.01.2010р.,
у разі порушенням основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В
цьому документі зазначається
стислий зміст порушених зобов'язань,
вимога про виконання порушеного
зобов'язання у не менш, ніж
тридцятиденний строк з попередженням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї
вимоги. Якщо протягом встановленого
строку вимога іпотекодержателя
залишається без задоволення,
іпотекодержатель вправі розпочати
звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.

Станом на момент направлення
іпотекодеражетелем до іпотекодавців
вимог у березні 2014р. за №№ 25.4./410
від 03.03.2014р. (а.с 125-128) ця норма Закону
змінилися, внаслідок чого
направлення вимоги до боржника
(іпотекодавця) визнавалася
обов'язковою у разі, якщо
компетентним органом
іпотекодержателя було прийнято
рішення про реалізацію предмету
іпотеки у позасудовому порядку.

Зі змісту приписів ст. 26 Закону
України "Про заставу" випливає, що
обрання заставодержателем способу
здійснюється ним самостійно і
доводиться до відому заставодавця,
оскільки заставодавець має право в
будь-який час до моменту реалізації
предмета застави припинити звернення
стягнення на заставлене майно
виконанням забезпеченого заставою
зобов'язання.

Звертаючись із позовом до суду з
вимогами про реалізацію предмету
іпотеки шяхом продажу на публічних
торгах, прокурор на таке належної
уваги не звернув і не врахував, що
іпотекодержатель самостійно не
визначився з способом реалізації
своїх прав, передбачених Договорами
іпотеки.

Обрання компетентним органом
іпотекодержателем способу реалізації
своїх прав, передбачених Договорами
іпотеки, документального
підтвердження не знайшло.

Самостійне прийняття прокурором
рішення про обрання способу
реалізації належних за Договарами
іпотеки іпотекодержателю прав
суперечить умовам вказаних
Договорів, на які, крім іншого,
посилається прокурор; не відповідає
визначеній ними процедурі звернення
стягнення на предмет іпотеки та
свідчить про зміну послідовності у
здійсненні такої процедури.

За таких обставин справи вимоги
прокурора до задоволення не підлягали,
і підстав для задоволення
апеляційної скарги судова колегія
не вбачає.

Згідно положеннями Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 13.08.2008р. №01-8/482 «Про деякі
питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2008 року», якщо
помилка місцевого господарського суду
у застосуванні норм матеріального
права не вплинула на загальну правову
оцінку обставин справи та на
правильність судового висновку що
вирішення спору, то у суду апеляційної
інстанції немає підстав для скасування
відповідного судового рішення.
Водночас апеляційний господарський
суд у мотивувальній частині своєї
постанови не лише вправі, а й повинен
зазначити власну правову кваліфікацію
спірних відносин та правову оцінку
обставин справи.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Київської області на рішення
Господарського суду міста Києва від
25.06.2014р. у справі №910/8659/14 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 25.06.2014р. у справі
№910/8659/14 - без скасування.

2.Матеріали справи №910/8659/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова