ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.09.14р. Справа № 904/9886/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Міського комунального підприємства
"ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ
МЕРЕЖІ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 74 253 744 грн. 84 коп.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Талан О.Л., довіреність
від 28.07.2014 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду з позовною заявою
про стягнення з міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" заборгованості за
поставлений природний газ в сумі 58 156 216
грн. 63 коп., пені за прострочення
виконання грошового зобов'язання в
сумі 5 640 473 грн. 42 коп., штрафу 7 716 772 грн. 66
коп., 3% річних в сумі 2 279 611 грн. 45 коп.,
інфляційних втрат в сумі 465 644 грн. 99 коп.
та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором № 14/2484/11 на
купівлю - продаж природного газу від
30.09.2011р. в частині своєчасної та повної
сплати заборгованості.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.02.14
(суддя Манько Г.В.), залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.14 (колегія суддів у складі:
головуючого-судді Верхогляд Т.А.,
суддів: Білецької Л.М., Тищик І.В.), позов
задоволено частково. Залишено без
розгляду провадження у справі в
частині стягнення заборгованості у
сумі 20870324,10 грн. Стягнуто з міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
заборгованості за поставлений
природний газ в сумі 37285892,53 грн., 3%
річних 1036842,67 грн., інфляційні втрати
232624,87 грн., пені 415418,05 грн., 7% штрафу
1054820,50 грн., судовий збір 46178,22 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" задовольнити
частково, рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.02.14 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.14 у справі №904/9886/13 скасувати в
частині відмови у стягненні пені та 7%
штрафу, справу в цій частині направити
на новий розгляд до господарського
суду Дніпропетровської області. В
решті постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.14 у справі №904/9886/13 залишено без
змін.

Відповідно до п. 3.1.3 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду розгляд справи № 904/9886/13 доручено
судді Бєлік В.Г.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.07.2014р.
справу № 904/9886/13 прийнято до свого
провадження суддею Бєлік В.Г. Справу
призначено до розгляду в засіданні на
29.07.14р. о 10:15год.

Відповідач позов визнає. Згідно
наданих пояснень вбачається, що
заборгованість за договором не була
оплачена відповідачем в повному обсязі
з причини скрутного фінансового
становища підприємства. Прострочення
зобов'язання виникло по причині
відсутності коштів та неприбутковості
підприємства. У зв'язку з вказаними
обставинами відповідач просить суд
зменшити розмір пені та штрафу до 15%,
подав письмовий відзив на позовну
заяву. В підтвердження скрутного
матеріального становища підприємства
подав відповідні докази.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні, призначеному на
29.07.2014р. о 10:15 год. було оголошено
перерву до 09.09.2014р. о 10:10год.

Представник позивача в дане судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений судом
належним чином. Клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю участі у справі
представника позивача до суду не
надходило.

За згодою представника відповідача у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (Продавець) та
Міським комунальним підприємством
"ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ
МЕРЕЖІ" (покупець) укладений договір
№14/2484/11 на купівлю - продаж природного
газу від 30.09.2011р.

Згідно предмету договору Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у IVкварталі 2-11 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - газ) для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами, а
Покупець зобов'язується приймати та
оплачувати газ на умовах цього
Договору (п.1.1.договору).

Відповідно до п.2.1 договору позивач
передає відповідачу з 01.10.11 по 31.12.12 газ
в обсязі до 36 300 тис. куб. м., у тому числі
по місяцях кварталів.

На виконання умов договору в жовтні 2011
року та з жовтня по грудень 2012 року
позивач передав, а відповідач отримав
природний газ об'ємом 27447, 659 тис. м.куб.
на суму 131 118 333,55 грн. Зокрема за
жовтень 2011 року відповідач отримав
природний газ на суму 20878724,10 грн.,що
підтверджено долученими до матеріалів
справи актами прийому - передачі
природного газу (а.с.22-27).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п.6.1. договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

У встановлений договором термін
відповідач за поставлений природний
газ розрахувався лише частково на
загальну суму 72 962 116,92 грн., залишок
боргу склав 58 156 216,63 грн.

Оскільки в добровільному порядку
залишок заборгованості відповідачем
сплачено не було позивач у грудні 2013
року вимушений був звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" про стягнення заборгованості
за поставлений природний газ в сумі 58 156
216 грн. 63 коп., пені за прострочення
виконання грошового зобов'язання в
сумі 5 640 473 грн. 42 коп., штрафу 7 716 772 грн. 66
коп., 3% річних в сумі 2 279 611 грн. 45 коп.,
інфляційних втрат в сумі 465 644 грн. 99 коп.
та судового збору.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.02.2014р.
(судя Манько Г.В.), залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014р., позов задоволено частково.
Залишено без розгляду провадження у
справі в частині стягнення
заборгованості у сумі 20870324,10грн.
Стягнуто з Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
заборгованості за поставлений
природний газ в сумі 37285892,53 грн., 3%
річних 1036842,67 грн., інфляційні втрати
232624,87 грн., пені 415418,05 грн., 7% штрафу
1054820,50 грн., судовий збір 46178,22 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Підставами часткового задоволення
позову стало наступне.

В провадженні господарського суду
Дніпропетровської області є справа №
21/5005/4856/2012 про стягнення з міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
заборгованості за природний газ,
поставлений у жовтні 2011 року в сумі
20870324,10 грн. Стягнення заборгованості за
цей же період є предметом розгляду і у
даній справі, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України є підставою залишити вимоги
позивача в цій частині без розгляду.
Скориставшись наданим ст.233
Господарського кодексу України правом,
суди зменшили пеню та 7% штрафу,
пославшись на скрутне фінансове
становище відповідача та його важливе
стратегічне значення для міста.

Не погоджуючись рішенням
господарського суду та постановою
апеляційного суду в частині залишення
позову без розгляду на суму 20 870 324,10
грн. та в частині відмови у стягненні 5
225 055,37 грн. - пені, 6661952,16 грн. - 7% штрафу, 1
242 768,78 грн. - 3% річних, позивач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просив їх
скасувати в оскаржуваній частині,
прийняти в цій частині нове рішення, за
яким стягнути з відповідача на користь
позивача 5 225 055,37 грн. - пені, 6 661 952,16
грн. - 7% штрафу, 1 242 768,78 грн. - 3% річних, а
також 20 870 324,10 грн. - основного боргу. В
іншій частині рішення залишити без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" задоволено частково,
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.02.2014р.
та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014р. у справі №904/9886/13 скасовано в
частині зменшення розміру пені та 7%
штрафу, справу в цій частині направлено
на новий розгляд до господарського
суду Дніпропетровської області, з
підстави неврахування судами
попередніх інстанцій, при зменшенні
неустойки на 85%, інтересів позивача в
контексті з інтересами відповідача.

В решті постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014р. у справі №904/9886/13 залишено без
змін.

При новому розгляді справи
господарському суду Дніпропетровської
області запропоновано при вирішенні
питання про зменшення розміру пені та
штрафу, які підлягають стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання,
з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки перед
розміром збитків, а також об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу, які підлягають
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання, касаційною інстанцією
запропоновано суду з'ясувати наявність
значного перевищення розміру
неустойки перед розміром збитків, а
також об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язання,
незначності прострочення у виконанні
зобов'язання, невідповідності розміру
пені наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Враховуючи всі обставини справи,
приймаючи до уваги вказівки касаційної
інстанції, суд при вирішенні питання
щодо зменшення розміру пені та штрафу
вирішив наступне.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантiєю, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у
азі невиконання покупцем пункту 6.1 умов
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

За розрахунком позивача пеня за
прострочення виконання грошового
зобов'язання складає загальний розмір
5 640 473,42 грн., 7% штрафу за
прострочення виконання грошового
зобов'язання понад 30 (тридцять) днів
складає загальний розмір 7 716 772,66 грн.
(розрахунок (а.с.9)).

У зв'язку з скрутним фінансовим
становищем підприємства відповідач
наполягає на зменшенні розміру пені та
штрафу на 85%, необхідність зменшення
підтверджує поданими доказами.

Розглядаючи клопотання відповідача
про зменшення нарахованих йому до
стягнення пені та штрафу, суд зазначає
наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу
України також передбачає, що у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені та штрафу є правом суду,
а за відсутності переліку таких
виняткових обставин, господарський
суд, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку обставин, за яких
можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постановах від 19 січня 2011р. №
10/224-10 та № 12/63 і постанови ВГСУ від
29.11.2012р. у спрпавах № 18/5005/4976/2012 та
37/5005/5346/2012

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.)
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції"вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач, необхідність зменшення
неустойки обґрунтував належними і
допустими доказами, які свідчать про
поважність причин, обумовлених
об'єктивними обставинами: підприємство
відповідача знаходиться в скрутному
матеріальному становищі.

Дослідивши майновий стан відповідача
та інші обставини господарським судом
встановлено, що:

- відповідач не є фактичним споживачем
газу, оскільки згідно п.1.2 Договору газ
використовувався виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживаєть ся населенням те
релігійними організаціями;

- на час звернення до суду з позовною
заявою відповідач розрахувався за
основним зобов'язанням приблизно на 66,1%
від загальної суми поставки.

- відповідач зазнав у 2012 році значних
збитків, розмір яких сягає 154 014 000
гривень через підвищення тарифів на
газ, електроенергію та мінімальної
заробітної плати без відповідного
підвищення тарифу на теплову енергію,
який є незмінним з жовтня 2008 року
(розрахунки збитків додані
відповідачем до пояснень від 13.02.2014р.).;

- баланс відповідача станом на 31.12.2012
року свідчить про те, що збитки
відповідача за 2012 рік складають 95 073
000 гривень (а.с. 87);

- дії відповідача спрямовані на
погашення заборгованості, в т.ч. і
шляхом залучення кредитних коштів на
загальну суму більше 78 млн. грн.
(пояснення відповідача від 21.01.2014 р., т.1.
а.с. 114-230, т.2.а.с. 1-28);

- відповідачем приймалися заходи для
відшкодування споживачами теплової
енергії заборгованості з метою
подальшого перерахування позивачу.
Ведення претензійно-позовної роботи та
роботи зі стягнення заборгованості
копіями постанов відділів державної
виконавчої служби про відкриття
(закінчення) виконавчих проваджень, які
подавалися разом із клопотанням про
долучення до матеріалів справи
доказів;

- відповідач сплачує суму боргу
добровільно, кошти надходили на
рахунок пози вача майже щоденно.
Факт майже щоденного перерахування
грошових коштів відповідачем позивачу
підтверджується розрахунком позивача,

Для забезпечення своєї господарської
діяльності відповідач закуповує
природний газ, електричну енергію,
труби, запчастини за ринковими цінами.
Підприємство здійснює виплату
заробітної плати не меншу, ніж
встановлено законодавством України.
Сплачуються без пільг встановлені
законодавством податки, збори,
обов'язкові платежі.

Крім того, незважаючи на те, що ст. 20
Закону України "Про теплопостачання"
передбачено, що у разі якщо тимчасово
тариф на теплову енергію встановлено
нижче її собівартості з урахуванням
граничного рівня рентабельності, то
орган, яким установлено цей тариф,
повинен передбачити механізми
компенсації цієї різниці в порядку,
встановленому законодавством, чинним
законодавством не передбачений
механізм компенсації різниці в тарифах
на теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
споживачам бюджетної сфери та іншим
споживачам, хоча діючі на сьогоднішній
день тарифи на теплову енергію для
вищевказаних груп споживачів не
відшкодовують витрати на виробництво
теплової енергії. Розрахункова сума
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася для
потреб установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевого
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання станом на 19.06.2014р.
бюджетна заборгованість перед
відповідачем складає 64 632 813,78 грн.

Збитки відповідача в зв'язку з
здійсненням господарської діяльності
щодо теплопостачання складають 154 014
000грн. Відповідач постачає теплову
енергію 316 установам та організаціям,
які фінансуються із бюджетів усіх
рівнів. На час звернення позивача до
суду боржниками відповідача
рахувалось 208 бюджетних установ.
Загальна сума заборгованості
бюджетних установ за 2012р. складає 38310628
грн. 87 коп. В зв'язку з відсутністю
грошових коштів казначейство не
проводить оплату за виставленими
рахунками. Значна сума заборгованості
рахується за закладами освіти (школи,
дошкільні, навчальні заклади) та
медичними закладами. Підприємство
відповідача є стратегічно - важливим
об'єктом господарювання для міста, адже
виробляє теплову енергію.

Викладені відповідачем в клопотанні
обставини визнані судом виключними,
поважними.

Позивачем не надано належних у
розумінні статей 32,34,36 Господарського
процесуального кодексу України
доказів отримання збитків/понесених
ним втрат в результаті несвоєчасної
оплати відповідачем вартості
поставленого природного газу. А саме з
наданого скаржником звіту про
фінансові результати за 1 півріччя 2013
рік вбачається, що валовий прибуток
підприємства склав 2 817 360 000
гривень (рядок 2090), валові збитки
дорівнювали - 0; не вбачається, що збитки
від операційної діяльності ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" у сумі 4 706 644 000
грн. (рядок 2195) - є наслідком
заборгованості саме відповідача (т.3
а.с. 19).

В той же час, враховуючи інтереси обох
сторін, суд вважає за можливе
задовольнити заявлене відповідачем
клопотання про зменшення на 85 % від
належних до стягнення сум пені та
штрафу частково. Суми пені та штрафу
підлягають зменшенню на 70% від належних
до стягнення сум, внаслідок чого
задоволенню підлягають вимоги про
стягнення пені у сумі 1 692 142,03 грн.,
штрафу у сумі 2 315 031,80 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача
підлягають стягненню у загальному
розмірі 4 007 173,83 грн.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати стягуються з відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального
підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ
ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (49044, м. Дніпропетровськ,
пр. Карла Маркса, 37, код ЄДРПОУ 3208277) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 1 692 142,03 грн. - пені, 2 315
031,80 грн. - штрафу, 3 300,00 грн. -
судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

15.09.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік