Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12452/14 16.09.14 р.

За позовом Державного публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна

компанія "Украгролізинг"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПОНА-УКРАЇНА"

про стягнення 25 668,43 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чміль В.В. за
довіреністю № 14/20-158-14 від 01.07.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПОНА-УКРАЇНА" про стягнення 26 732,02 грн.

Ухвалою суду від 26.06.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 22.07.2014 р.

21.07.2014 р. через відділ діловодства суду
від відповідача надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи.

22.07.14 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшли додаткові
документи по справі.

Ухвалою від 22.07.2014 р. розгляд справи
відкладено на 04.08.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Прокопенко
Л.В.

Ухвалою від 04.08.2014 р. суддею Прокопенко
Л.В. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 19.08.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.08.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 11.08.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

19.08.14 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшла заява про
зменшення позовних вимог.

Ухвалою від 19.08.2014 р. розгляд справи
відкладено на 16.09.2014 р.

11.09.2014 р. від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, у якому
відповідач визнає суму заборгованості,
повідомляє суд про її сплату в повному
обсязі у період з 22.07.2014 р. по 02.09.2014 р. та
просить зменшити розмір нарахованої
пені.

12.09.2014 р. від позивача надійшла заява
про збільшення позовних вимог, у якій
позивач просить стягнути з відповідача
1 973,03 грн. пені, 2 087,40 грн. інфляційних
втрат та 296,46 грн. 3 % річних.

У судовому засіданні 16.09.2014 р.
представник позивача підтвердив
сплату відповідачем суми
заборгованості та підтримав позовні
вимоги в частині стягнення 1 973,03 грн.
пені, 2 087,40 грн. інфляційних втрат та 296,46
грн. 3 % річних.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 16.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

11.03.2009 р. між Державним публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(надалі - позивач, Лізингодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПОНА-УКРАЇНА"
(наділі - відповідач, Лізингоодержувач)
укладено договір фінансового лізингу
№ 10-09-41 бфл/77 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору,
Лізингодавець передає
Лізингоодержувачу у користування на
визначений Договором строк Предмет
лізингу, який набувається ним у
власність у постачальника та
визначений у додатку до Договору
«Найменування, кількість, ціна і
вартість Предмета лізингу», що є
специфікацією Предмету лізингу, а
Лізингоодержувач сплачує за це
лізингові платежі на умовах договору.

Пунктами 4.1. - 4.3. Договору встановлено,
що з моменту підписання тристороннього
акту одержання Предмета лізингу
Лізингоодержувач за користування
останнім сплачує Лізингодавцю чергові
лізингові платежі, що включають:
відшкодування вартості Предмету
лізингу рівними частками за весь
термін лізингу від суми
невідшкодованої попереднім лізинговим
платежем вартості Предмету лізингу;
винагороду в розмірі 7% річних від
залишкової невідшкодованої вартості
Предмета лізингу. Черговість сплати
лізингових платежів кратна трьом
місяцям. Термін сплати кожного
лізингового платежу встановлюється
числом дати підписання тристороннього
акту. Перший лізинговий платіж
сплачується через три місяці з дати
підписання тристороннього акту,
подальші платежі через кожні три
місяці. Розмір лізингових платежів, їх
складових частин встановлюються
додатком до Договору «Графік сплати
лізингових платежів».
Лізингоодержувач після укладення
Договору, перераховує на рахунки
Лізингодавця попередній лізинговий
платіж в частині відшкодування
вартості Предмета лізингу в розмірі 15
(п'ятнадцяти) відсотків його вартості,
включаючи ПДВ та в частині винагороди в
розмірі 7 (семи) відсотків
невідшкодованої вартості, включаючи
ПДВ. Датою сплати попереднього
лізингового платежу є дата надходження
коштів на рахунок Лізингодавця.

Додатками № 1 та № 2 до Договору сторони
визначили найменування, кількість,
ціну, вартість Предмета лізингу та
графік сплати лізингових платежів.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу
України, за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач прострочив терміни сплати
лізингових платежів, сплативши суму
заборгованості вже під час розгляду
справи.

Пунктом 7.1. Договору сторони
встановили, що за порушення строків
сплати лізингових платежів
Лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує Лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним
судом, останній за порушення
зобов'язань за Договором має сплатити 1
973,03 грн. пені, 2 087,40 грн. інфляційних
втрат та 296,46 грн. 3 % річних.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву просить суд зменшити розмір
нарахованої позивачем пені.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Дослідивши наявні у справі матеріали,
враховуючи суму заборгованості та
розмір нарахованої пені, період
прострочення, ступінь виконання
зобов'язання боржником; а також
враховуючи, що позивач являється
державним підприємством, суд не
знаходить достатніх підстав для
зменшення суми нарахованої пені.

Крім того, оскільки суму основної
заборгованості у розмірі 23 000,00 грн.
відповідачем сплачено після звернення
позивача до суду, провадження у справі
в цій частині підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 1 973,03 грн. пені, 2 087,40 грн.
інфляційних втрат та 296,46 грн. 3 % річних
законними, обґрунтованими та
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами, а відтак такими, що
підлягають задоволенню. В частині
позовних вимог про стягнення 23 000,00 грн.
заборгованості провадження у справі
належить припинити.

За правилами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення 23
000,00 грн. заборгованості.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПОНА-УКРАЇНА" (04078, м.
Київ, вул. Полкова, 55, кв. 133; ) на користь Державного публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Украгролізинг"
(01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А; ) 1 973 (одну тисячу дев'ятсот
сімдесят три) грн. 03 коп. пені, 2 087 (дві
тисячі вісімдесят сім) грн. 40 коп.
інфляційних втрат, 296 (двісті дев'яносто
шість) грн. 46 коп. 3 % річних та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 23.09.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна