Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12425/14 10.09.14 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська

страхова група"

до Комунального підприємства
"Київпастранс"

про стягнення 25 670,06 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Бондар В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чкалов А.В. за
довіреністю № 0113-346 від 27.12.2013 р.;

від відповідача:
Солодовніков В.С. за довіреністю № 06-5/206
від 27.08.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Комунального
підприємства "Київпастранс" про
стягнення 25 670,06 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
17.07.2014 р.

Ухвалою від 17.07.2014 р. розгляд справи
відкладено на 04.08.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Прокопенко
Л.В.

Ухвалою від 04.08.2014 р. суддею Прокопенко
Л.В. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 10.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.08.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 11.08.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. справу прийнято до провадження.

10.09.2014 р. через відділ діловодства суду
від відповідача надійшов відзив на
позовну заяву, у якому відповідач проти
позову заперечує.

У судовому засіданні 10.09.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив з підстав, викладених у
відзиві.

У судовому засіданні 10.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

11.07.2011 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Українська страхова група" (Страховик)
та ТОВ «Інститут проблем екології та
енергозбереження». (Страхувальник)
укладено Договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 28-2803-11-3228, за яким
застраховано транспортний засіб марки
«Тойота», державний реєстраційний №
НОМЕР_1.

03.07.2012 р. у м. Києві трапилась ДТП за
участю транспортних засобів «Тойота»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_3, та тролейбуса
«Богдан», бортовий НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_4

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм ОСОБА_4 вимог Правил
дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль марки «Тойота»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1.

За страховим випадком - ДТП, що сталась
за участю застрахованого автомобіля,
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 25
670,06 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 16676 від 17.12.2012 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного
кодексу України, юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-2803-11-3228,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Як вбачається із розрахунку позивача,
перевіреного судом та не спростованого
у встановленому законом порядку
відповідачем, сума страхового
відшкодування, яку має відшкодувати
останній, становить 25 670,06 грн.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву, до уваги
судом не приймаються у зв'язку з
невідповідністю фактичним обставинам
справи.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
порядку відповідачем, а відтак такими,
що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Київпастранс" (04070, м. Київ, вул.
Набережне шосе, 2; ) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група" (03038, м. Київ,
вул. І.Федорова, 32-А; ) 25 670
(двадцять п'ять тисяч шістсот сімдесят)
грн. 06 коп. страхового відшкодування та
1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна