м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/17387/14 23.09.14

За позовом Львівської національної
музичної академії імені М.В.Лисенка

до Державного підприємства
"Фінансування інфраструктурних
проектів"

про стягнення 148 666,33 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача не прибув

Від відповідача Циганин
Я.М.(дов. від 21.12.2013)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 148 666,33 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 22.08.2014 порушено провадження по
справі № 910/17387/14. Розгляд справи
призначено на 11.09.2014.

В судовому засіданні 11.09.2014 судом
оголошено перерву на 23.09.2014 для подання
додаткових доказів по справі.

В судове засідання 23.09.2014 з'явився
представник відповідача, надав
пояснення по суті справи, проти позову
заперечував та просив відмовити в його
задоволенні.

Представник позивача в судове
засідання 23.09.2014 не прибув, але через
канцелярію суду подав клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов та заперечення
проти позову, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Львівська національна музична
академія імені М.В. Лисенка (далі -
позивач) звернулась до господарського
суду міста Києва з позовом до
Державного підприємства "Фінансування
інфраструктурних проектів" (далі -
відповідач) про зобов'язання визнати
заборгованість перед позивачем у
розмірі 2 474 382, 62 грн. та підписати акт
звірки взаєморозрахунків з дебіторами
та кредиторами станом на 01.01.2013.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідно до
укладеного між сторонами договору про
надання фінансової допомоги на
безповоротній основі №22/2011 від 07.06.2011
відповідач мав надати позивачу 4 200 000, 00
грн. для виконання останнім завдання №
8 "Будівництво, реконструкція та
переоснащення готелів, гуртожитків та
прилеглих до них територій у м. Києві,
Донецьку, Львові, Харкові"
(реконструкція студентського
гуртожитку Львівської національної
музичної академії імені М.В. Лисенка по
вул. Зеленій, 96) Додатку 2 до Державної
програми підготовки до проведення в
Україні фінальної частини чемпіонату
Європи 2012 року з футболу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
№ 375 від 14.04.2010. Додатковою угодою № 11
від 11.11.2011 сторони внесли зміни до п. 2.1.
Договору та визначили, що метою та
цільовим призначенням надання
підприємством фінансової допомоги
отримувачу є виконання отримувачем
завдання № 8 "Будівництво,
реконструкція, капітальний ремонт та
переоснащення готелів, інших засобів
розміщення, гуртожитків та прилеглих
до них територій" (реконструкція
гуртожитку з добудовою мансардного
поверху Львівської національної
музичної академії імені М.В. Лисенка по
вул. Зеленій, 96, м. Львів) Додатку 2 до
Державної програми підготовки до
проведення в Україні фінальної частини
чемпіонату Європи 2012 року з футболу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України № 375 від 14.04.2010. Як
зазначає позивач, Додатковою угодою № 2
від 12.12.2011 сторони погодили збільшення
суми фінансової допомоги на
безповоротній основі на 3 500 000, 00 грн. та
затвердили ціну договору в розмірі 7 700
000, 00 грн. В подальшому при виконанні
Договору загальна сума допомогти, яку
надав відповідач позивачу, склала 4 200
000, 00 грн., у зв'язку з чим, на думку
позивача, ним було недоодержано 3 500 000, 00
грн. При цьому, позивач вказує на те, що
враховуючи взяті відповідачем на себе
зобов'язання з надання фінансової
допомоги, позивач не призупиняв
виконання відповідних будівельних
робіт і по їх завершенню прийняв від
підрядних організації такі роботи за
актами приймання виконаних робіт форми
КБ-2в, у зв'язку з чим, зважаючи на
недотримання фінансування, виник борг
перед підрядниками на суму 2 474 382,62 грн.
Оскільки на звернення позивача щодо
підписання Акту звірки відповідач
відмовився визнати наявність у нього
заборгованості перед позивачем,
останній вирішив звернутись з даним
позовом до суду та вимагати підписати
такий акт в примусовому порядку.

31.07.2013 судовим рішенням по справі 910/9703/13
господарським судом м. Києва позовні
вимоги задоволено повністю, а саме
стягнуто з Державного підприємства
"Фінансування інфраструктурних
проектів" (03118, місто Київ,
Голосіївський район, вулиця Хотівська ,
будинок 4, літера "А", ) на
користь Львівської національної
музичної академії імені М.В. Лисенка
(79005, Львівська область, місто Львів,
Галицький район, вулиця
Нижанківського, будинок 5, ) 2 474 382 (два мільйони чотириста
сімдесят чотири тисячі триста
вісімдесят дві) грн. 62 коп. основного
боргу та 49 487 (сорок дев'ять тисяч
чотириста вісімдесят сім) грн. 66 коп.
витрат по сплаті судового збору.

У відповідності до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

18.09.2014 Львівська національна музична
академія імені М.В. Лисенка (далі -
позивач) звернулась до господарського
суду міста Києва з позовом до
Державного підприємства "Фінансування
інфраструктурних проектів" (далі -
відповідач) про стягнення 3% річних у
розмірі 148 666,33 грн. від суми 2 474 382,62 грн.,
що була стягнута господарським судом м.
Києва 31.07.2013 на підставі судового
рішенням по справі 910/9703/13.

Суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог, у зв'язку з
наступним:

07 червня 2011 року між Державним
підприємством «Фінансування
інфраструктурних проектів» та
Львівською національною музичною
академією імені М.В. Лисенка було
укладено Договір № 22 2011 про надання
фінансової допомоги на безповоротній
основі, предметом якого визначено, що
підприємство в порядку та на умовах,
визначених Договором, надає Отримувачу
фінансова допомогу на безповоротній
основі (надалі - фінансова допомога) у
розмірі 4 200 000.00 грн. (чотири мільйони
двісті тисяч гривень нуль копійок), а
Отримувач зобов'язується використати
її відповідно до мети надання, за
цільовим призначенням та на умовах,
визначених Договором - виконання робі т
по реконструкції гуртожитку з
добудовою мансардного поверху на вул.
Зелена, 96 у м. Львові відповідно до
вимог проектної, кошторисної та
договірної документації (надалі по
тексту об"єкт).

12 грудня 2011 року між Державним
підприємством «Фінансування
інфраструктурних проектів» та
Львівською національною музичною
академією імені М.В. Лисенка було
укладено Додаткову угоду № 2. в якій
зазначалося, що сторони погодились
збільшити сум) фінансової допомоги па
безповоротній основі па З 500 000.00 грн.
(три мільйони п'ятсот тисяч гривень
нуль копійок) і а ви клас ти п. 1.1
Договору (предмет договору) в такій
редакції:

«Підприємство в порядку та па умовах,
визначених Договором. падає Отримувачу
фінансову допомогу на безповоротній
основі (падалі фінансова допомога) у
розмірі 7 700 000,00 грн. (сім мільйонів
сімсот тисяч гривень), а Отримувач
зобов'язується використати її
відповідно до мені надання, за цільовим
призначенням та на умовах, визначених
Договором».

Кошти по основному Договору від 07
червня 2011 року (4 200 000,00 грн. (чотири
мільйони двісті тисяч гривень)) було
виплачено наступним чином: 29.07.2011 350 000,00
грн. (триста п'ятдесят тисяч гривень);
08.08.2011 870 000,00 грн. (вісімсот сімдесят
тисяч гривень); 26.09.2011 1 050 000,00 грн. (один
мільйон п'ятдесят тисяч гривень); 28.11.2011
- 1 580 000,00 грн. (один мільйон п'ятсот
вісімдесят тисяч гривень). Всього - 4 200
000,00 грн. (чотири мільйони двісті тисяч
гривень) (згідно з рішенням Київською
апеляційного господарського суду у
справі № 910/9703/13 від 05 листопада 2013
року).

А кошти що передбачалися Додатковою
угодою № 2 до Договору були виплачені
лише після рішення Київського
апеляційного господарського суду від 05
листопада 2013 року у справі № 910/9703/13.
Кошти в сумі 2 474 382,62 грн. (два мільйони
чотириста сімдесят чотири тисячі
триста вісімдесят дві гривні шістдесят
дві копійки), за рішенням
Господарського суду міста Києва від
31.07.2013, надійшли на рахунок Львівської
національної музичної академії імені
М.Н. Лисенка 13.12.2013.

Пунктом 3.3. укладеного між сторонами
Договору № 22 2011 було визначено, що
підприємство надає фінансову допомогу
отримувачу після отримання від
отримувача належним чином засвідчених
документів: статуту отримувача:
свідоцтва про державну реєстрацію
отримувача: довідки про включення
отримувача до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України; рішень відповідних органів (в
тому числі, за наявності,
уповноваженого орган) управління
отримувача), щодо погодження
здійснення отримання фінансової
допомоги на безповоротній основі:
документа, що визначає отримувача, як
неприбуткову організацію відповідно
до чинного законодавства; документа,
підтверджуючого право підпису особи,
що підписує цей договір зі сторони
отримувача; документа, підтверджуючого
відкриття отримувачем рахунку в
органах Державного казначейства
України, інших документів за письмовою
вимогою підприємства.

Вказаний перелік документів було
надіслано листом від 01.06.2011.

В подальшому в додаткових угодах до
Договору положення п.3.3. змінено не
було, а відтак кошти за Додатковою
угодою № 2 від 12.12.2011 до Договору про
надання фінансової допомоги на
безповоротній основі № 22 2011 від 07.06.2011
повинні були бути перераховані на
рахунок позивача до 01.09.2012 (відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів
України № 371 від 25.04.2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 ЦК України та ст.173
ГК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

У відповідності до ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.599 ЦК України, ст.202 ГК
України, господарське зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Якщо зобов'язання не
виконано або виконано неналежним
чином, то воно не припиняється, а
навпаки на сторону, яка допустила
неналежне виконання, покладаються
додаткові юридичних обов'язки, у тому
числі передбачені ст.625 ЦК України,
оскільки остання передбачає, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

При цьому, діюче законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
наявністю судового рішення чи
відкриття виконавчого провадження з
його примусового виконання. Виходячи з
цього, пеня, втрати від інфляції
грошових коштів та річні проценти
підлягають сплаті за весь період часу,
протягом якого не виконувалось грошове
зобов'язання.

Таким чином, реалізація позивачем
свого права на звернення до суду щодо
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх договірних
зобов'язань щодо перерахування
позивачу обумовлених договором сум і
ухвалення у зв'язку з цим судового
рішення про стягнення з відповідача,
крім іншого, основного боргу у сумі 2 474
382,62 грн. не позбавляє позивача права на
стягнення матеріальних втрат у вигляді
пені та 3% річних, понесених ним
внаслідок несплати своєчасно
відповідачем вказаної суми.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Право кожної
особи на звернення до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу закріплено
ст. 16 цього Кодексу.

У відповідача виник обов'язок
виконувати належним чином свій
обов'язок щодо перерахування позивачу
коштів по договору про надання
фінансової допомоги на безповоротній
основі №22/2011 від 07.06.2011. Факт
невиконання цього обов'язку доведено
судом в іншій справі № 910/9703/13 та в силу
ст. 35 ГПК України не потребує доведенню
знову.

Відповідно до статті 218 Господарського
кодексу України у разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів. Вказане положення узгоджується
з положеннями статті 617 Цивільного
кодексу України.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Крім того, оскільки інфляційні витрати
пов'язані з інфляційними процесами в
державі та за своєю природою є
компенсацією за понесені збитки,
спричинені знеціненнями грошових
коштів, а три проценти річних - платою
за користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником, то ні три
проценти річних, ні індекс інфляції не
можна розцінювати як заходи
відповідальності за порушення
зобов'язань. Вищенаведене відповідає
судовій практиці Верховного суду
України (зокрема постанова від 10.06.2003 по
справі № 3/350). Доводи відповідача,
зазначені у відзиві на позов
безпідставні внаслідок викладеного.

Позивачем здійснено розрахунок 3%
річних, які становлять 148 666,33 грн., суд
визнає даний розрахунок обґрунтованим
та задовольняє позовні вимоги в цій
частині.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України
судовий збір стягується з відповідача
на користь позивача пропорційно
розміру задоволених вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України,
господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Львівської національної
музичної академії імені М.В.Лисенка
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Фінансування інфраструктурних
проектів" (03118, м. Київ, вул. Хотівська,
буд. 4, ) на користь
Львівської національної музичної
академії імені М.В.Лисенка (79005, м. Львів,
вул. О.Нижанківського, буд. 5, ) 3% річних в сумі 148 666(сто сорок
вісім тисяч шістсот шістдесят шість)
грн. 33 коп. та судовий збір у розмірі 2 973
(дві тисячі дев'ятсот сімдесят три) грн.
33 коп.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
26.09.2014