КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Справа№ 910/444/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

представники сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю
№ 320 від 14.01.2014 б/н;

від третьої особи 1 - не з'явилися;

від третьої особи 2 - не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення
господарського суду міста Києва від
07.07.2014 року у справі № 910/444/14
(головуючий суддя: Грєхова О.А., судді:
Бондарчук В.В., Ярмак О.М.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь», м.
Москва, Російська Федерація

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Київ

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтро
Лайн», м. Київ, та ПП ОСОБА_4, смт Понінка
Хмельницької обл.

про захист авторського права,
стягнення 109620,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь»
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом про захист
авторського права та стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 109 620,00
грн компенсації за порушення виключних
майнових авторських прав позивача на
аудіовізуальний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що саме неправомірними діями
відповідача було порушено виключні
майнові права позивача на об'єкти
інтелектуальної власності, а тому
просить стягнути з винної особи
компенсацію у розмірі 109620,00 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/444/14
(головуючий суддя: Грєхова О.А., судді:
Бондарчук В.В., Ярмак О.М.) позов
задоволено частково; стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» 12 180
грн компенсації за порушення виключних
майнових авторських прав та 243,60 грн
судового збору; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позивачем
доведено факт порушення відповідачем
майнових прав суб'єкта авторського
права шляхом вчинення дій, які
визнаються порушенням авторського
права, але належним чином не
обґрунтував співвідношення розміру
визначеної ним компенсації за
порушення авторського права з розміром
завданої неправомірним використанням
об'єкта авторського права шкоди, що
може бути визначена з урахуванням
розміру збитків потерпілої особи,
розміру доходу, отриманого
відповідачем внаслідок
правопорушення, тощо.

При цьому, суд першої інстанції
керувався п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 32- 34, 43, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 1, 15, 52 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»,
п. 27, п.п. 51.2, 52.3 п. 41 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 N 12 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності».

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_3
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/444/14
та прийняти нове рішення, у якому
відмовити у повному обсязі ТОВ «Маша і
Мєдвєдь».

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням норм процесуального та
матеріального права, а саме ст.ст. 12, 33,
34, ч. 3 ст. 58 ГПК України, оскільки
ненадання належної оцінки доказам у
справі стало причиною порушення судом
норм матеріального права, тобто ст.ст.
39, 51, 52 Закону України «Про авторське
право і суміжні права». Скаржник в
апеляційній скарзі стверджує, що
позивач не має права на авторський твір
та не є суб'єктом авторського права, а
тому відповідно до ст. 39 Закону України
«Про авторське право та суміжні права»
не має права звертатись з відповідним
позовом до суду. Крім того. Судом першої
інстанції неправомірно не надано
оцінки адвокатському запиту та
відповіді на нього стосовно того, що
зйомка відбувалася таємно, а тому даний
запис є неналежним доказом у справі.
Також скаржник зазначає, що відповідно
до положень ст. 51 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» та ст.
12 ГПК України даний спір не підлягає
розгляду в господарському суді, а тому
судом першої інстанції порушено
підсудність. Відповідач в апеляційній
скарзі зазначає, що позивачем при
зверненні до суду з даним позовом в
порушення ч. 3 ст. 58 ГПК України поєднано
вимоги, що належить розглядати в
порядку різного судочинства, зокрема,
вимогу про встановлення факту
розповсюдження контрафактної
продукції, яка розглядається в
адміністративному провадженні, та про
захист авторського права.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги з викладених в ній
підстав.

Інші учасники провадження у справі в
судове засідання апеляційної
інстанції представників не направили,
про причини неприбуття суд не
повідомили. Враховуючи те, що інші
учасники провадження у справі про дату,
час та місце слухання справи
повідомлялися належним чином, колегія
суддів вважає можливим здійснити
перегляд рішення місцевого
господарського суду в даній справі за
наявними матеріалами справи та без
участі їх представників.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи 08.06.2010
між ОСОБА_5, який є автором твору
«ІНФОРМАЦІЯ_1» згідно свідоцтва НОМЕР_1
про реєстрацію і депонування твору -
результату інтелектуальної
діяльності, виданого Російським
авторським товариством, та товариством
з обмеженою відповідальністю «Маша і
Мєдвєдь» укладено ліцензійний договір
№ ЛД-1/2010 про надання права
використання творів образотворчого
мистецтва, умовами якого передбачено,
що останньому надається право
використання творів, зокрема малюнків
«ІНФОРМАЦІЯ_1», які використовуються
при створенні персонажів
аудіовізуального твору - анімаційного
серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», у визначених
даним договором межах, на умовах
виключної ліцензії. Малюнки, а також
DVD-диск з їх записом та першою серією
анімаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
(додаток № 1 до договору), слугують для
ідентифікації предмета даного
договору та є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 2.1. договору, право
використання твору засобами,
передбаченими даним договором
надається позивачу на території всіх
країн світу, на строк з дати укладання
даного договору до 30.06.2025.

Пунктом 2.10. договору передбачено, що
якщо треті особи вчинять порушення
виключного права ОСОБА_5, а таке
порушення буде зачіпати права
товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь», то
сторони зобов'язуються спільно
захищати свої права.

23.12.2013 о 17:36 хв. в належному ФОП ОСОБА_3
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, було здійснено
продаж (розповсюдження, реалізація)
папки з малюнками за кодом 22939. Факт
здійснення розповсюдження даного
товару підтверджується наявними в
матеріалах справи фіскальним чеком від
23.12.2013 № 214412, фотокопією придбаного
товару та відеозаписом, з яких
вбачається, що товар містить малюнки
персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_1» з
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також, як вбачається з матеріалів
справи, вказана продукція була
придбана у третьої особи 1 - ТОВ «Інтро
Лайн» за кодом 2982, що підтверджується
видатковою накладною № РН-0000068 від
15.07.2013 та оприбуткована відповідачем за
кодом 22939, що підтверджується
прибутковою накладною № ПН-0000162 від
15.07.2013. Виробником вказаної продукції є
третя особа 2 - ПП ОСОБА_4

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що неправомірними діями
відповідача було порушено майнові
права позивача, а тому позивач просить
стягнути з винної особи компенсацію в
розмірі 109 620,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
аудіовізуальний твір - твір, що
фіксується на певному матеріальному
носії (кіноплівці, магнітній плівці чи
магнітному диску, компакт-диску тощо) у
вигляді серії послідовних кадрів
(зображень) чи аналогових або
дискретних сигналів, які відображають
(закодовують) рухомі зображення (як із
звуковим супроводом, так і без нього), і
сприйняття якого є можливим виключно
за допомогою того чи іншого виду екрана
(кіноекрана, телевізійного екрана
тощо), на якому рухомі зображення
візуально відображаються за допомогою
певних технічних засобів. Видами
аудіовізуального твору є кінофільми,
телефільми, відеофільми, діафільми,
слайдофільми тощо, які можуть бути
ігровими, анімаційними
(мультиплікаційними), неігровими чи
іншими.

До майнових прав інтелектуальної
власності на твір відповідно до ст. 440
ЦК України відносяться:

1) право на використання твору;

2) виключне право дозволяти
використання твору;

3) право перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Виключне право - майнове право особи,
яка має щодо твору, виконання,
постановки, передачі організації
мовлення, фонограми чи відеограми
авторське право і (або) суміжні права,
на використання цих об'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
лише нею і на видачу лише цією особою
дозволу чи заборону їх використання
іншим особам у межах строку,
встановленого цим Законом (ст. 1 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права»).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
контрафактний примірник твору,
фонограми, відеограми - примірник
твору, фонограми чи відеограми,
відтворений, опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі примірники захищених в
Україні творів, фонограм і відеограм,
що ввозяться на митну територію
України без згоди автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, зокрема з країн, в яких
ці твори, фонограми і відеограми ніколи
не охоронялися або перестали
охоронятися.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право), зокрема,
належить виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності» № 12 від
17.10.2012 особа, що розповсюджує
примірники, в яких відображено об'єкти
авторського права та/або суміжних прав
без дозволу суб'єкта такого права, несе
відповідальність за порушення
законодавства про авторське право і
тому в випадку, коли контрафактну
продукцію нею отримано за договором з
третіми особами.

Отже, відповідальність за порушення
авторських прав позивача несе саме
відповідач, а тому його доводи з
приводу того, що він не є виробником
даного товару «Папка для зошитів
«Поніка-М» В5+Мікс» правомірно не були
прийнятті місцевим господарським
судом до уваги.

Факт відсутності у відповідача
правової підстави на використання
об'єктів інтелектуальної власності,
зокрема малюнків «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_4», від товариства з
обмеженою відповідальністю «Маша і
Мєдвєдь», як суб'єкта, що має виключне
право на дозвіл чи заборону
використання таких творів іншими
особами відповідно до ст. 15 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права», вважається судом встановленим,
оскільки доказів іншого не надано, а ні
суду першої інстанції, а ні суду
апеляційної інстанції.

З наявних у справі доказів апеляційний
суд вважає правомірним висновок
місцевого господарського суду про те,
що оскільки папка для зошитів
«Поніка-М» містить зображення
персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_4» аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_1», це порушує виключне
право позивача на дозвіл використання
вказаних об'єктів.

Таким чином, судом встановлено факт
порушення прав позивача.

Отже, згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»,
за захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Порушення права інтелектуальної
власності, в тому числі невизнання
цього права чи посягання на нього,
тягне за собою відповідальність,
встановлену Цивільним кодексом
України, законом чи договором (ст. 431
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного
кодексу України, суд у випадках та в
порядку, встановлених законом, може
постановити рішення, зокрема, про
застосування разового грошового
стягнення замість відшкодування
збитків за неправомірне використання
об'єкта права інтелектуальної
власності. Розмір стягнення
визначається відповідно до закону з
урахуванням вини особи та інших
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права» при порушеннях будь-якою особою,
зокрема, авторського права,
передбаченого статтею 50 закону,
суб'єкти авторського права мають право
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права, або
виплату компенсацій.

Пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
передбачено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про:
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу. При визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний у встановлених
пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону межах
визначити розмір компенсації,
враховуючи обсяг порушення та (або)
наміри відповідача.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності»
компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права та/або
суміжних прав, а не розміру заподіяних
збитків. Таким чином, для задоволення
вимоги про виплату компенсації
достатньо наявності доказів вчинення
особою дій, які визнаються порушенням
авторського права та/або суміжних прав,
а розмір збитків суб'єкт такого права
доводити не зобов'язаний. Водночас
розмір доведених збитків має
враховуватися господарським судом у
визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного
використання об'єктів авторського
та/або суміжних прав, в тому числі
неодноразове використання одного й
того самого об'єкта, становить
самостійне порушення і може бути
підставою для застосування
відповідальності у вигляді стягнення
компенсації. У визначенні розміру
такої компенсації господарським судам
необхідно виходити з конкретних
обставин справи і загальних засад
цивільного законодавства,
встановлених статтею 3 ЦК України,
зокрема, справедливості,
добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом
у межах заявлених вимог у залежності
від характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні. У визначенні суми
компенсації господарський суд має
виходити з того розміру мінімальної
заробітної плати, який установлено на
час прийняття судом відповідного
рішення.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач визначив компенсацію за
порушення майнових прав у розмірі 90
мінімальних заробітних плат за
використаний без дозволу твір, що
складає 109620,00 грн.

Однак, позивач належним чином не
обґрунтував співвідношення розміру
визначеної ним компенсації за
порушення авторського права з розміром
завданої неправомірним використанням
об'єкта авторського права шкоди, що
може бути визначена з урахуванням
розміру збитків потерпілої особи,
розміру доходу, отриманого
відповідачем внаслідок
правопорушення, тощо.

У відповідності до ст. 8 Закону України
"Про державний бюджет України на 2014 рік"
з 1 січня 2014 року встановлено розмір
мінімальної заробітної плати 1218, 00 грн.
на місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що місцевий суд дійшов вірного
висновку про зобов'язання відповідача
сплатити компенсацію за порушення
авторських прав позивача частково у
розмірі 10 мінімальних заробітних плат,
що становить 12 180,00 грн.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження скаржника,
що зазначені в апеляційній скарзі
стосовно порушення правил підсудності
місцевим господарським судом під час
розгляду даної справи, оскільки
позивачем до суду заявлено вимогу щодо
стягнення компенсації, виходячи з
факту порушення авторського права
відповідачем, а не вимогу про
встановлення факту розповсюдження
контрафактної продукції; позивачем
доведено належними доказами, доданими
до матеріалів справи правомірність
звернення до суду з даним позовом.

Стосовно адвокатського запиту та
листа-відповіді на нього щодо
фотозйомки апеляційний суд вважає
зазначити наступне. Так, представником
відповідача до відзиву на позовну
заяву додано копію листа під назвою
«Відповідь на адвокатський запит»,
адресованого адвокату ОСОБА_2, однак з
даного листа не вбачається ким саме
було надано дану відповідь, оскільки
лист не містить жодних особистих
відомостей щодо ідентифікації автора
листа, а тому даний лист правомірно не
прийнято судом першої інстанції до
відома.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження
відповідача, що зазначені в
апеляційній скарзі стосовно порушення
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі доказів та пояснень
наявних в матеріалах справи дійшла до
висновку, що відповідно до ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України підстав для скасування чи
зміни рішення місцевого
господарського суду не вбачає, а тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги відповідно до ст. 49
ГПК України, що судові витрати
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99,
101-105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 року у
справі № 910/444/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.М. Остапенко

С.В. Сотніков