ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 вересня 2014 року Справа № 924/1606/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Вовка
І.В.,суддів:Запорощенка М.Д., Катеринчук
Л.Й., Коробенка Г.П. Селіваненка
В.П.розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-ЗІП"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду
України від 26.06.2014 у справі№924/1606/13за
позовомХмельницького заводу
"Полімер"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-ЗІП",
Хмельницького міськрайонного
управління юстиції Хмельницької
області в особі Реєстраційної служби
Хмельницького міськрайонного
управління юстиціїтреті
особиТовариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-запчастини",
Фізична особа-підприємець ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_8, Публічне акціонерне товариство
акціонерний банк "Укргазбанк" в особі
Хмельницької дирекціїпровитребування
майна з незаконного володіння,
скасування державної реєстрації,
зобов'язання провести державну
реєстрацію прав на адміністративне
приміщення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 13.03.2014,
залишеним без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.04.2014, позов
задоволений частково, витребувано у
ТОВ "Агро-ЗІП" адміністративне
приміщення, загальною площею 217,4 м2, що
по вул. Пілотська, 77/3Д в м. Хмельницький,
шляхом виселення ТОВ "Агро-ЗІП" з даного
приміщення та передачі цього
приміщення Хмельницькому заводу
"Полімер"; зобов'язано Хмельницьке МРУЮ
Хмельницької області в особі РС
Хмельницького МРУЮ провести державну
реєстрацію прав на вищезазначене
адмінприміщення за позивачем і
стягнуто судовий збір на користь
позивача з ТОВ "Агро-ЗІП" у розмірі 1720,50
грн, і з Хмельницького МУЮ Хмельницької
області в особі РС Хмельницького МУЮ у
розмірі - 1147,00 грн; відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
скасування рішення про державну
реєстрацію прав на адміністративне
приміщення, загальною площею 217,4 мм2, що
по вул. Пілотська, 77/3Д в м. Хмельницький.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014 залишено без змін
постанову суду апеляційної
господарської інстанції.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-ЗІП" звернулось
до Вищого господарського суду України
із заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 26.06.2014
у справі №924/1606/13, в якій заявник
просить: "Скасувати повністю постанову
Вищого господарського суду України від
26.06.2014 у справі №924/1606/13 і прийняти нове
рішення, яке міститеме висновок про
правильне застосування норми
матеріального права щодо спірних
правовідносин та обґрунтування
помилковості висновків Вищого
господарського суду України",
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України положень статті 261
Цивільного кодексу України, а саме щодо
визначення початку перебігу строку
позовної давності внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 23.10.2012
у справі №16/5026/1727/2011, від 02.10.2013 у справі
№5016/592/2012(18/11), від 11.01.2005 у справі №31/163.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
дійшла висновку щодо відсутності
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 ГПК
України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета і підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень. При вирішенні питання
допуску справи до провадження
Верховного Суду України враховується
сукупність всіх наявних складових
ознак неоднакового застосування одних
і тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Постановою від 26.06.2014 у справі №924/1606/13
суд касаційної інстанції залишив без
змін судові рішення попередніх
інстанцій, якими позов задоволено
частково, витребувано у відповідача-1
адміністративне приміщення, шляхом
виселення з даного приміщення та
передачі цього приміщення
Хмельницькому заводу "Полімер";
зобов'язано Хмельницьке МРУЮ
Хмельницької областіпровести державну
реєстрацію прав на зазначене
адмінприміщення за позивачем. При
цьому, суд касаційної інстанції, в
частині, що стосується доводів
заявника зазначив, що перебіг строку
позовної давності, в порядку статті 261
Цивільного кодексу України, розпочався
15.02.2011 (після прийняття постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 14.02.2011 у справі
№22/5/4/5107 про визнання недійсними
прилюдних торгів від 22.11.2004, а позивач
звернувся до суду 16.12.2013, тобто в межах
строку позовної давності.

У постанові від 23.10.2012 у справі
№16/5026/1727/2011, суд касаційної інстанції
залишив без змін рішення суду першої
інстанції, яким в позові про визнання
права власності на витребування чужого
незаконного володіння відмовлено з
огляду на пропуск позивачем позовної
давності. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив зі встановлених
судом першої інстанції обставин, що
зміна керівного складу на
підприємстві, в даному випадку
арбітражних керуючих, не є підставою
для нового обрахунку строку позовної
давності.

У постанові від 02.10.2013 у справі
№5016/592/2012(18/11), суд касаційної інстанції
прийняв нове рішення, яким відмовив у
задоволенні позову про витребування
майна у добросовісного набувача з
огляду на пропуск строку позовної
давності. При цьому суд касаційної
інстанції зазначив, що строк позовної
давності для ВАТ "Агроекспорт", щодо
захисту його права власності на спірне
нерухоме майно, почав свій відлік з дня
набрання законної сили судовим
рішенням про припинення провадження у
справі про банкрутство ВАТ
"Агроекспорт", тобто, враховуючи
приписи ст. 93 та 106 ГПК України у
редакції, що була чинною на момент
припинення провадження у справі з
23.10.2007; саме з цього дня юридична особа
ВАТ "Агроекспорт", отримала можливість
звернутись з позовом про витребування
майна з чужого незаконного володіння;
відтак, строк позовної давності у даній
справі сплив після 23.10.2010, а позов було
подано у березні 2012 році, поважні
причини пропуску строку позовної
давності позивачем не наведені.

У постанові від 11.01.2005 у справі № 31/163,
суд касаційної інстанції залишив без
змін рішення суду першої інстанції,
яким відмовлено у позові про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, оскільки
позивачем пропущено строк позовної
давності; позивачем не наведено
поважних причин пропуску строку
позовної давності.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що зі змісту доданих
до заяви судових рішень Вищого
господарського суду України
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалені різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статями 86, 11114-11121 ГПК України,
Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро-ЗІП" у допуску
справу №924/1606/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддяІ.ВовкСуддіМ.Запорощенко
Л.Катеринчук Г.Коробенко В.Селіваненко