ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа № 925/1234/14

Господарський суд у складі головуючого
судді Хабазні Ю.А., при секретарі
судового засідання Соколишиній І.А., за
участю: представників за довіреностями
- Малютіна А.Є., Сінцова А.О. (від
позивача), Гричиній В.В. (від
відповідача), розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Черкаси у
приміщенні суду справу за позовною
заявою

позивача товариства з обмеженою
відповідальністю "Альтера Ацтека
Мілінг Україна"

до відповідача
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Маяк"

про - стягнення 4636301,55 грн.

та за зустрічною позовною заявою

відповідача
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Маяк"

до позивача товариства з
обмеженою відповідальністю "Альтера
Ацтека

Мілінг Україна"

про - стягнення 645638,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено первісний позов про стягнення
4636301,55 грн. (з них: 3703632,40 грн. збитків у
зв'язку з неналежним виконанням
договору, 825000,05 грн. штрафу за порушення
умов договору, 107669,10 грн. збитків у
вигляді витрат на транспортні послуги)
з підстав неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором
та відшкодування у зв'язку з цим
судового збору в сумі 73080 грн.

До прийняття рішення відповідач заявив
зустрічний позов про стягнення з
позивача 645638,21 грн. (з них: 4664034,224 грн.
пені, 115830 грн. інфляційних, 65773,97 грн. 3%
річних) з підстав неналежного
виконання останнім умов договору та
відшкодування у зв'язку з цим судового
збору в сумі 12912,77 грн., який ухвалою
суду від 02.09.2014 прийнято до сумісного
розгляду.

У судовому засіданні 02.09.2014 представник
позивача первісні позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та письмовому поясненні
від 27.08.2014, проти зустрічного позову
заперечив, просив відмовити у його
задоволенні. Зокрема позивач пояснив,

що одностороння відмова відповідача
від виконання умов договору, призвела
до укладення договорів поставки зерна
кукурудзи врожаю 2013 року з іншими
постачальниками (договори поставки №61
від 25.04.2014 з філією Поділля СТОВ
"Деренківець" на суму 2040000 грн., від
05.04.2014 №62 з СТОВ "Любарецьке" на суму
3060000 грн., від 12.05.2014 №63 з ТОВ
"Гранекс-Черкаси" на суму 1353777,60 грн., від
16.05.2014 №65 з ПОАФ "Україна" на суму 3060000
грн., від 26.05.2014 №66 з ПОАФ "Україна" на
суму 3085755 грн.) і придбання 4714,286 тон
непоставленого відповідачем зерна
кукурудзи за підвищеними в порівнянні
з Договором цінами, а саме за 11953632,90
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями від 28.04.2014 №9902, від 06.05.2014
№10013, від 13.05.2014 №№1447, 1415, 1446, 1490, від
20.05.2014 №1526, від 27.05.2014 №1588, від 06.06.2014
№1645, від 19.06.2014 №1708, а також понесення
витрат на здійснення подачі
транспортних засобів на склади
продавців в сумі 322724,10 грн. (сукупний
пробіг по маршрутах - 36466 км з
урахуванням вартості транспортних
послуг перевізників 8,85 грн. за 1 км).
Отже, загалом різниця витрат на
придбання зерна кукурудзи врожаю 2013
року, яку позивач розцінює як збитки,
складає: 3703632,10 грн. на виконання
договорів з іншими постачальниками;
107669,10 грн. на транспортні послуги;

що понесені збитки це є додаткові
витрати згідно із ст.225 Господарського
кодексу України;

що за неналежне виконання відповідачем
зобов'язань відповідно до п.6.2 договору
позивачем нараховано штрафні санкції у
розмірі 825000,05 грн. (1% від вартості
непоставленої вчасно продукції за
кожен день прострочення) за період з
12.04.2014 по 21.04.2014.

Представник відповідача зустрічні
позовні вимоги підтримав, проти вимог
первісного позову заперечив, просив
відмовити у його задоволенні. Зокрема
пояснив,

що текст листа відповідача від 11.04.2014
№100/14 на адресу позивача був
запропонований самим позивачем
внаслідок переговорів керівництва і
після його написання ніхто не мав
наміру виконувати договір понад
перераховану суму коштів;

що обставини зміни політичної і
економічної ситуації в Україні,
збільшення курсу валюти є
загальновідомими і не потребують
доказування;

що правових підстав відвантаження
продукції не було бо не було
передоплати;

що між заявленими збитками і
правовідносинами сторін відсутній
причинний зв'язок і розмір збитків є
недоведеним;

що строк поставки на момент вирішення
спору не закінчився, тому підстави для
нарахування штрафу відсутні;

що позивачем порушено п.2.3 Договору що є
підставою для застосування пунктів 6.1.6
і 6.3 Договору для задоволення
зустрічного позову.

Відповідач заявив клопотання про
здійснення звукозапису, яке було
задоволено. У засіданні оголошувалась
перерва з 02.09.2014, про що учасники
засідання були повідомлені під
розписку. Відповідно до ст.85
Господарського процесуального кодексу
України у судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши наявні у справі докази суд
встановив наступне.

Згідно з укладеним між сторонами
договором поставки від 06.03.2014 №50 (далі -
Договір) відповідач зобов'язався
продати (передати у власність), а
позивач купити (прийняти та оплатити)
зерно кукурудзи українського
походження врожаю 2013 року (далі -
продукція) в кількості 7000 тонн +/- 5% (п.1.3)
за попередньо визначеною сторонами
ціною 1750 грн. за 1 тону (п.2.1) на загальну
суму на момент його укладення 12250000 грн.
Відповідно до п.2.3 Договору оплата
вартості продукції здійснюється
згідно попередньої ціни одиниці
продукції шляхом перерахування на
банківський рахунок продавця рівними
частинами з 06.03.2014 по 15.05.2014.

Позивач платіжним дорученням від 11.03.2014
№1142 здійснив попередню оплату
продукції в сумі 4000000 грн., що
підтверджується актом звірки
розрахунків станом на 17.06.2014,
підписаним сторонами та скріпленим їх
печатками.

Відповідач листом від 11.04.2014 №100/14
повідомив позивача про те, що Договір
виконано не буде у зв'язку із
форс-мажорними обставинами, що по
проведеній 11.03.2014 оплаті на суму 4000000
грн. буде поставлено 2285,714 тон зерна
кукурудзи врожаю 2013 року та просив
більше коштів не перераховувати кошти,
бо ці кошти будуть повернуті.

У період з 13.04.2014 по 21.05.2014 відповідач
здійснив поставку зерна на загальну
суму 4000000 грн., що підтверджується
видатковими накладними від 13.04.2014
№РН-2093, від 14.04.2014 №РН-2095, від 15.04.2014
№РН-2096, від 16.04.2014 №РН-2097, від 17.04.2014
№РН-2103, від 18.04.2014 №РН-2104, від 19.04.2014
№РН-2105, від 22.04.2014 №РН-2106, від 25.04.2014
№РН-2116, від 21.05.2014 №РН-2168.

Отже, сторони, взятих на себе за
Договором зобов'язань в повному обсязі
не виконали і позивач не сплатив
відповідачу 8250000,50 грн., а відповідач
недопоставив позивачу зерна кукурудзи
врожаю 2013 року у кількості 4714,286 тон на
цю суму.

При дослідженні у засіданні листа
відповідача від 11.04.2014 №100/14 на адресу
позивача як обставини правовідносин
сторін, на пропозицію суду надати йому
правову оцінку, сторони пояснили:

позивач - що це є доказ односторонньої
відмови від виконання зобов'язання, що
у зв'язку з цим у нього виникло право
передбачене ч.1 ст. 665 Цивільного
кодексу України (у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу), що лист є
очевидна підстава того, що Договір не
буде виконано, тому позивач не став
перераховувати решту коштів на авось
(оскільки такі випадки вже відомі з
досвіду його роботи, коли ні сплачені
кошти не повертались ні продукція не
передавалась), тому позивач зупинив і
відмовився від виконання Договору, що
доказів форс-мажорних обставин
відповідач не надав;

відповідач - що це є не відмова від
виконання Договору, а пропозиція про
зміну або його розірвання, що якби
позивач перерахував решту коштів, то
Договір відповідачем виконувався б, що
на даний час виконання Договору
неможливе, оскільки кошти до
встановленого строку не перераховані,
а зберігання зерна це досить затратний
процес.

Згідно зі ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 193, 202
Господарського кодексу України та
статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Ознаки та умови стягнення збитків
також визначаються статтями 224 і 225
Господарського кодексу України,
зокрема позивач визначає заявлені до
стянення збитки як "додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною"

Згідно із ст. 693 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно із ст. 538 Цивільного кодексу
України: виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання; при
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту; сторона, яка наперед
знає, що вона не зможе виконати свого
обов'язку, повинна своєчасно
повідомити про це другу сторону; у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі; якщо зустрічне виконання
обов'язку здійснено однією із сторін,
незважаючи на невиконання другою
стороною свого обов'язку, друга сторона
повинна виконати свій обов'язок.

Аналізуючи доводи сторін, установлені
обставини та вимоги чинного
законодавства суд приходить до
наступних висновків.

Договір не містить чітко унормованих
строків як попередньої оплати, так і
поставки продукції (наприклад, п. 2.3
Договору передбачає, що кошти мають
перераховуватись рівними частинами з
06.03.2014 по 15.05.2014 - однак, ні розміру
частин, ні періодів Договір не містить;
4 млн. грн. не можна назвати "рівною"
частиною відносно суми 12,250 млн.грн.;
якщо з 06 по 11 березня це одна частина
періоду оплати, то наступна частина
мала б бути з 11 по 16 березня і фактично
наступна попередня оплата мала б бути
ще хоча б одна до моменту отримання
листа від 11.04.2014 №100/14). Теж стосується і
фактів поставки.

Однак, характер правовідносин вказує
на те, що цей випадок у діях сторін
унормований ч.1 ст.538 Цивільного кодексу
України: "виконання свого обов'язку
однією із сторін (поставка
відповідачем), яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку (попередня
оплата позивачем), є зустрічним
виконанням зобов'язання; при
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту. Фактично Договором
установлено, що уся попередня оплата
має бути здійснена у будь-якому випадку
раніше передачі усієї продукції.

Далі ч.2 ст. 538 Цивільного кодексу
України передбачає, що сторона, яка
наперед знає, що вона не зможе виконати
свого обов'язку, повинна своєчасно
повідомити про це другу сторону. Лист
відповідача від 11.04.2014 №100/14 і є таким
своєчасним попередженням позивача.
Тобто це є законна дія відповідача.

Далі закон передбачає можливі варіанти
дій для позивача саме у зв'язку з
вищеустановленими діями відповідача.
Так, у ч.3 і 4 ст.538 Цивільного кодексу
України вказано, що "у разі невиконання
однією із сторін у зобов'язанні свого
обов'язку або за наявності очевидних
підстав (а це є лист) вважати, що вона
(відповідач) не виконає свого обов'язку
у встановлений строк (термін) або
виконає його не в повному обсязі, друга
сторона (позивач) має право зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитися
від його виконання частково або в
повному обсязі. Якщо зустрічне
виконання обов'язку здійснено однією
із сторін, незважаючи на невиконання
другою стороною свого обов'язку
(наприклад, оплата позивачем
незважаючи на лист відповідача з
огляду на ст.625 Цивільного кодексу
України, або поставка продукції
відповідачем незважаючи на свій же
лист і відсутність передоплати
позивачем), друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Тобто у позивача після отримання листа
виник вибір права одного із таких
можливих варіантів поведінки: 1)
зупинити виконання свого обов'язку, 2)
відмовитися від його виконання
частково чи повністю, 3) заплатити решту
суми і вимагати виконання Договору
повністю. Позивач більше коштів не
платив тому права вимоги не набув.
Позивач будь-яких листів до
визначеного Договором кінцевого
строку оплати не направив тобто від
виконання договору не відмовився, тому
будь-яких прав визначених законом у
зв'язку з можливою відмовою, не набув.
Дії позивача свідчать, що він "зупинив
виконання свого обов'язку", і впевненим
доказом є та обставина, що зобов'язання
відповідача передати продукцію він
прийняв, прийняв повністю саме на
сплачену суму, прийняв саме у той
період, коли згідно з Договором
закінчувався і закінчився строк, у який
він ще міг перерахувати кошти
відповідачу, щоб отримати права,
передбачені ч.4 ст.538 Цивільного кодексу
України.

Таким чином, після здійснено позивачем
вибору (зупинення виконання свого
обов'язку) позивач погодився з дією
відповідача, яка як зазначено вище
передбачена законом. Стягнення ж
збитків, як і застосування штрафних
санкцій, можливі лише за установлення
порушення у діях відповідача. Як
обгрунтовано вище порушення у діях
відповідача відсутнє, тому і підстави
для задоволення первісного позову про
стягнення 3703632,40 грн. збитків у зв'язку з
неналежним виконанням Договору, 825000,05
грн. штрафу за порушення умов договору
з недопоставки продукції, 107669,10 грн.
збитків у вигляді витрат на
транспортні послуги відсутні.

З тих же підстав (правомірності дій
позивача після отримання ним листа
відповідача 11.04.2014 №100/14), а відповідно і
відсутності факту прострочення у
сплаті решти коштів у сумі 8250000 грн., у
задоволенні вимог відповідача про
стягнення з позивача 4664034,224 грн. пені,
115830 грн. інфляційних, 65773,97 грн. 3% річних
слід відмовити.

Керуючись ст.82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову
відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю.

Направити дане судове рішення
сторонам.

Повний текст судового рішення складено
у понеділок 22.09.2014

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та у
строки, встановлені статтями 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

С у д д я
Хабазня Ю.А.