КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.
справа№ 910/9319/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- не з`явилися;

відповідача - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Український страховий дім"

на рішення Господарського суду м. Києва
від 20.06.2014 р.

у справі № 910/9319/14 (суддя - Отрош І.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна"

до Приватного акціонерного товариства
"Український страховий дім"

про відшкодування шкоди в порядку
регресу у розмірі 21260,11 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" (далі - позивач) звернулося з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Український страховий дім"
(далі - відповідач) про відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 21260,11
грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 20.06.2014 р. у справі № 910/9319/14 позовні
вимоги задоволено частково, стягнуто з
відповідача на користь позивача 20260,11
грн шкоди в порядку регресу, в іншій
частині у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду м. Києва від 20.06.2014
р., Приватне акціонерне товариство
"Український страховий дім" подало
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржуване рішення суду змінити та
прийняти нове, яким стягнути з
відповідача 20206,11 грн шкоди в порядку
регресу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції було неповно
з`ясовано обставини, що мають значення
для справи, а також порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що позовні вимоги
в частині стягнення 54,00 грн вартості
технічного миття МКУ не можуть бути
задоволені, оскільки вказані витрати
не перебувають у причинно-наслідковому
зв`язку зі спірним ДТП та
відновлювальним ремонтом пошкодженого
транспортного засобу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/9319/14, а розгляд справи
призначено на 18.09.2014 р.

В поданому до суду відзиві позивач
просив апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

В засідання суду, призначене на 18.09.2014
р., представники сторін не з`явилися,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
що підтверджується зворотними
повідомленнями про вручення поштових
відправлень, наявними у матеріалах
справи.

Будь-яких заяв чи клопотань про
відкладення розгляду скарги та доказів
поважності причин відсутності
зазначених представників суду не
надано.

Неявка в судове засідання зазначених
представників не перешкоджає розгляду
скарги. Подальше відкладення призведе
до затягування та порушення строків
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного та об'єктивного розгляду.

Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

26.09.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" (далі - страховик) та
Підприємством з іноземними
інвестиціями "Імперіал Тобако Юкрейн"
(далі - страхувальник) було укладено
договір добровільного страхування
наземних транспортних засобів серія АМ
№ 042107, відповідно до умов якого
застраховано майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
або розпорядженням транспортними
засобами згідно з додатком № 1 до
вказаного договору, зокрема,
автомобілем марки Scoda Octavia, державний
номер НОМЕР_1.

Згідно з п. 9 вказаного договору, строк
його дії визначено з 01.10.2012 р. по 30.09.2013 р.

10.06.2013 р. о 09 год. 20 хв. на перехресті пр.
Ілліча - пл. Мотель в Калінінському
районі м. Донецька водій ОСОБА_2,
керуючи транспортним засобом ГАЗ 3110,
державний номер НОМЕР_2, не дотримався
безпечної дистанції та скоїв ДТП з
автомобілем Scoda Octavia, державний номер
НОМЕР_1, та автомобілем Scoda Fabia,
державний номер НОМЕР_3, внаслідок чого
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Постановою Калінінського районного
суду м. Донецька від 29.07.2013 р. у справі №
256/5239/13-п ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, і накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00
грн.

Відповідно до складеного оцінювачем
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євротест" ОСОБА_3
Звіту з оцінки вартості (розміру)
збитків від 17.07.2013 р., завданих
пошкодженням транспортного засобу,
розмір збитків (вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, значення якого дорівнює нулю),
завданих пошкодженням транспортного
засобу Scoda Octavia, державний номер НОМЕР_1,
складає 25167,58 грн (з ПДВ).

Згідно рахунку-фактури № від
14.06.2013 р., виставленого Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Фортуна-ЛТД", актів виконаних робіт №
ТО13-08740 від 31.07.2013 р. та № ТО13-11595 від
07.08.2013 р., підписаних Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Фортуна-ЛТД" та Підприємством з
іноземними інвестиціями "Імперіал
Тобако Юкрейн", фактична вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Scoda Octavia, державний номер НОМЕР_1, склала
21260,11 грн.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів даної
справи, наведені у актах виконаних
робіт № ТО13-08740 від 31.07.2013 р. та № ТО13-11595
від 07.08.2013 р. роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку із тими
пошкодженнями, що зазначені у
Відомостях про дорожньо-транспортну
пригоду № 9213955, сформованих АІПС ДТП та
складених за обставинами ДТП.

Згідно зі страховими актами №
UA007/L92/01 від 05.07.2013 р. та №
UA007/L92/02 від 08.08.2013 р., складеними
позивачем, розмір страхового
відшкодування склав 21260,11 грн.

На підставі заяви про настання
страхового випадку від 10.06.2013 р.
позивачем було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 21260,11 грн на
рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фортуна-ЛТД", що
підтверджується платіжними
дорученнями № 14017 від 08.07.2013 р. на суму
14882,08 грн та № 15029 від 12.08.2013 р. на суму
6378,03 грн, оригінали яких наявні в
матеріалах справи.

Також слід зазначити, що відповідно до
відомостей з Централізованої бази
даних Моторного (транспортного)
страхового бюро України, станом на дату
ДТП цивільна відповідальність
власника транспортного засобу ГАЗ 3110,
державний номер НОМЕР_2, була
застрахована Приватним акціонерним
товариством "Український страховий
дім" відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9375374 з
встановленим розміром страхової суми
за шкоду заподіяну майну - 50000 грн,
франшизи - 1000 грн.

Приймаючи до уваги ліміт
відповідальності відповідача та
розмір франшизи, які передбачені
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9375374, позивач просив суд
першої інстанції стягнути з
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 21260,11 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" особи, відповідальність яких
застрахована, - визначені в договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
особи, цивільно-правова
відповідальність яких застрахована
згідно з цим договором, або, залежно від
умов договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, будь-які особи, що
експлуатують забезпечений
транспортний засіб.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Як передбачено ст. 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих.

Як було зазначено вище, вина водія, який
керував автомобілем ГАЗ 3110, державний
номер НОМЕР_2, була встановлена у
судовому порядку. Постановою
Калінінського районного суду м.
Донецька від 29.07.2013 р. у справі №
256/5239/13-п ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, і накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00
грн.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
ГАЗ 3110, державний номер НОМЕР_2, за
шкоду, завдану майну третіх осіб під
час ДТП, була застрахована Приватним
акціонерним товариством "Український
страховий дім" на підставі полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9375374.

Вказаним полісом передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50000,00 грн,
франшиза - 1000,00 грн, строк дії полісу - з
10.09.2012 р. по 09.09.2013 р.

Отже, відповідач у даній справі є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля марки Scoda
Octavia, державний номер НОМЕР_1,
відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9375374.

В свою чергу, до позивача, як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування
транспортного засобу серія АМ № 042107
від 26.09.2012 р., перейшло право вимоги до
відповідача як особи, відповідальної
за завдані збитки.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції було прийнято рішення про
часткове задоволення позовних вимог на
суму 20206,11 грн, оскільки Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9375374 встановлено франшизу
у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, сума страхового
відшкодування складає 21260,11 грн
(витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом) - 1000,00 грн (сума франшизи) =
20206,11 грн.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком
Господарського суду м. Києва про
часткове задоволення позовних вимог у
даній справі та стягнення з
відповідача 20206,11 грн шкоди в порядку
регресу.

Стосовно доводів відповідача про те, що
позовні вимоги в частині стягнення 54,00
грн вартості технічного миття МКУ не
можуть бути задоволені, оскільки
вказані витрати не перебувають у
причинно-наслідковому зв`язку зі
спірним ДТП та відновлювальним
ремонтом пошкодженого транспортного
засобу, слід зазначити наступне.

Відповідно до Звіту з оцінки вартості
(розміру) збитків, завданих
пошкодженням транспортного засобу, від
17.07.2013 р., наданого оцінювачем
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євротест" ОСОБА_3,
розмір збитків (вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, значення якого дорівнює нулю)
включає в себе також і мийку
транспортного засобу. Крім того,
вказані витрати (60,00 грн зі знижкою 10%)
включені також і в рахунок фактуру №
від 14.06.2013 р., складений
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фортуна-ЛТД" та
виставлений Підприємству з іноземними
інвестиціями "Імперіал Тобако Юкрейн"
за відновлювальні роботи з ремонту
автомобіля.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про необґрунтованість
вищенаведених доводів апелянта та
відхиляє їх, оскільки вказані витрати
на технічне миття МКУ повинні
відшкодовуватися відповідачем на
рівні з іншими, так як вони включені до
вартості відновлювального ремонту та є
необхідними при здійсненні ремонтних
робіт пошкодженого транспортного
засобу.

Отже, судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення про
часткове задоволення позовних вимог
було правильно застосовано норми
законодавства та достовірно
досліджено наявні обставини справи у
їх сукупності.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Колегія суддів також враховує, що
відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"
належними та допустимими доказами
доведено факт наявності зобов`язання
відповідача з відшкодування шкоди в
порядку регресу, що в свою чергу
останнім не спростовано.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для зміни чи
скасування рішення Господарського
суду м. Києва від 20.06.2014 р.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Український
страховий дім" залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду м. Києва від 20.06.2014 р. у справі №
910/9319/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/9319/14 повернути
до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран