ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

26.09.14 № 910/20322/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "БАУТЕХНІК СХІДНА
УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРИБУТОК БУД"

про стягнення 23 958,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 27.08.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
заявникові без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

У відповідності до ч. 1 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином-суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92
Цивільного кодексу України набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів і
закону. Отже, від імені юридичної особи
позовну заяву підписує повноважна
посадова особа, повноваження якої
ґрунтуються на установчих документах
чи приписах закону.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, надають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище (ч. 2
ст. 28 Господарського процесуального
кодексу України).

З поданої позовної заяви вбачається, що
її підписано директором ТОВ "Баутех
Східна Україна" ОСОБА_1.

Натомість серед документів, доданих до
позовної заяви, відсутні докази, які б
станом день подання позову до суду
підтверджували посадове становище
ОСОБА_1 як директора позивача, як-то:
наказ про призначення на посаду,
установчі документи юридичної особи,
довідка з ЄДРПОУ, виписка з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, де було б
зазначено керівника тощо.

За таких обставин суд не може дійти
висновку про те, що подану позовну
заяву ТОВ "Баутех Східна Україна"
підписано уповноваженою на те особою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

Пунктом 2 частині 2 статті 54
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що позовна заява
повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб).

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу
України, дані про місцезнаходження
юридичної особи вносяться до єдиного
державного реєстру.

Відповідно до абз. 2 п.п 3.1 п. 3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
місцезнаходження юридичної особи або
місце проживання фізичної
особи-підприємця визначається на
підставі відомостей, внесених до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
(стаття 17 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Судом встановлено, що у позовній заяві
№ б/н від 27.08.2014 р. в якості адреси
місцезнаходження позивача вказано
адресу: 61145, м. Харків, вул. Павловська,
буд. 5, а в якості адреси
місцезнаходження відповідача вказано
адресу: 04209, м. Київ, вул. Озерна, б. 14, кв.
13.

Разом з тим, позивачем не вказано на
жодне з джерел, на підставі яких він
вказав в якості свого місцезнаходження
саме зазначену у позовній заяві адресу.
Зокрема, у реквізитах
дистриб'юторського договору № 138 від
01.02.2012 р., на підставі якого подано даний
позов (додаток № 7), вказано іншу
"юридичну адресу" позивача, а саме: 61030,
м. Харків, вул. Біологічна, буд. 10. Така ж
адреса міститься і у видаткових
накладних (додаток № 8).

Також, позивачем не вказано на жодне з
джерел, з яких він отримав дані про
належність відповідачу саме вказаної в
позовній заяві адреси
місцезнаходження. Зокрема, у
реквізитах дистриб'юторського
договору № 138 від 01.02.2012 р., на підставі
якого подано даний позов (додаток № 7), в
якості"юридичної адреси" відповідача
вказано адресу м. Київ, вул. Озерна, б. 14,
кв. 13, втім без зазначення поштового
індексу.

Отже, суду не доведено підставність
зазначення у позовній заяві
місцезнаходження позивача за адресою
61145, м. Харків, вул. Павловська, буд. 5 та
місцезнаходження відповідача за
адресою 04209, м. Київ, вул. Озерна, б. 14, кв.
13.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Належним доказом відправлення
відповідачеві позовної заяви та
доданих до неї документів є документ,
що підтверджує надання поштових послуг
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) та опис вкладень в поштовий
конверт , надані в оригіналі або
належним чином засвідченій копії.

Однак, у якості доказу надіслання на
адресу відповідача копії позовної
заяви та доданих до неї документів,
позивачем додано лише фіскальний чек №
1836 від 29.08.2014 р. без опису вкладення, що
суперечить ч. 1 статті 56 Господарського
процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд не може дійти
беззаперечного висновку щодо того, що
відповідачу надіслано саме копію
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Дана обставина є суттєвою, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до вказаного фіскального
чеку № 1836 від 29.08.2014 р. позивач направив
документи на адресу з поштовим
індексом 03027. Оскільки з вказаного чеку
не вбачається повна адреса
відповідача, а індекс не співпадає із
зазначеним у позовній заяві (04209), а
відповідні довідки/витяги з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України/Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців стосовно
відповідача до позовної заяви не
додані, суд не може дійти однозначного
висновку про те, що документи
направлені саме на адресу відповідача.

З огляду на наведене, суд прийшов до
висновку, що до позовної заяви не
додано належних доказів виконання
позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 2 ст. 57
ГПК України, що, в свою чергу, тягне за
собою наслідки, передбачень п. 6 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № б/н
від 27.08.2014 р. та додані до неї документи
підлягають поверненню позивачеві без
розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду з
відповідною позовною заявою, слід
звернути увагу на приписи ч. 2 ст. 36 ГПК
України, згідно яких письмові докази
подаються в оригіналі, або в належним
чином засвідченій копії. Відповідно до
пункту 5.27 Національного стандарту
України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціалів та прізвища, дати
засвідчення копії і проставляють нижче
реквізиту "підпис". Додані позивачем до
позовної заяви копії документів
належним чином не засвідчені, оскільки
не містять зазначення назви посади
особи, яка засвідчувала копію та дати
засвідчення відповідної копії.

Керуючись п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В.Гумега