ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.09.14 №910/19158/14. Суддя Митрохіна А.В.,
розглянувши

позовну заяву Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства
"Нафтогазбезпека" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України"

про повернення майна та стягнення 90
187,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Дочірнього підприємства
"Нафтогазбезпека" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про повернення майна та
стягнення 90 187,81 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява №31/10-7360 від
05.09.2014 (вх. №19157/14 від 10.09.2014) і додані до
неї документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

З 01.11.2011 вступив в законну силу Закон
України "Про судовий збір" у ст. 1 якого
зазначається, що судовий збір - збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України "Про судовий
збір" визначено, що платники судового
збору - громадяни України, іноземці,
особи без громадянства, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні) та фізичні
особи - підприємці, які звертаються до
суду.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. За подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збору
встановлюються у розмірі 2 % ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.)
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (73 080,00 грн.). За подання
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору становить 1
розмір мінімальної заробітної плати (1
218, 00 грн.).

Із тексту позовної заяви №31/10-7360 від
05.09.2014 (вх. №19157/14 від 10.09.2014), а саме із
прохальної частини позову вбачається,
що позивачем заявлено для розгляду дві
позовні вимоги, одна з яких є -
повернення ДК "Газ України" автомобіля
«GREAT WALL HOVER», д.н. АА8847ВВ, що за своїм
характером є немайновою. Одночасно,
позивачем заявлено ще вимогу про
стягнення коштів з відповідача у
розмірі 90 187,81 грн. Зазначена вимога має
ознаки майнової вимоги, у зв'язку із чим
суд наголошує на наступному.

Пунктом 2.2.2. Постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України №7 "Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 встановлено, якщо позовну заяву
про визнання договору (правочину)
недійсним подано без вимоги
застосування наслідків, передбачених
статтею 216 Цивільного кодексу України
чи частиною другою статті 208
Господарського кодексу України,
судовий збір сплачується за ставками,
передбаченими для позовних заяв
немайнового характеру.

Так, у випадках об'єднання в одній заяві
вимог як майнового, так і немайнового
характеру судовий збір згідно з
пунктом 3 статті 6 Закону підлягає
сплаті як за ставками, встановленими
для позовів майнового характеру, так і
за ставками, встановленими для
розгляду позовних заяв зі спорів
немайнового характеру (п. 2.10. Постанови
Пленуму Вищого Господарського суду
України №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 встановлено, що).

З огляду на вищевикладене, суд
зауважує, що відповідно до платіжного
доручення №400 від 05.09.2014 позивачем
сплачено судовий збір у розмірі 1827,00
грн. лише, як за вимогу майнового
характеру, що є порушення п. 3 ч. 1 ст. 57
ГПК України.

Крім того, згідно п. 2.20. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу 6
Господарського процесуального кодексу
України" чинним законодавством не
встановлено якихось спеціальних вимог
щодо оформлення платіжних документів,
за якими перераховуються суми судового
збору. Отже, таке перерахування
здійснюється за загальними правилами
згідно з вимогами Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" і відповідних
нормативно-правових актів
Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника в
картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви позивачем
додане платіжне доручення №400 від
05.09.2014, в якості доказу сплати судового
збору, яке не оформлене належним чином,
а саме на зазначеному платіжному
дорученні відсутні підписи
відповідальних осіб та відбиток
печатки платника (позивача).

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
ГПК України документи.

Таким чином, суд зобов'язаний
застосувати положення пункту 4 частини
1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, якими
передбачено, що суд повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимоги
ст.ст 54, 56, 57, 59 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з позовом, відповідно до ч. 3
ст. 63 ГПК України.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В.Митрохіна