ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р.
Справа № 917/647/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя
Ільїн О.В. , суддя Россолов В.В.

при секретарі судового засідання
Голозубовій О.І.

за участю представників сторін:

позивача-не з'явився,

відповідача-не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача-ПАТ "Автокразбанк" (вх. №2209
Х/1-42) на рішення Господарського суду
Полтавської області від 24.06.14 у справі
№ 917/647/14

за позовом Приватного АТ
"Європейський страховий альянс",м. Киів,

до ПАТ "Автокразбанк" , м.Кременчук,

про стягнення 143 529,70 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду
Полтавської області (суддя Ківшик О.В.)
від 24.06.2014 року по справі №917/647/14 позов
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Автокразбанк" (вул. Київська, 8,м.
Кременчук, 39631), ідентифікаційний код
юридичної особи 20046323 на користь
Приватного акціонерного товариства
"Європейський страховий альянс" (вул.
Г.Андрющенка, 4-Г, м. Київ, 01135), р/р у
ПАТ "Фідобанк" м. Києва, МФО 300175,
ідентифікаційний код юридичної особи
19411125 - 147 891,08 грн. вкладу, що є
еквівалентом суми вкладу у розмірі 12
480,39 доларів США (згідно офіційного
курсу НБУ станом на 19.06.2014 р.), 12 297,80 грн.
нарахованих відсотків, що є
еквівалентом суми відсотків по вкладу
у розмірі 1 037,80 доларів США (згідно
офіційного курсу НБУ станом на 19.06.2014
р.), 1 211,29 грн. трьох процентів річних, 2
336,41 грн. пені та 3 367,74 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Відповідач з рішенням Господарського
суду Харківської області не погодився,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, просить його
скасувати, прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог

03 вересня 2014 року від позивача надійшли
заперечення (вх.№7209), в яких просить
відмовити ПАТ "Автокразбанк" в
задоволенні апеляційної скарги, а
рішення суду першої інстанції без змін.

У судове засідання, яке відбулось 03
вересня 2014 року представники позивача
та відповідача не з'явились, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце судового засідання, про
причини неприбуття суд не повідомили.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка позивача та
відповідача не була визнана
обов'язковою, а також те, що їх неявка не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за відсутності представників сторін
за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу у
відповідності до вимог статті 101 ГПК
України, колегія суддів встановила
наступне.

18.10.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством "Європейський страховий
альянс" (вкладник) та Публічним
акціонерним товариством "Автокразбанк"
(банк), було укладено Договір
банківського вкладу (депозиту) № 1 (а.с.
7-10, далі - Договір банківського вкладу).

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- вкладник передає, а банк приймає від
вкладника грошові кошти в іноземній
валюті в сумі 12 480,39 доларів США та
зобов'язується повернути вкладнику
суму вкладу та виплачувати проценти на
умовах та в порядку, передбачених цим
договором. Банк приймає вклад та
відкриває вкладнику вкладний
(депозитний) рахунок та рахунок
нарахованих процентів відповідно до
внутрішніх документів банку та чинного
законодавства України (розділ 1
Договору банківського вкладу);

- вкладник перераховує протягом 3-х
банківських днів після підписання
цього Договору в Банк зі свого
поточного рахунку № 01, відкритого
в ПАТ "Енергобанк" у м. Києві, МФО 300142, на
відкритий йому у Банку вкладний
(депозитний) рахунок № 9994 грошові
кошти в розмірі, передбаченому п. 1.1
цього договору (п. 2.1 Договору
банківського вкладу);

- проценти виплачуються у валюті вкладу
в кінці терміну дії договору із
розрахунку 7,25% річних (п. 2.2 Договору
банківського вкладу);

- датою повернення вкладу є 16.02.2013 р. (п.
2.3 Договору банківського вкладу);

- проценти нараховуються щомісячно, з
25-го числа попереднього календарного
місяця по 24-е число поточного
календарного місяця, включно, за
методом "факт/факт", виходячи з
фактичної кількості днів у місяці та
днів у році. Проценти по вкладу
виплачуються клієнту в кінці терміну
дії договору шляхом перерахування на
поточний рахунок клієнта, зазначений у
розділі 9 (п. 3.1 та п. 3.2 Договору
банківського вкладу);

- банк зобов'язується : відкрити
вкладнику вкладний (депозитний)
рахунок № 9994, рахунок нарахованих
процентів № 9994 та прийняти вклад
на строк і на умовах, визначених цим
договором; забезпечити своєчасне та
повне нарахування та сплату процентів
за вкладом згідно з умовами цього
договору; по закінченню строку
зберігання вкладу повернути вкладнику
вклад та суму нарахованих процентів на
його поточний рахунок № 01,
відкритий у "Енергобанк" у м. Києві, МФО
300272 (п. 4.1.1 - п. 4.1.3 Договору банківського
вкладу);

- вкладник має право вимагати від банку
повернення вкладу з настанням дати,
вказаної у п. 2.3 договору (п. 4.4.1 Договору
банківського вкладу);

- за невиконання зобов'язань за
договором сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством України (п. 6.1 Договору
банківського вкладу);

- всі додатки, зміни та доповнення до
цього договору є його невід'ємними
частинами і мають бути вчинені у
письмовій формі, підписані належним
чином уповноваженими на те
представниками сторін та скріплені
печатками сторін, з обов'язковим
посиланням на цей договір (п. 8.1
Договору банківського вкладу);

- договір набуває чинності з дати
внесення вкладу на вкладний рахунок і
діє протягом строку, визначеного
умовами цього договору. Цей договір
припиняє свою дію з моменту повернення
банком вкладнику всієї суми вкладу та
виплати процентів за ним (п. 8.5 та п. 8.6
Договору банківського вкладу).

До вказаного Договору банківського
вкладу між сторонами було укладено
Договори про внесення змін, а саме :

- Договір про внесення змін № 1/1 від
18.02.2013 р., згідно якого п. 2.3 Договору
банківського вкладу викладено у
наступній редакції : "датою повернення
вкладу є 19.06.2013 р." (а.с. 11);

- Договір про внесення змін № 1/2 від
15.05.2013 р., згідно якого п. 3.5 Договору
банківського вкладу викладено у
наступній редакції : "у зв'язку з тим, що
вклад в розмірі 12 480,39 доларів США,
розміщений вкладником за договором, є
фінансовим забезпеченням зобов'язань
вкладника перед стороною 3 відповідно
до договору про співробітництво щодо
організації та провадження
страхування у сфері використання
ядерної енергії від 29.02.2012 р. № 01-12С, то
вкладник має право на дострокове
отримання вкладу за договором, яка є
фінансовим забезпеченням, виключно за
письмовою згодою сторони 3" (а.с. 12);

- Договір про внесення змін № 1/3 від
19.06.2013 р., згідно якого п. 2.2 та 2.3
Договору банківського вкладу
викладено у наступній редакції : п. 2.3 :
"датою повернення вкладу є 19.09.2013 р." та
п. 2.2. : "проценти виплачуються у валюті
вкладу в кінці терміну дії договору із
розрахунку 4,5% річних. Дана ставка
починає діяти з 19.06.2013 р." (а.с. 13);

- Договір про внесення змін № 1/4 від
19.09.2013 р., згідно якого, сторони внесли
зміни до п. 2.2 та 2.3 Договору
банківського вкладу та виклали їх в
наступній редакції : п. 2.3 : "датою
повернення вкладу є 20.03.2014 р." та п. 2.2. :
"проценти виплачуються у валюті вкладу
в кінці терміну дії договору із
розрахунку 5% річних. Дана ставка
починає діяти з 19.09.2013 р." (а.с. 14).

На виконання умов вищезазначеного
Договору банківського вкладу позивач
надав. а відповідач отримав на
відкритий вкладникові у Банку вкладний
(депозитний) рахунок № 9994 грошові
кошти в розмірі 12 500,00 доларів США. Дана
обставина підтверджується наявною у
матеріалах справи копією платіжного
доручення в іноземній валюті або
банківських металах № 27 від 18.10.2012 р. та
свідчить про повне виконання позивачем
умов вищезазначеного Договору
банківського вкладу (а.с. 15).

У зв'язку з тим, що банк свої
зобов'язання за Договором банківського
вкладу щодо своєчасного повернення
депозиту та сплати процентів по ньому
не виконав, позивач у квітні 2014 року
звернувся до суду з вимогами (з
урахуванням прийнятих судом до
розгляду в даному провадженні заяв про
збільшення розміру позовних вимог)
щодо стягнення з відповідача 168 387,04 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім умов
укладеного між сторонами 18.10.2012 р.
Договору банківського вкладу
(депозиту) № 1, з яких : 147 891,08 грн.
вартість вкладу, що є еквівалентом суми
вкладу у розмірі 12 480,39 доларів США
(згідно офіційного курсу НБУ станом на
19.06.2014 р.), 12 297,80 грн. нараховані
відсотки, що є еквівалентом суми у
розмірі 1 037,80 доларів США (згідно
офіційного курсу НБУ станом на 19.06.2014
р.), 6 986,87 грн. пеня за період з 20.03.2014 р. по
19.06.2014 р., 1 211,29 грн. три проценти річних
за період з 20.03.2014 р. по 19.06.2014 р.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
30.05.2004 р. № 40 "Про виведення з ринку та
здійснення тимчасової адміністрації"
(а.с. 47-48) на підставі постанови
Правління Національного банку України
від 30.05.2014 р. № 320 "Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
"Автокразбанк" до категорії
неплатоспроможних" (а.с. 49-50) розпочато
процедуру виведення відповідача з
ринку та здійснення в ньому тимчасової
адміністрації з 30 травня 20014 року по 29
серпня 2014 року включно.

Рішенням Господарського суду
Полтавської області від 24 червня 2014
року з огляду на неналежне виконання
відповідачем обов'язку щодо виплати
позивачу вкладу та сплати процентів на
суму вкладу за Договором банківського
вкладу з урахуванням Договору про
внесення змін № 1/4 від 19.09.2013 було
вирішено стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
"Автокразбанкна користь Приватного
акціонерного товариства "Європейський
страховий альянс" - 147 891,08 грн. вкладу, що
є еквівалентом суми вкладу у розмірі 12
480,39 доларів США (згідно офіційного
курсу НБУ станом на 19.06.2014 р.), 12 297,80 грн.
нарахованих відсотків, що є
еквівалентом суми відсотків по вкладу
у розмірі 1 037,80 доларів США (згідно
офіційного курсу НБУ станом на 19.06.2014
р.), 1 211,29 грн. трьох процентів річних, 2
336,41 грн. пені та 3 367,74 грн. витрат по
сплаті судового збору. На думку суду
першої інстанції, запровадження
тимчасової адміністрації банку не є
перешкодою щодо виплати позивачу
вкладу та сплати процентів на суму
вкладу, з огляду на той факт, що
заборона на задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку
під час тимчасової адміністрації (п. 1 ч.
5 ст. 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб")
згідно (п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" не поширюється на зобов'язання
банку щодо виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників. В
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 4650,46 грн. пені було
відмовлено, з огляду на той факт, що
стягнення пені з відповідача потрібно
здійснювати до періоду запровадження в
ньому тимчасової адміністрації.

Відповідач не погоджується з даним
висновком Господарського суду
Полтавської області, в обґрунтуванні
апеляційної скарги зазначає про
неможливість виплати позивачу вкладу
та сплати процентів на суму вкладу за
Договором банківського вкладу з огляду
на запровадження тимчасової
адміністрації банку, що в свою чергу,
відповідно до положень Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" є перешкодою в
задоволенні вимог вкладників та інших
кредиторів банку.

Колегія суддів не погоджується з
правовою позицією суду першої
інстанції, з огляду на її
неузгодженість з нормами чинного
законодавства, та вважає, що доводи
апеляційної скарги відповідача
спростовують висновки суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін (ч.
4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Отже, двостороннім правочинами
притаманна наявність
взаємоузгодженого волевиявлення двох
осіб, спрямованого на виникнення
єдиного правового результату,
покликаного забезпечити реалізацію
обопільної чи самостійної мети кожної
з цих осіб.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як передбачено ст. 6 Цивільного
кодексу України, сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України, передбачено, що істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки між сторонами по справі
склались господарські правовідносини,
то за змістом ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу
України, угода (договір) є підставою для
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), зобов'язання
повинні виконуватися належним чином.

Частиною 1 ст. 530 передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Разом з тим, судом встановлено, що
Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
30.05.2014року прийнято рішення № 40 про
виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації, відповідно
до якого на підставі постанови
Правління Національного банку України
від 30 травня 2014 року №320 "Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
"АВТОКРАЗБАНК" до категорії
неплатоспроможних", керуючись пунктом 2
частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" вирішила
розпочати процедуру виведення
Публічного акціонерного товариства
"АВТОКРАЗБАНК" з ринку та запровадити в
ньому тимчасову адміністрацію з 30.05.2014
по 29.08.2014 року.

Відтак, станом на момент розгляду
справи у суді у відповідача була
запроваджена тимчасова адміністрація.

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону
встановлено, що тимчасова
адміністрація - процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом, а відповідно до пункту 6 статті
2 Закону ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з
виконанням банком, у якому введена
тимчасова адміністрація чи почата
процедура його ліквідації, своїх
зобов'язань перед його кредиторами,
норми Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" є
спеціальними, і цей Закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" метою цього
Закону є захист прав і законних
інтересів вкладників банків, зміцнення
довіри до банківської системи України,
стимулювання залучення коштів у
банківську систему України,
забезпечення ефективної процедури
виведення неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків.

Статті 1, 34 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
встановлюють, що тимчасова
адміністрація - це процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом. Фонд розпочинає процедуру
виведення неплатоспроможного банку з
ринку та здійснення тимчасової
адміністрації в банку на наступний
робочий день після офіційного
отримання рішення Національного банку
України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
кредитором банку є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Згідно до частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється: задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку;
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку; зарахування
зустрічних однорідних вимог, якщо це
може призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом; нарахування
відсотків за зобов'язаннями банку
перед кредиторами.

Як наслідок, виходячи з аналізу
вищенаведених положень, з урахуванням
норм Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
під час дії тимчасової адміністрації
вимоги позивача задоволенню не
підлягають, оскільки вони є
кредиторськими вимогами.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
застосування у даних правовідносинах
частини 6 статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", відповідно до якої обмеження,
встановлене пунктом 1 частини п'ятої
цієї статті, не поширюється на
зобов'язання банку щодо виплати коштів
за вкладами вкладників за договорами,
строк яких закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників,
виходячи з наступного.

Згідно зазначеної норми закону,
обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої статті 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", не поширюється на
зобов'язання банку, зокрема щодо
виплати коштів за договорами
банківського рахунку вкладників.

Стаття 1 вказаного закону визначає, що
вкладником є фізична особа (крім
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката.

Наведеною нормою закону встановлено
імперативний припис, що вкладником за
договорами банківського вкладу
(депозиту), банківського рахунку або
яка є власником іменного депозитного
сертифіката є виключно фізична особа.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,
акцентує увагу, що юридичні особи не
підпадають під визначення поняття
"вкладник" у розумінні вищевказаного
Закону. І як наслідок, на них не
поширюється виняток з обмеження
встановленого пунктом 1 частини 5
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначене свідчить про помилковість
застосування судом першої інстанції
положення частини 6 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" до спірних
правовідносин, що є предметом спору.

Окрім цього, колегія суддів зазнає, що
положення частини 6 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" застосовується
до зобов'язаннь банку виключно у разі
закінчення строку договорів
банківського вкладу та договорів
банківського рахунку вкладників.

Як вбачається з матеріалів справи, п.8.6.
Договору банківського вкладу
(депозиту) №1 від 18 жовтня 2012 року
сторони погодили, що договір припиняє
свою дію з моменту повернення Банком
вкладнику всієї суми вкладу та виплати
процентів за ним.

Враховуючи той факт, що банком не було
повернуто вкладнику всю суму вкладу
та виплати процентів за ним, даний
договір є діючим.

Проте, дана обставина не була
встановлена судом першої інстанції,

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що з огляду на
той факт, що на момент розгляду спору у
судовому порядку у ПАТ "Автокразбанк"
діє тимчасова адміністрація, вимоги
позивача щодо повернення вкладу та
сплати відсотків не підлягають
задоволенню з урахуванням приписів
пункту 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Рішенням Господарського суду
Полтавської області в частині позовних
вимог щодо стягнення з відповідача 4650,
46 грн. пені було відмовлено.

Так судом першої інстанції з огляду на
той факт, що стягнення пені з
відповідача потрібно здійснювати до
періоду запровадження в ньому
тимчасової адміністрації, а саме за
період з 20.03.2014 року по 29.05.2014 року, було
зменшено розмір пені та вирішено
стягнуто з відповідача 2 336, 41 грн.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду, та зазначає, що
приписами п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", встановлено, що під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Таким чином, даною статтею
встановлений чіткий припис щодо
неможливості стягнення пені з банку в
період існування в ньому тимчасової
адміністрації.

А тому, з огляду на функціонування на
час розгляду справи в банку тимчасової
адміністрації, неможливим вбчається
нарахування пені не тільки за період з
20.03.2014 року по 29.05.2014 року, як зазначив
суд першої інстанції, а взагалі за весь
час порушення грошового зобов'язання.

Відтак, наведеним спростовується
твердження суду першої інстанції, щодо
стягнення з відповідача 2 336, 41 грн пені
за період з 20.03.2014 року по 29.05.2014 року.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду Харківської
області, зазначає, що Господарським
судом Полтавської області при
прийнятті рішення були порушені норми
матеріального права. У зв'язку з чим
колегія суддів знаходить правові
підстави для задоволення апеляційної
скарги відповідача та часткового
скасування рішення суду, в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Автокразбанк" на користь
Приватного акціонерного товариства
"Європейський страховий альянс" 147 891,08
грн. вкладу, що є еквівалентом суми
вкладу у розмірі 12 480,39 доларів США
(згідно офіційного курсу НБУ станом на
19.06.2014 р.), 12 297,80 грн. нарахованих
відсотків, що є еквівалентом суми
відсотків по вкладу у розмірі 1 037,80
доларів США (згідно офіційного курсу
НБУ станом на 19.06.2014 р.), 1 211,29 грн. трьох
процентів річних, 2 336,41 грн. пені., з
прийняттям нового рішення в цій
частині, яким в задоволенні вимог
позивача відмовити повністю.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 2
статті 103, пунктами 3, 4 частини 1 статті
104, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Автокразбанк"
задовольнити .

Рішення Господарського суду
Полтавської області від 24.06.14 у справі
№ 917/647/14 скасувати в частині, стягнення
з Публічного акціонерного товариства
"Автокразбанк" на користь Приватного
акціонерного товариства "Європейський
страховий альянс" - 147 891,08 грн. вкладу, що
є еквівалентом суми вкладу у розмірі 12
480,39 доларів США (згідно офіційного
курсу НБУ станом на 19.06.2014 р.), 12 297,80 грн.
нарахованих відсотків, що є
еквівалентом суми відсотків по вкладу
у розмірі 1 037,80 доларів США (згідно
офіційного курсу НБУ станом на 19.06.2014
р.), 1 211,29 грн. трьох процентів річних, 2
336,41 грн. пені.

В цій частині прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Витрати по сплаті судового збору за
подання позовної заяви залишити за
позивачем.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 08.09.14

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.