ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" вересня 2014 р. Справа № 903/888/14
за заявою сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна-Баїв»

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Філатова С.Т.

представники:

від заявника: Ліщинський С.В.,
довіреність від 15.09.2014р.

від ТзОВ «Україна-Баїв»: Усаченко О.В.,
довіреність від 18.09.2014р.

ВСТАНОВИВ: заявник -
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю «Україна»
звернулось із заявою про вжиття
запобіжних заходів шляхом накладення
арешту на рахунки підприємства ТзОВ
«Україна-Баїв» в сумі 306068,61грн., яка
являється непогашеною ТзОВ
«Україна-Баїв» за договором
купівлі-продажу №15/10-02.

Заяву обґрунтовує тим, що між сторонами
укладено договір купівлі-продажу
№15/10-02 від 15.10.2013 року, згідно з яким СГ
ТзОВ «Україна» продало ТзОВ
«Україна-Баїв» ВРХ молодняк, свині,
коні, корови на загальну суму 306 068,61грн.

Зі сторони продавця договір був
підписаний ОСОБА_3 (на той момент -
в.о.генерального директора
підприємства СГ ТзОВ «Україна») та
ОСОБА_4, зі сторони покупця, директором
ТзОВ «Україна-Баїв».

Факт належного виконання обов'язків,
взятих на себе СГ ТзОВ «Україна» як
продавцем за договором,
підтверджується актом
приймання-передачі №2 від 15.10.13 року,
згідно з яким СГ ТзОВ «Україна»
передало, а ТзОВ «Україна-Баїв»
прийняло товар, визначений в договорі
№15/10-02 в повному обсязі.

Згідно з п.п. 3.2, 3.3 договору
купівлі-продажу №15/10-02 розрахунки за
ВРХ здійснюються покупцем шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок продавця за все ВРХ, придбане
за договором, з відтермінуванням
платежу до 01.09.14 року. Право власності
на ВРХ переходить до покупця з моменту
підписання накладних та акту прийому-
передачі на ВРХ.

Тобто, право власності на товар за
договором покупець отримав ще 15.10.2013
року, але станом на 16.09.2014 року не
здійснив розрахунків, передбачених
договором.

Посадовими особами та фактичними
власниками ТзОВ «Україна -Баїв» є
колишні співвласники СГ ТзОВ «Україна»
та за сумісництвом колишні службові
особи цього ж підприємства - ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, які разом володіли 40 %
статутного капіталу СГ ТзОВ «Україна».
Саме вони зареєстрували в кінці 2013 року
новий суб'єкт господарської діяльності
за адресою того ж СГ ТзОВ «Україна» з
подібною назвою - ТОВ «Україна-Баїв».

Повідомляє, що в результаті вчинення
ряду кримінальних правопорушень
колишніми службовими особами,
екс-співучасниками заявника СУ УМВС
України у Волинській області було
розпочате досудове розслідування
кримінального провадження №0000034
за фактом незаконного заволодіння
колишніми службовими особами СГ ТзОВ
«Україна» майном товариства та його
неправомірного відчуження
новоствореному ТзОВ «Україна-Баїв» з
попередньою правовою кваліфікацією: ч.
5 ст.191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК України.

За результатами досудового
розслідування даного кримінального
провадження, обвинувальний акт
відносно колишніх службових осіб СГ
ТзОВ «Україна» генерального директора
ОСОБА_4, ОСОБА_5 (бухгалтер) (нині
працівники - ТзОВ «Україна-Баїв»).
28.08.2014р. направлено в Луцький
міськрайонний суд Волинської області.

Заявник вважає, що дії, спрямовані на
укладення та повне виконання договору
купівлі-продажу №15/10-02 в рамках
зобов'язань продавця перед покупцем,
які були повністю підконтрольні
ОСОБА_3, на сьогоднішній день -
директору ТзОВ «Україна-Баїв», ще раз
доводять злочинність дій ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Майно, яке перейшло у власність покупця
за договором, не повинно було
реалізовуватися
підприємством-продавцем. Згідно зі
статутом СГ ТзОВ «Україна» директор
підприємства мав право укладати
правочини на суму не більше 100 000,00 грн.
Тобто, ОСОБА_3 не лише вчинив
протизаконні дії, нанісши шкоду СГ ТзОВ
«Україна», а й надалі продовжує
зловживати своїм становищем у ТзОВ
«Україна-Баїв», не розраховуючись із
заявником за товар.

Стверджує, що ОСОБА_3, директор ТзОВ
«Україна-Баїв», який будучи на посаді
директора СГ ТзОВ «Україна», виступав
підписантом спірного договору, ігнорує
вимоги, викладені в спірному договорі
(в пункті оплати за товар), виступає
фігурантом у кримінальних справах,
порушених за ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст.358, ч. 2 ст. 366
КК України, які заведені за матеріалами
перевірки заяв СГ ТзОВ «Україна», не
сприяє здійсненню розрахунків за
договором та надалі буде вчиняти усі
можливі дії, аби вказану суму
заборгованості не погасити.

Заяву обґрунтував посиланням на ст.ст.
66, 67 ГПК України (заходи забезпечення
позову), роз'яснення президії Вищого
арбітражного господарського суду від
23.08.1994р. №02-5/611 «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» (яке втратило
чинність 26.12.2011р.).

На підставі ч. 2 ст. 43-4 ГПК України
просив розглядати заяву про вжиття
запобіжних заходів лише за участю
заявника без повідомлення особи, щодо
якої просить вжити запобіжних заходів.

Ухвалою суду від 18.09.2014р. призначено
розгляд заяви на 19.09.2014 р. на 10.00 год.
Вимогу заявника про розгляд заяви без
повідомлення особи, щодо якої
вживаються запобіжні заходи відхилено
як необґрунтовану відповідно до ч. 2
ст.43-4 ГПК України, яка передбачає
розгляд заяви з повідомлення
заінтересованих осіб і розгляд без
повідомлення лише у разі обґрунтованої
належними доказами вимоги.

ТзОВ «Україна-Баїв» у відзиві від
19.09.2014р. №01-29/8859/14 просив відмовити у
задоволенні заяви, мотивуючи тим, що
вона є необґрунтованою, так як станом
на даний час заборгованість ТзОВ
«Україна-Баїв» перед СГ ТзОВ «Україна»
відсутня, оскільки між сторонами
проведено зарахування однорідних
вимог за заявою від 19.09.2014р. на суму 306
068,61грн згідно договору купівлі-продажу
№15/10-02 від 15.10.2013р., укладеного між СГ
ТзОВ «Україна» та ТзОВ «Україна-Баїв»;
договору поставки №766/13/93 від 05.04.2013р.,
укладеного між СГ ТзОВ «Україна» та МПП
фірма «Ерідон», згідно якого
заборгованість в сумі 995 314,19грн. була
переведена договором про переведення
боргу від 29.11.2013р., укладеного між МПП
фірма «Ерідон», СГ ТзОВ «Україна» та
погашену ТзОВ «Україна-Баїв» на суму 306
068,61грн.

В підтвердження долучив заяву ТзОВ
«Україна-Баїв» про зарахування
зустрічних однорідних вимог від
19.09.2014р., договір про переведення боргу
від 29.11.2013р., платіжне доручення №116 від
28.08.2014р. на суму 306 040,70грн. із
зазначенням призначення платежу
«кредиторська заборгованість згідно
договору переведення боргу від
29.11.2013р.»

У судовому засіданні 19.09.2014р. заявник
звернувся до суду із заявою про відвід
судді, мотивуючи тим, суддя Філатова
С.Т. не може брати участі у розгляді
заяви і підлягає відводу, оскільки
брала участь у розгляді справи №903/797/14
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна"
про визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників товариства
від 07.10.2013р., оформлених протоколом
№07/10/2013, та розглянула її у першому
судовому засіданні за відсутності
представника СГ ТзОВ «Україна».

Крім того, суддею Філатовою С.Т. ухвалою
у справі №903/797/14 відмовлено у розгляді
заяви позивача - СГТзОВ «Україна» про
вжиття запобіжних заходів без
повідомлення особи, щодо якої вони
повинні вживатись - ТОВ «Україна-Баїв».

Ухвалою суду від 19.09.2014р. заяву СГ ТзОВ
«Україна» про відвід судді від 19.09.2014р.
відхилено.

У судовому засіданні представник
заявника підтримав заяву про вжиття
запобіжних заходів, просив
задовольнити з підстав, зазначених у
заяві.

У судовому засіданні представник ТзОВ
«Україна-Баїв» зауважив, що до
запобіжних заходів не відноситься
накладення арешту на грошові кошти,
оскільки останні не є майном,
посилаючись на ст. 190 ЦК України.

Заслухавши пояснення представників СГ
ТзОВ «Україна», ТзОВ «Україна- Баїв»,
дослідивши долучені до заяви
матеріали, господарський суд не
знаходить підстав для задоволення
заяви, виходячи із наступного:

Відповідно до ст.43-1, 43-2 ГПК України
особа, яка має підстави побоюватись, що
подача потрібних для неї доказів стане
згодом неможливою або утрудненою, а
також підстави вважати, що її права
порушені або існує реальна загроза їх
порушення, має право звернутися до
господарського суду з заявою про
вжиття запобіжних заходів до подання
позову.

Згідно п. 3 ст. 43-2 ГПК України запобіжні
заходи включають, зокрема, накладення
арешту на майно, що належить особі, щодо
якої вжито запобіжні заходи, і
знаходиться в неї або в інших осіб.

Перелік встановлених ст. 43-2 ГПК України
видів запобіжних заходів є вичерпним.

Передбачені ст. 43-2 ГПК України
запобіжні заходи за своєю правовою
природою є заходами, які спрямовані на
збереження відповідних доказів та на
запобігання правопорушення з метою
якнайшвидшого реагування на
протиправні дії.

Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу
України майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки.

Згідно зі статтею 192 ЦК України гроші
(грошові кошти) - це законний платіжний
засіб, обов'язковий до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України.

Накладення арешту на грошові кошти як
запобіжних захід не допускається.

Водночас, накладення арешту на грошові
суми, що належать відповідачу, як
гарантія реального виконання рішення
суду, передбачено розділом Х ГПК
України «Забезпечення позову» та
вживається судом після пред'явлення
позову до суду.

Суд зауважує, що заявник звернення до
суду із заявою про накладення арешту на
рахунки обґрунтовує посиланням саме на
ст.ст. 66, 67 ГПК України, якими
передбачено забезпечення позову, а не
вжиття запобіжних заходів.

Зважаючи на те, що заявник просить
вжити запобіжні заходи шляхом
накладення арешту на рахунки
підприємства на суму 306 068,61грн., що не
передбачено як запобіжний захід в
розумінні ст. 43-2 ГПК України, в
задоволенні заяви слід відмовити, як
такої, що суперечить ст.ст. 43-1, 43-2 ГПК
України.

Що стосується доводів заявника
про те, що дії осіб, щодо яких необхідно
вжити запобіжні заходи, направлені на
протиправне захоплення майна заявника,
то оскільки захоплення майна та
пов'язані з цим дії є кримінальним
злочином, відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК
України лише вирок суду з кримінальної
справи, що набрав законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
при вирішенні спору з питань, чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені.

Керуючись ст.ст. 43-4, 87 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна»
про вжиття запобіжних заходів шляхом
накладення арешту на рахунки
підприємства ТзОВ «Україна-Баїв» в
частині суми 30 6068,61грн. відмовити.

Суддя
С.Т. Філатова