ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 920/981/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В. ,
суддя Шепітько І.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю прокурора - Хряк О.О.

представників:

1-го позивача - не з'явився

2-го позивача - не з'явився

відповідача - Пономаренко С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області (вх.
№2466С/1-12) на ухвалу господарського суду
Сумської області від 01 липня 2014 року у
справі №920/981/14

за позовом Виконуючого обов'язки
Роменського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі: 1. Роменської
міської ради, м. Ромни Сумської області,

2. Головного управління міського
господарства Роменської міської ради,
м. Ромни

Сумської області,

до Дочірнього підприємства
"Сток-Сервіс" Приватного підприємства
"Еліпс", м. Ромни Сумської
області,

про стягнення 614699,38 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 01 липня 2014 року у справі
№920/981/14 (суддя Соп'яненко О.Ю.)
клопотання Дочірнього підприємства
"Сток-Сервіс" Приватного підприємства
"Еліпс" (вх. №8186 від 24.06.2014 року) про
залишення позову без розгляду -
задоволено. Залишено позов виконуючого
обов'язки Роменського міжрайонного
прокурора №107-2277 вих.14 від 20.05.2014 року -
без розгляду.

Заступник прокурора Сумської області з
ухвалою місцевого господарського суду
не погодився та подав до Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу господарського суду Сумської
області від 01 липня 2014 року у справі
№920/981/14 скасувати та направити справу
для продовження розгляду до
господарського суду Сумської області.

В обґрунтування апеляційної скарги
заступник прокурора Сумської області
посилається на те, що ухвала суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального права, а окремі
висновки, викладені в ухвалі суду, не
відповідають обставинам справи. Крім
того, зазначає, що прокурор правомірно
визначив орган, який на законодавчому
рівні уповноважено державною
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах, пов'язаних з
орендою комунального майна.

Перший позивач надав письмові
пояснення, в яких надав свої пояснення
по суті справи та просив розглядати
справу за відсутності його
представника.

Другий позивач письмового відзиву на
апеляційну скаргу не надав.

Позивачі, будучи належним чином
повідомленими про місце та час
розгляду справи, своїх представників у
призначене судове засідання не
направили.

15 вересня 2014 року другий позивач через
канцелярію суду надав клопотання (вх.
7759), в якому просив розглядати справу
без участі його представника.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників
позивачів не була визнана обов'язковою,
а також те, що їх неявка не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів вважає за можливе задовольнити
клопотання другого позивача та
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників позивачів
за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
заступника прокурора, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в
червні 2014 року виконуючий обов'язки
Роменського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Роменської
міської ради та Головного управління
міського господарства Роменської
міської ради звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовною заявою до Дочірнього
підприємства "Сток-Сервіс" Приватного
підприємства "Еліпс", в якій просив
стягнути з відповідача до місцевого
бюджету м. Ромни 614699,38 грн. збитків у
вигляді упущеної вигоди, завданих
внаслідок неповернення майна до
комунальної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції.

Прокурор в позовній заяві зазначав, що
порушення інтересів держави полягає в
недоотриманні місцевим бюджетом м.
Ромни коштів у значному розмірі,
внаслідок неповернення упродовж
тривалого часу майна до комунальної
власності. Крім того, зазначає, що
органами, уповноваженими державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах є Роменська міська
рада та Головне управління міського
господарства Роменської міської ради,
оскільки функції з управління
комунальним майном Роменською міською
радою покладено на Головне управління
міського господарства Роменської
міської ради.

Місцевий господарський суд при
прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов
висновку, що наведене прокурором
обґрунтування підстав пред'явлення
позову не містить посилань на
обставини, які свідчать про порушення
чи загрозу інтересам держави та
визначення органу державної влади,
уповноваженого здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах, в зв'язку
з чим залишив позов виконуючого
обов'язки Роменського міжрайонного
прокурора без розгляду на підставі п. 1
ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вищевикладеним висновком місцевого
господарського суду та вважає його
таким, що не відповідає фактичним
обставинам та матеріалам справи, а
також нормам чинного законодавства,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Згідно із ч. 3 ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
в суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави.

Інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств. Із врахуванням того, що
"інтереси держави" є оціночним
поняттям, прокурор чи його заступник у
кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах (Рішення
Конституційного Суду України від 08.04.99 N
3-рп/99 зі справи за конституційним
поданням Вищого арбітражного суду
України та Генеральної прокуратури
України щодо офіційного тлумачення
положень статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України).

В своїй позовній заяві прокурор як
загрозу порушення інтересів держави
визначив загрозу недоотримання
місцевим бюджетом м. Ромни коштів у
значному розмірі внаслідок
неповернення відповідачем упродовж
тривалого часу майна до комунальної
власності та позбавлення можливості
територіальної громади м. Ромни та
органів місцевого самоврядування, які
нею створенні та діють в їх інтересах,
вільно розпоряджатися комунальним
майном та отримувати відповідні
доходи, фінансувати та виконувати як
місцеві, так і загальнодержавні
програми в різних сферах, у тому числі,
економічній, соціальній тощо.

Прокурор зазначав, що таке
недоотримання коштів місцевим
бюджетом може призвести до
необхідності покриття дефіциту коштів
місцевого бюджету за рахунок коштів
Державного бюджету України, що може
безпосередньо створити загрозу для
фінансових інтересів держави.

У відповідності до пункту 2
резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 08.04.99 N
3-рп/99 під поняттям "орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах", зазначеним у частині
другій статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України, а на
даний час господарського
процесуального кодексу України,
потрібно розуміти орган державної
влади чи орган місцевого
самоврядування, якому законом надано
повноваження органу виконавчої влади.

З матеріалів справи вбачається, що
прокурор в позовній заяві визначив як
органи, уповноважені державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах - Роменську міську
раду та Головне управління міського
господарства Роменської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Прокурор зазначає, що функції з
управління комунальним майном
територіальної громади м. Ромни
Роменською міською радою покладено на
Головне управління міського
господарства Роменської міської ради.

Таким чином, звертаючись до
господарського суду з позовними
вимогами про відшкодування
відповідачем збитків, завданих ним
внаслідок використання комунального
майна без відповідної правової
підстави, прокурор визначив орган, який
уповноважено державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, пов'язаних з орендою
комунального майна, а саме - Головне
управління міського господарства
Роменської міської ради, а також
Роменську міську раду, яка має право
самостійно вирішувати будь-які питання
місцевого значення та здійснювати
повноваження, які покладено нею на
створені виконавчі органи.

З огляду на вищезазначені обставини
справи та норми чинного законодавства,
колегія суддів вважає, що у прокурора
наявні правові підстави для
представництва інтересів держави,
звернення до суду із зазначеним
позовом та визначення органами,
уповноваженими державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах - Роменську міську
раду та Головне управління міського
господарства цієї ради.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції, прийнявши ухвалу про
залишення позову без розгляду, не
прийняв до уваги та не вірно застосував
норми процесуального права щодо
представництва прокурором інтересів
держави, в зв'язку з чим ухвала
господарського суду Сумської області
від 01 липня 2014 року у справі №920/981/14
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга заступника прокурора Сумської
області підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області
задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 01 липня 2014 року у справі
№920/981/14 скасувати.

Справу передати на розгляд до
господарського суду Сумської області.

Повна постанова складена 22 вересня 2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Шепітько І.І.