ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.14р. Справа № 904/5654/14

За позовом Комунального підприємства
"КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українсько-Польське
підприємство з іноземними
інвестиціями "УПС", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Синьогіна Я.В., дов. від
09.01.14р.

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
"КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпропетровської
міської ради звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українсько-Польське підприємство з
іноземними інвестиціями "УПС" про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію у розмірі 6 283,56грн.,
пені у розмірі 422,29грн. та 3% річних у
розмірі 71,29грн.

Позовні вимоги обгрунтовує
неналежним виконанням відповідачем
умов договору на поставку теплової
енергії у вигляді гарячої води №337/02-09
від 01.11.2009р., укладеного між сторонами, в
частині повної та своєчасної оплати
поставленої теплової енергії.

Відповідач явку представника в
судові засідання не забезпечив, 23.09.2014р.
подав до суду копії платіжних доручень
про сплату основного боргу в повному
обсязі.

23.09.2014 року по даній справі оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2009р. між Комунальним підприємством
"КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпропетровської
міської ради (теплопостачальна
організація) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українсько-Польське підприємство з
іноземними інвестиціями "УПС"
(споживач) був укладений договір №337/02-09
на поставку теплової енергії у вигляді
гарячої води, за пунктом 1.1. якого
передбачено, що теплопостачальна
організація приймає на себе
зобов'язання постачати споживачу
теплову енергію у вигляді гарячої води
в необхідних йому обсягах, а споживач
зобов'язується оплачувати отриману
теплову енергію згідно затверджених
тарифів у строки і на умовах,
передбачених договором.

За п. 2.2.1. договору теплопостачальна
організація зобов'язалась здійснити
поставку теплової енергії у вигляді
гарячої води на потреби споживача, а
саме: опалення і тепловентиляцію - в
період опалювального сезону та
гарячого водопостачання - протягом
року (за виключенням періоду зупинення
на щорічний профілактичний ремонт), у
межах балансової приналежності
теплових мереж споживача і
транспортуючої організації; у
кількості (об'ємі) згідно Додатку № 1 до
договору, за умови дотримання і
виконання споживачем умов договору та
отримання акта про готовність до
опалювального сезону без зауважень
теплопостачальної організації, на
об'єкт споживача, розташований за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул. М.
Малиновського, 60/281.

Згідно п.6.3. договору розрахунковим
періодом є календарний місяць.

За п.5.5. договору теплопостачальна
організація та споживач щомісяця
складають акти про відпуск теплової
енергії.

Строк дії даного договору з 01.11.2009р. по
31.10.2010р. Договір вважається продовженим
на кожний наступний рік, якщо за місяць
до закінчення строку його дії не буде
письмової заяви однієї із сторін про
припинення його дії (п. 10.1 договору).

Отже, договір, на який посилається
позивач, на час розгляду спору є діючим.

Згідно ч.1 ст. 275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу теплову енергію
за період з січня 2014р. по квітень 2014р. на
загальну суму 6 283,56грн., що
підтверджується актами про постачання
теплової енергії, підписані сторонами
(а.с.19-20).

Згідно п.6.4. договору розрахунки за
теплову енергію споживач здійснює у
наступному порядку: для споживачів
категорії "інші споживачі" - передплата
за 5 днів до початку розрахункового
місяця у розмірі 100% від вартості
замовлених витрат теплової енергії на
розрахунковий місяць; кінцева оплата
здійснюється протягом 5 днів з моменту
отримання рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Відповідач 06.02.2014р. отримав рахунок
№ТС00280 від 31.01.2014р. (оплата - по 11.02.2014р.),
07.03.2014р. отримав рахунок №ТС00722 від
28.02.2014р. (оплата - по 12.03.2014р.), 05.04.2014р.
отримав рахунок №ТС01080 від 31.03.2014р.
(оплата - по 10.04.2014р.), 08.05.2014р. отримав
рахунок №ТС01483 від 30.04.2014р. (оплата - по
13.05.2014р.) (а.с.16-17).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач до порушення провадження у
справі сплатив 3 070,58грн. (а.с.33-35), у
зв"язку з чим в цій частині позовних
вимог суд вважає за необхідне
відмовити.

Відповідно до абз.3 п.4.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Крім того, після порушення провадження
у справі відповідач сплатив залишок
заборгованості у розмірі 3 212,98грн.
(а.с.31-32), у зв"язку з чим в цій частині
суд вважає за необхідне провадження у
справі припинити на підставі п. 1-1 ч. 1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до приписів статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов"язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки (ст.
611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Видами неустойки є пеня,
яка обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, а також штраф,
що обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

За ч.6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.7.2.4. договору споживач
несе відповідальність за несвоєчасне
здійснення розрахунків за теплову
енергію у вигляді пені в розмірі 0,5%
належної до оплати суми за кожен день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Згідно наданого позивачем розрахунку
сума пені за загальний період з 12.02.2014р.
по 25.07.2014р. складає 422,29грн. (суми та
періоди взяті правильно, за подвійною
обліковою ставкою НБУ, розмір пені за
якою менше розміру пені за ставкою 0,5%)
та підлягає до стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку
сума 3% річних за загальний період з
12.02.2014р. по 25.07.2014р. складає 71,29грн. та
підлягає до стягнення.

У зв'язку із частковим задоволенням
позову судовий збір за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українсько-Польське
підприємство з іноземними
інвестиціями "УПС" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Ширшова, 18, офіс
407, , р/р1696 в КБ
"Приватбанк", МФО 305299) на користь
Комунального підприємства
"КОМЕНЕРГОСЕРВІС" Дніпропетровської
міської ради (49081, м. Дніпропетровськ,
вул. Артільна, 6-б, , р/р72
у АТ "Ощадбанк", МФО 305482) пеню у розмірі
422,29грн. (чотириста двадцять дві грн.
29коп.), 3% річних у розмірі 71,29грн.
(сімдесят одна грн. 29коп.) та 999,22грн.
(дев"ятсот дев"яносто дев"ять грн. 22коп.)
судового збору.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 3 212,98грн. на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.09.2014р.

Суддя В.І. Петрова