ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 вересня 2014 р.
Справа № 903/807/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Термекс", м. Чернівці

до відповідача: приватного
підприємства "Константа-М", м.
Камінь-Каширський, Камінь-Каширський
район, Волинська область

про стягнення 6076,74 грн.

Суддя Вороняк А.С.

при секретарі судового засідання
Місюку Р.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Рябушин М.Ф., довіреність
№б/н від 11.09.2014р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено. На
підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу від
представника позивача не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть спору: товариство з обмеженою
відповідальністю "Термекс" звернулось
з позовом до приватного підприємства
"Константа-М" про стягнення 6076,74 грн.
заборгованості, з них 4600 грн. -
основного боргу, 809,39 грн. - 3% річних, 667,35
грн. - інфляційних втрат та судових
витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов договору поставки з
відстроченням платежу №ЛФ/20/01/12 від
20.01.2012р. та на видаткові накладні №1273
від 30.01.2012р. та №1274 від 30.01.2012р., акт
звіряння взаємних розрахунків за
період з 30.06.2013р. по 01.07.2014р. за №TXU00000984.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 01.09.2014р. було
порушено провадження у справі, а справу
призначено до розгляду на 17.09.2014р. та
зобов'язано сторони надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

17.09.2014р. через канцелярію суду від
позивача на виконання вимог ухвали від
01.09.2014р. надійшли письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарських судів України або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішує спір, немає справи зі спору між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав та немає рішення цих
органів з такого спору та відомості з
інтернет-сайту ДП
"Інформаційно-ресурсний центр" щодо ПП
"Константа-М".

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, вимоги
просив задовольнити.

Відповідач вимог ухвали суду від
01.09.2014р. не виконав, в судове засідання
17.09.2014р. не з'явився, компетентного
представника не направив, витребуваних
ухвалою суду документів не надав, проте
був належним чином повідомлений про
місце і час розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
№1358 від 09.09.2014р..

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ст.87 ГПК
України.

На підставі викладеного, суд вважає, що
вжив усіх необхідних заходів для
повідомлення відповідача про час
слухання справи, та з урахуванням вимог
ст.69 ГПК України справу розглянуто за
наявними матеріалами відповідно до
ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

встановив:

20.01.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Термекс" (далі
-Постачальник) та приватним
підприємством "Константа-М" (далі -
Покупець) було укладено договір
поставки з відстроченням платежу
№ЛФ/20/01/12 (далі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору Постачальник
передає Покупцю, а Покупець приймає і
оплачує побутову техніку та
комплектуючі до неї на умовах цього
Договору.

Згідно п.2.1 Договору ціна товару
визначається відповідно до
відвантажувальних документів.

Згідно п.2.2 Договору оплата товару
здійснюється покупцем на підставі
факту поставки, зафіксованого в
товарних накладних.

Згідно п.2.6 Договору товар постачається
Покупцеві на умовах відстрочки оплати,
що становить 21 календарний день з
моменту підписання відвантажувальних
документів на партію товару. При цьому
партією товару вважається товар,
відвантажений за однією товарною
накладною.

Згідно п.2.9 Договору Покупець
вважається таким, що виконав своє
зобов'язання по оплаті товару в день
зарахування грошових коштів за товар
на поточний рахунок Постачальника або
в день внесення коштів до каси
Постачальника.

На виконання умов зазначеного Договору
позивачем згідно видаткових накладних
№1273 від 30.01.2012р. та №1274 від 30.01.2012р. було
поставлено товару відповідачу на
загальну суму 20426,08 грн. (а.с.12-13). Даний
товар був отриманий відповідачем, про
що свідчать відмітки на зазначених
накладних.

Станом на час розгляду справи, в
порушення умов Договору, відповідачем
вартість отриманого товару оплачено
частково в сумі 15826,08 грн., що
підтверджується банківськими
виписками(а.с.15-30).

На момент звернення з позовом до суду у
відповідача виникла основна
заборгованість у розмірі 4600 грн.,
контррозрахунку заборгованості суду
не надано.

Дана заборгованість зазначена в акті
звіряння взаємних розрахунків №TXU00000984
від 01.07.2014р. за період з 30.06.2013р. по
01.07.2014р., який підписаний та скріплений
печатками сторін(а.с.14).

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст.144 Господарського кодексу
України(далі - ГК України), майнові
права та майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, ст.ст.526, 527, 530 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено законом або договором,
не випливає із суті зобов'язання. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

В даному випадку, відносини між
сторонами носять договірний характер,
укладений між останніми Договір
поставки з відстроченням платежу
№ЛФ/20/01/12 від 20.01.2012р. предметом судових
розглядів не виступав, недійсним судом
не визнавався, сторонами розірваний не
був.

З огляду на викладене, враховуючи
укладення між сторонами Договору,
відпуск позивачем на виконання його
умов відповідачу товарів, отримання їх
відповідачем та не проведення при
цьому всіх належних розрахунків і
платежів, суд прийшов до висновку про
підставність пред'явленого позивачем
до відповідача позову в частині
стягнення суми основної
заборгованості у розмірі 4600 грн..

Сума заборгованості 4600 грн. повністю
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами, у встановленому
порядку не була спростована чи
заперечена відповідачем.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 809,39 грн. - 3% річних, слід
зазначити наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Суд провівши власний перерахунок 3%
річних за заявлені позивачем у
розрахунку періоди зазначає, що
арифметично вірним розрахунком 3%
річних за період з 20.02.2012р. по 11.08.2014р. є
сума 815,70 грн.. Відтак вимога про
стягнення 3% річних в сумі 809,39 грн.
підлягає задоволенню, оскільки суд, при
прийняті рішення, не може вийти за межі
позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення 667,35
грн. інфляційних втрат за період з
лютого 2012р. по серпень 2014р., що
наведений у розрахунку позивача, слід
зазначити наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Суд провівши власний перерахунок
встановив, що загальний розмір
інфляційних втрат, який підлягає до
стягнення становить 441,43 грн..

Враховуючи вищенаведені обставини, суд
вважає, що вимога позивача в частині
стягнення інфляційних втрат в сумі 667,35
грн. підлягає до часткового
задоволення в сумі 441,43 грн., в решті
вимоги щодо стягнення інфляційних
втрат в сумі 225,92 грн. слід відмовити.

Розрахунок інфляційних нарахувань та 3%
річних перевірений за допомогою
комплексної системи
інформаційно-правового забезпечення
"ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача
заборгованості за Договором в розмірі
6076,74 грн. підлягають частковому
задоволенню в сумі 5850,82 грн., з них 4600
грн. - основна сума заборгованості, 809,39
грн. - 3% річних, 441,43 грн. - інфляційні
втрати, в частині стягнення 225,92 грн.
інфляційних втрат - відмовити.

Враховуючи приписи щодо покладення
судового збору на учасників судового
процесу в залежності від результату
вирішення спору, передбачені ст.49 ГПК
України та враховуючи, що спір виник
внаслідок неправильних дій сторін, та
відсутність правових підстав для
звільнення сторін від його сплати, з
відповідача на користь позивача
належить стягнути 1759,07 грн. судового
збору, в іншій частині сплата судового
збору покладається на позивача (67,93
грн.), за результатами розгляду
позовної заяви, пропорційно до
задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства
"Константа-М" (44500, Волинська область,
Камінь-Каширський район, м.
Камінь-Каширський, вул. 1 грудня, буд.9,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю "Термекс"
(58032, Чернівецька область, м. Чернівці,
вул. Головна 246, ) 5850,82
(п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят гривень
вісімдесят дві копійки) грн., з них 4600
грн. - основна сума заборгованості, 809,39
грн. - 3% річних, 441,43 грн. - інфляційні
втрати та 1759,07 (одну тисячу сімсот
п'ятдесят дев'ять гривень сім копійок)
грн. витрат позивача по оплаті судового
збору.

3. У позовних вимогах товариства з
обмеженою відповідальністю "Термекс"
до приватного підприємства
"Константа-М" в частині стягнення 225,92
грн. інфляційних втрат - відмовити.

Повний текст рішення складено

22.09.2014

Суддя
А. С. Вороняк