ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2014 р.Справа № 922/1733/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Департаменту
містобудування та архітектури
Харківської обласної державної
адміністрації, м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аеліта ", м. Харків
про стягнення 223330,55 грн.
заборгованості, розірвання договору та
виселення за участю представників
сторін:

позивача - Соловйова Н.В., Конорєва Г.В.

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
20382688 грн. суми заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань по договору № 81, укладеного
між сторонами 05.05.1997 року; 13388,86 грн. пені
та 6114,81 грн. 3% річних. Крім того, позивач
просить суд розірвати
охоронно-орендний договір № 81 від
05.05.1997 року та виселити відповідача з
орендованого приміщення,
розташованого за адресою: м. Харків,
вул. Енгельса, 9. Витрати по оплаті
судового збору позивач просить суд
покласти на відповідача.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позов у повному
обсязі та просили суд його
задовольнити.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, причину неявки не
повідомив, витребуваних судом
документів не надав. Про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали про
призначення справи до розгляду за
адресою, вказаною у позовній заяві та
повідомлення про вручення
відповідного поштового відправлення.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи,
а тому суд вважає можливим розглядати
справу за наявними в ній матеріалами,
як це передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
позивача, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Між Управлінням містобудування і
архітектури Харківської обласної
державної адміністрації (Орендодавець)
та Закритим акціонерним товариством
"Аеліта" (Орендар) 05 травня 1997 року було
укладено охоронно-орендний договір №
81, згідно якого орендодавець передав, а
орендар прийняв у строкове платне
користування частину будівлі за
адресою: м. Харків, вул. Енгельса, 9,
загальною площею 1964,0 кв. м. Зазначене
приміщення передано орендареві на
підставі акту прийому-передачі від
06.05.1997 року під швейне виробництво.

Управління містобудування та
архітектури Харківської обласної
державної адміністрації перейменовано
на Департамент містобудування та
архітектури Харківської обласної
державної адміністрації відповідно до
пункту 1 розпорядження голови обласної
державної адміністрації від 14 грудня
2012 року № 716 "Про внесення змін до
розпорядження голови обласної
державної адміністрації від 21 серпня
2012 року № 514". Згідно з положенням про
Департамент містобудування та
архітектури Харківської обласної
державної адміністрації Департамент є
правонаступником всіх прав та
обов'язків управління містобудування
та архітектури Харківської обласної
державної адміністрації.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 4
від 17.03.2003 року до орендно-охоронного
договору № 81 від 05.05.1997 року в преамбулі
договору замість "Акціонерне
товариство закритого типу "Аеліта"
визначено читати "Товариство з
обмеженою відповідальністю "Аеліта".

Відповідно до вимог п. 4
охоронно-орендного договору, за
використання зазначеного у п. 1
договору приміщення -пам'ятки,
орендатор зобов'язаний сплачувати
"Держоргану" на протязі строку дії
договору орендну плату у відповідності
до діючих тарифів.

Відповідно до положень
охоронно-орендного договору № 81 від
05.05.1997 року, позивач зобов'язаний
передати в оренду приміщення по акту
приймання-передачі (акт приймання
передачі № 376 від 06.05.1997 року) та не
вчиняти дій, які б перешкоджали
користуватися орендованими
приміщеннями відповідачем, а останній
зобов'язаний своєчасно та у повному
обсязі сплачувати орендну плату на
умовах, визначених договором.

За час дії охоронно-орендного договору
№ 81 від 05.05.1997 року позивач належним
чином виконував прийняті на себе
зобов'язання, однак відповідач
розрахунки здійснював несвоєчасно, чим
порушував основні умови Договору.

Незважаючи на вимоги та листи позивача
від 13.06.2013 року № 01- 05/1330, від 11.10.2013 року
№ 01-05/2322, адресовані відповідачу щодо
своєчасної та повної сплати орендної
плати, на теперішній час відповідачем
заборгованість, яка складає 203826,88 грн.
не сплачена, що й стало підставою для
звернення позивача до суду з цим
позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Відповідно
до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлені
частиною 2 статті 285 Господарського
кодексу України.

Договір найму укладається на
строк, встановлений договором (ст. 763
ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, відповідач
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання з оплати
орендної плати у розмірі 203826,88 грн.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Кодексу. Відповідно до частини 1
вказаної статті, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно п. 15 договору, невнесення
платежів у строки, передбачені цим
договором, тягне за собою нарахування
пені у розмірі 0,5% на добу за кожний день
прострочки зі стягнення орендної плати
у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 343 Господарського
кодексу України визначено, що пеня за
прострочку платежу встановлюється за
згодою сторін господарських договорів,
але її розмір не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку пені вбачається, що
позивачем розрахунок пені здійснено
без урахування положень зазначених
норм законодавства, та суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для стягнення пені у розмірі
2934,27 грн.

Відповідно до статті 625 Кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про наявність правових
підстав для стягнення з відповідача 3%
річних у сумі 6114,80 грн.

Відповідно до п. к) розділу 8
охоронно-орендного договору, Орендар
зобов'язується страхувати пам'ятку та
предмети музейного значення у
відповідності до опису. Страховий
поліс виписується на "Держорган" та
йому передається.

Департаментом містобудування та
архітектури 16.09.2013 року відповідачу
направлено лист № 01-05/2073 з проханням
надати до Департаменту копію
страхового полісу на орендовану
будівлю (її частину). Копію полісу
надіслано не було, чим порушено основну
умову охоронно-орендного договору № 81
від 05.05.1997 року.

Відповідно до ч. 2 статті 651 Цивільного
кодексу України, договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми
вбачається, що підставою зміни або
розірвання договору за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін договору є
істотне порушення договору другою
стороною. Оцінка порушення договору як
істотного здійснюється судом з
урахуванням того, що істотність
порушення визначається виключно за
об'єктивними обставинами, що склалися у
сторони, яка вимагає розірвання
договору. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору; це створює неможливість для
другої сторони досягнення цілей
договору.

Частиною 6 статті 283 ГК України
передбачено, що до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Частиною 3 стаття 26 Закону України "Про
оренду державного і комунального
майна" передбачено, що на вимогу однієї
із сторін, договір оренди може бути
достроково розірвано за рішенням суду
у разі невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України.

Враховуючи вказані обставини, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога про розірвання спірного
договору правомірна та обґрунтована,
така що підтверджена матеріалами
справи, не спростована відповідачем, а
тому підлягає задоволенню.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Відповідач не надав належних доказів
на спростування позовних вимог, не
надав суду доказів належного виконання
договірних зобов'язань.

За таких підстав, приймаючи до уваги, що
відповідач не виконав прийняті на себе
зобов'язання, встановлені договором, що
підтверджується матеріалами справи,
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 203826,88 грн. заборгованості,
6114,80 грн. трьох відсотків річних, 2934,27
грн. пені; розірвання спірного договору
та виселення відповідача із
орендованих приміщень, відповідають
вимогам договору та діючому
законодавству України, є
обґрунтованими, не спростованими
відповідачем та є такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на обидві сторони,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати охоронно-орендний договір №
81, укладений 05 травня 1997 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аеліта" (61066, м.
Харків, вул. Танкопія, 5, кв 129, п/р
8280 в ТВБВ № 860 Харківської обл.
філії АКБ "Укрсоцбанк", МФО 351016, ) на користь Департаменту
містобудування та архітектури
Харківської обласної державної
адміністрації (61002, м. Харків, вул.
Сумська, 76, ) - 203 826, 88 грн.
основного боргу; 2934,27 грн. пені, 6114. 81
грн. 3% річних та 6692,94 грн. судового
збору.

Виселити Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аеліта" з
орендованого приміщення,
розташованого за адресою: м. Харків,
вул. Енгельса, 9.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову - відмовити.

Повне рішення складено 18 липня 2014 року.

Суддя С.Ч. Жельне