ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа №920/1197/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя
Гетьман Р.А., суддя Кухар В.І.,

при секретарі Мальченко О.О.,

за участю представників:

позивача - Казак М.В., за довіреністю б/н
від 07.07.2014р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальності "БУДСВІТ-7"
(вх.№2354С/2 від 27.08.2014р.) на ухвалу
господарського суду Сумської області
від 29.07.2014р. у справі №920/1197/14,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БУДСВІТ-7", м. Суми,

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області, м. Суми,

про визнання постанови незаконної та
її скасування,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 29.07.2014р. (суддя Соп'яненко
О.Ю.) припинено провадження у справі
№920/1197/14 на підставі пункту 2 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Стягнуто з ТОВ "БУДСВІТ-7" в дохід
Державного бюджету України 3045,00 грн.
судового збору.

Позивач, не погодившись з вказаною
ухвалою суду першої інстанції,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Сумської області від 29.07.2014р. у справі
№920/1197/14 та направити справу для
розгляду по суті заявлених вимог до
господарського суду Сумської області.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що висновки суду
першої інстанції про припинення
провадження у справі, з огляду на
існування в матеріалах справи
постанови Сумського окружного
адміністративного суду, якою вирішено
спір між тими самими сторонами, з тим
самим предметом позову та з тих самих
підстав є помилковими. Апелянт вважає,
що судом першої інстанції не надано
належної правової оцінки підставам
позову, заявленого до господарського
суду та підставам позову, що був
поданий до адміністративного суду.

Апелянт вказує, що в адміністративному
позові йшлося про неправильність
застосування пункту 1.17 ДБН А.3.1-5-2009
"Організація будівельного
виробництва", а така підстава звернення
до суду, як відсутність доказів факту
правопорушення, в адміністративному
позові не зазначалась та
адміністративним судом не
досліджувалась.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 01.09.2014р.
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження та її розгляд призначено
на 16.09.2014р.

Відповідач відзиву на апеляційну
скаргу не надав, у судове засідання
свого представника не направив, про
причини неявки суд не сповістив, про
час та місце розгляду справи належним
чином повідомлений, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Зважаючи на належне повідомлення
відповідача про час та місце засідання
суду, зважаючи на стислі строки
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду, у відповідності до приписів
статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності представника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області.

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
16.09.2014р. представник позивача просив
задовольнити апеляційну скаргу в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, викладені
в апеляційній скарзі доводи апелянта,
заслухавши в судовому засідання
пояснення уповноваженого представника
позивача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

15.08.2013р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області проведено планову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил на об'єкті
будівництва торгового комплексу по
вул. Засумська, 2 в м. Суми.

За результатами перевірки складено акт
№580 від 15.08.2013р., протокол №580/4/2 від
15.08.2013р. про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та в
подальшому винесено постанову №98 від
28.08.2013р. про накладення штрафу, якою ТОВ
"БУДСВІТ-7" визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого пунктом
6 частини 3 статті 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності",
накладено штраф в розмірі 18
мінімальних заробітних плат у сумі
20646,00грн.

Непогодження із вищенаведеною
постановою стало підставою для
звернення позивача до господарського
суду Сумської області із позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області про визнання
незаконною та скасування постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю №98
від 28.08.2013р. про накладення на ТОВ
"БУДСВІТ-7" штрафу в розмірі 20646,00 грн. за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Оскаржувана ухвала про припинення
провадження у справі мотивована тим, що
постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р.
відмовлено у задоволенні позову між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав. Вказана постанова
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 04.03.2014р. Зважаючи на існування
рішення адміністративного суду,
господарський суд першої інстанції
припинив провадження у справі на
підставі пункту 2 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи та
відповідні норми чинного
законодавства, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано всі обставини справи та
невірно надано їм правову оцінку з
огляду на наступне.

Нормами статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено категорії спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів щодо вирішення
адміністративних справ, зокрема, це
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Поняття "суб'єкт владних повноважень"
визначено статтею 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Необхідною ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення цим суб'єктом
владних управлінських функцій, причому
ці функції повинні здійснюватись
відповідним суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Предметом позову є скасування
постанови відповідача - Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю №98 від 28.08.2013р. про накладення
на ТОВ "БУДСВІТ-7" штрафу в розмірі 20646
грн. за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про архітектурну діяльність" для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Згідно з пунктом 1 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р.
№ 553, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України та її територіальними
органами.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України № 439/2011 від
08.04.2011р., Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства.

Державна архітектурно-будівельна
інспекція України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі або міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
декілька регіонів) територіальні
органи (п. 6 вказаного Положення).

З огляду на викладене в розумінні
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства відповідач є суб'єктом
владних повноважень.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" до компетенції
господарських судів не відноситься,
зокрема, розгляд справ у спорах про
оскарження рішень (нормативно-правових
актів чи актів індивідуальної дії),
ухвалених суб'єктом владних
повноважень, яким останній зобов'язує
суб'єкта господарювання вчинити певні
дії, утриматись від вчинення певних дій
або нести відповідальність.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи Законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Отже, аналіз суб'єктного складу сторін
спору, предмету спору та характеру
правовідносин свідчать, що дана справа
є справою адміністративної юрисдикції
та не підлягає вирішенню в
господарських судах.

Таким чином, суд першої інстанції
припиняючи провадження у справі на
підставі пункту 2 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України, неповно дослідив всі
обставини даної справи та невірно
визначив нормативно-правову норму,
якою необхідно керуватися при
вирішенні даного спору.

За таких обставин, та з урахуванням
приписів статті 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ТОВ "БУДСВІТ-7" підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала суду
першої інстанції від 29.07.2014р. у справі
№920/1197/14 підлягає скасуванню з
передачею справи на розгляд до
господарського суду Сумської області,
як така, що прийнята при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4
ч.1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "БУДСВІТ-7"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської
області від 27.09.2014р. про припинення
провадження у справі на підставі
пункту 2 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України у справі №920/1197/14 скасувати.

Справу №920/1197/14 передати на розгляд до
господарського суду Сумської області.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Лакіза

Суддя
Р.А. Гетьман

Суддя
В.І. Кухар