Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
======================Іменем України
РІШЕННЯ

"18" вересня 2014 р.
Справа № 927/1193/14

Позивач: Приватне акціонерне
товариство „Отіс", вул. Чистяківська, 32,
м. Київ, 03062

В особі: Спеціалізованого ліфтового
управління № 5 Приватного акціонерного
товариства „Отіс", вул. Генерала
Бєлова, 15, м. Чернігів, 14032

Відповідач: Комунальний лікувально -
профілактичний заклад «Чернігівський
обласний центр радіаційного захисту та
оздоровлення населення»,

вул. Шевченка, 160, м. Чернігів, 14020

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 3015,98 грн.

Суддя
І.Г.Мурашко

Представники сторін:

позивач: Зюзько Ф.М. доручення № б/н від
27.01.2014 р., представник

відповідач: Дубатовк Л.М. довіреність №
23-06/653 від 05.08.2014 р., представник

Суд виносить рішення після оголошеної
перерви у судовому засіданні від 16.09.2014
р. відповідно до ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 18.09.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Приватним акціонерним товариством
„Отіс" в особі Спеціалізованого
ліфтового управління № 5 Приватного
акціонерного товариства „Отіс" подано
позов до Комунального
лікувально-профілактичного закладу
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» про стягнення
заборгованості в сумі 3015,98 грн., з якої
2816,55 грн. сума основного боргу та 199,43
грн. пені за період з 01.10.2013 р. по 17.07.2014 р.
включно. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 1106 від 18.01.13 р. на
часткове технічне обслуговування і
ремонт ліфтів.

Відповідач відзивом на позов (а.с.24-28) та
представник відповідача у судовому
засіданні 07.08.2014 р. проти позовних вимог
заперечив. Відповідач визнав 484,18 грн.
суму основної заборгованості за надані
послуги з технічного обслуговування та
ремонт ліфтів за грудень 2013 року, проти
решти позовних вимог заперечив.
Відповідач вказав на те, що
заборгованість в сумі 1364,01 грн. за
вересень - листопад 2013 р., погашена ним
до подачі позову до суду (29.07.2014 р.), що
підтверджується платіжними
дорученнями № 809 від 10.07.2014 р. на суму 88,85
грн., № 808 від 10.07.2014 р. на суму 395,65 грн., №
443 від 11.07.2014 р. на суму 395,33 грн., № 444 від
11.07.2014 р. на суму 484,18 грн. (а.с. 34-35). Проти
нарахування та стягнення позивачем 968,36
грн. заборгованості за надані послуги з
технічного обслуговування та ремонт
ліфтів за січень - лютий 2014 року
заперечив, посилаючись на те, що за
результатами перевірки комісії
Територіального управління у
Чернігівській області
Держгірпромнагляду України було
винесено припис та складено акт
перевірки від 17.01.2014 р. № 5, згідно якого
зафіксовано ряд порушень, зокрема,
щодо роботи ліфтового господарства, у
зв'язку з чим господарські ліфти № 1691,
№ 1692, що перебували на обслуговувані у
позивача, були відключені і не
працювали. Актом перевірки від 17.01.2014
року № 5 зафіксовано відсутність
позапланового технічного огляду
позивачем після проведення ремонту із
заміною відповідних вузлів та
агрегатів, відсутність відповідних
електровимірювать (п.п. 29, 30 акту від
17.01.2014 р.), що на думку позивача,
підтверджується відсутністю запису
про їх проведення у журналах ремонту та
огляду ліфтів №№ 1691, 1692, 1496 (а.с. 42-43).
Крім того, відповідач посилається на
те, що договір № 1106 від 18.01.2013 р. на
часткове технічне обслуговування та
ремонт ліфтів розірваний ним в
односторонньому порядку листом № 01-04/149
від 17.02.2014 р. (а.с. 31).

Однак, у судовому засіданні 16.09.2014 р.
представник відповідача надав докази
погашення заборгованості на суму 968,36
грн. за надані послуги в грудні 2013 р. та
січні 2014 р. згідно платіжних доручень №
445 від 11.07.2014 р., № 17 від 12.09.2014 р. (а.с. 65-66).

В судовому засіданні 16.09.2014 р. було
оголошено перерву до 18.09.2014 р. в зв»язку
із усною заявою відповідача про намір
сплатити останній спірний платіж за
лютий 2014р. Однак, 18.09.2014 р. від
відповідача на адресу суду надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі представника у судовому
засіданні. Суд клопотання відповідача
задовольнив.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.09.2014 р. підтримав позовні
вимоги та просив суд задовольнити їх в
повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши повноважних
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, суд, -

В С Т А Н О В И В :

18 січня 2013 року між сторонами був
укладений договір № 1106 на часткове
технічне обслуговування і ремонт
ліфтів, відповідно до умов якого
відповідач (замовник) доручає, а
позивач (виконавець) приймає на себе
виконання робіт по технічному
обслуговуванню і ремонту ліфтів на
об'єктах замовника згідно наведеного
додатку (п. 1.1. Договору). До договору
додається і складає його невід'ємну
частину Відомість обсягів і терміну
робіт /Додаток №1/, яка подається
виконавцем щорічно для підпису
замовником (п. 6. 3 договору) (а.с. 10).

За юридичною природою вказаний договір
є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За приписами п. 1.2. договору, вартість
робіт по договору у відповідності з
узгодженими розрахунками /Додаток №1/
складає: 4841,76 грн. ПДВ 20% 968,40 грн. Всього:
5810,16 грн. на поточний рік (з 01.01.2013 р. по
31.12.13 р.). В додатку № 1 до договору № 1106
встановлено: до оплати за 1 місяць - 484,18
грн. з ПДВ., з якої 137,88 грн. та 27,58 грн. ПДВ
за обслуговування ліфта № 1496, 132,80 грн.
та 26,56 грн. ПДВ за обслуговування ліфта
№ 1691 та 132,80 грн., 26,56 грн. ПДВ за
обслуговування ліфта № 1692 (а.с. 10).

Пунктами 2.1., 2.2. договору сторони
погодили, що необхідні ремонтні роботи
виконуються у відповідності з вимогами
заводів - виробників з метою
забезпечення справного стану ліфта.
Техобслуговування ліфтів виконується
у відповідності з технологічним
процесом.

Згідно п.п. 4.1. - 4.2. договору, відповідач
(замовник) щомісячно, до кінця
поточного місяця, оплачує встановлену
розрахунками місячну плату за виконані
роботи згідно Додатку № 1.
Розрахунковий період встановлюється з
21 числа попереднього місяця по 20 число
поточного місяця. Відповідач щомісячно
до 20 числа кожного місяця підписує
наданий позивачем Акт виконаних робіт
по формі № 2.

Додатком №1 «Відомість обсягів і
терміну виконання робіт по технічному
обслуговуванню», що є невід'ємною
частиною спірного договору згідно п. 6.3,
встановлено обсяги та терміни
виконання робіт з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. , в
той же час п. 6.2 договору містить припис
про продовження договору на кожен
наступний рік, якщо від сторін не
надійшло повідомлення про його
розірвання за місяць до закінчення
терміну дії договору. Доказів
надіслання відповідачем повідомлення
про розірвання договору у визначений
місячний термін, тобто до 30.01.2014р. ,
матеріали справи не містять, а тому,
договір є таким, що діє .

Позивач (виконавець) свої зобов'язання
за договором № 1106 виконав, що
підтверджується актами приймання
виконаних робіт за вересень 2013 р. на
суму 484,18 грн., за жовтень 2013 р. на суму
484,18 грн., за листопад 2013 р. на суму 484,18
грн., за грудень 2013 р. на суму 484,18 грн., за
січень 2014 р. на суму 484,18 грн., за лютий 2014
р. на суму 484,18 грн., що підписані та
скріплені печатками обох сторін.
Загальна вартість наданих послуг за
вказаними актами становить 2905,08 грн.
(а.с.11-16).

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором. У
разі неможливості виконати договір про
надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві розумну плату.
Якщо неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
2816,55 грн. суми основної заборгованості
за надані послуги за період вересень 2013
р. - лютий 2014 р., включно.

Відповідач розрахувався за надані
послуги за період вересень - листопад
2013 рік, включно, в сумі 1364,01 грн. до
подачі позову до суду (29.07.2014 р. - дата
реєстрації позовної заяви канцелярією
суду), що підтверджується платіжними
дорученнями № 809 від 10.07.2014 р. на суму 88,85
грн. (оплата проведена 22.07.2014 р.), № 808 від
10.07.2014 р. на суму 395,65 грн. (оплата
проведена 22.07.2014 р.), № 443 від 11.07.2014 р. на
суму 395,33 грн. (оплата проведена 22.07.2014
р.), № 444 від 11.07.2014 р. на суму 484,18 грн.
(оплата проведена 22.07.2014 р.) (а.с. 34-35).

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною першою ст. 15 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Тобто, порушення права чи законного
інтересу або спір щодо них повинні
існувати на момент звернення до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив, що права позивача в частині
стягнення основного боргу в сумі 1364,01
грн. на момент звернення до суду
порушеними не були, що має наслідком
відмову у позові в цій частині вимог.

В судовому засіданні 16.09.2014 року
відповідачем надано докази часткової
сплати заборгованості на суму 968,36 грн.,
за послуги надані за грудень 2013 р. та
січень 2014 р., що підтверджується
платіжними дорученнями № 445 від 11.07.2014
р. та № 17 від 12.09.2014 р. (а.с. 65-66).

Судом встановлено, що погашення
відповідачем заборгованості в сумі 968,36
грн. у відповідності до платіжних
доручень № 445 від 11.07.2014 р. (оплата
проведена 08.08.2014 р. згідно штемпеля
банку) та № 17 від 12.09.2014 р. (а.с. 65-66),
здійснено останнім після подачі позову
до суду (29.07.2014 р. - дата реєстрації
позовної заяви канцелярією суду).

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі за відсутністю
предмета спору.

З урахуванням вищевикладеного,
провадження по справі в частині
стягнення основного боргу в сумі 968,36
грн. підлягає припиненню на підставі п.
1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Порядок розрахунків між сторонами
встановлений р.4 договору, згідно якого
факт надання послуг підтверджується
підписанням акту виконаних робіт, який
є підставою для здійснення розрахунків
за надані послуги (п. 4.2) .

Факт надання послуг підтверджений
підписаним сторонами та скріпленим
печатками актом прийняття виконаних
робіт від 25.02.2014 р. на суму 484,18 грн.(а.с.
16), в якому зазначено, що роботи
виконані позивачем в повному обсязі та
сторони претензій одна до одної не
мають .

З огляду на зазначене, суд не приймає до
уваги доводи відповідача щодо
зупинення роботи ліфтів, оскільки
наявність припису про зупинення роботи
ліфтів від 17.01.2014р. не виключає
можливість виправлення недоліків
позивачем до 01.02.2014р. Крім того,
відповідачем не було надано будь-яких
доказів, які б свідчили про зупинення
роботи ліфтів саме в лютому 2014р., а
відсутність запису в журналах ремонту
та огляду про зупинення роботи ліфтів
№ 1691, 1692 з 31.01.2013 р. не може спростувати
факт надання послуг в повному обсязі,
який обидві сторони засвідчили
підписаним та завіреним печатками обох
сторін актом приймання виконаних
робіт від 25.02.2014р., складання якого
передбачено умовами договору та є
підставою для розрахунку між
сторонами,

Твердження відповідача про те, що
спірний договір розірваний ним в
односторонньому порядку не відповідає
дійсності, виходячи з наступного.

За приписами ст. 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

Право відповідача на розірвання
договору № 1106 від 18.01.2013 р. в
односторонньому порядку умовами
спірного договору не передбачено.
Порядок розірвання договору
встановлений ст. 188 ГКУ сторонами
дотриманий не був.

Лист № 01-04/149 від 17.02.2014 р. (а.с. 31) на який
посилається відповідач, надісланий
позивачу з пропуском місячного строку,
встановленого п.6.2 договору. Крім того,
розрахунки відповідача за послуги
надані в січні 2014 р., спростовують його
твердження про те, що договір припинив
свою дію з 01.01.2014 р. Таким чином, договір
№ 1106 від 18.01.2013 р. на часткове технічне
обслуговування і ремонт ліфтів є
діючим в спірному періоді.

З урахуванням вищевикладеного, суд,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, вирішив позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу за
послуги надані в лютому 2014 р.
задовольнити повністю в сумі 484,18 грн.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення зобов'язання застосовуються
у розмірі передбаченому сторонами у
договорі.

Відповідно до п. 5.1. договору, оплата за
технічне обслуговування ліфтів,
перерахована замовником невчасно, або
не в повному обсязі, підлягає
індексації і нарахуванню пені у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Позивач, згідно розрахунку в
матеріалах справи просить стягнути з
відповідача пеню в сумі 199,43 грн. за
період з 01.10.2013 р. по 17.07.2014 р. включно
(а.с. 7).

Відповідач відзивом на позов проти
нарахування та стягнення штрафних
санкцій заперечив, посилаючись на те,
що ним було вжито всіх належних заходів
щодо погашення заборгованості перед
позивачем. Представник відповідача у
судовому засіданні пояснив, що
невиконання договірних зобов'язань
згідно спірного договору пов'язане з
відсутністю належного фінансування.

За приписами ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Таким чином, заперечення відповідача
судом до уваги не приймаються, оскільки
відсутність коштів на рахунках не є
підставою для звільнення від
відповідальності.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши розрахунок позивача, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог в частині
пені в сумі 197,96 грн., з урахуванням
вимог ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу
України, згідно якої якщо останній день
строку припадає на вихідний, святковий
або інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день. Таким чином,
прострочення оплати вартості наданих
послуг за листопад 2013 р. настало 03.12.2013
р., замість 01.12.2013 р., як вказано
позивачем.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Враховуючи
вищевикладене, з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача судовий
збір в сумі 999,92 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження в частині
стягнення основного боргу на суму 968,36
грн.

2. В іншій частині позовні вимоги
задовольнити частково.

3. Стягнути з Комунального лікувально -
профілактичного закладу
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» (14020, м. Чернігів, вул.
Шевченка, 160, р/р 0748 в ГУДКСУ у
Чернігівській обл., МФО 853592, код 26091431) на
користь Приватного акціонерного
товариства „Отіс" (03062, м. Київ, вул.
Чистяківська, 32, ) в
особі Спеціалізованого ліфтового
управління № 5 Приватного акціонерного
товариства „Отіс" (14032, м. Чернігів, вул.
Генерала Бєлова, 15, р/р 7700 в АТ
„УкрСиббанку", МФО 351005, )
- 484,18 грн. основного боргу, 197,96 грн.
пені, 999,92 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено відповідно до
ст. 84 Господарського процесуального
кодексу України та підписано 19.09.2014р.

Суддя
І.Г.Мурашко

.