ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.
Справа № 911/2846/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль",

01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1

про стягнення 24 424,30 грн.

за участю представників:

позивача - Калініченко О.В.
(довіреність від 02.08.2013 № 1271/13-Н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" (далі - позивач)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(далі - відповідач) про стягнення 24 424,30
грн., з яких: 22 789,18 грн. основного боргу,
3 368,73 грн. заборгованості за
відсотками, 154,41 грн. пені за
прострочення погашення кредиту та 111,98
грн. пені за прострочення погашення
відсотків.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за кредитним договором від
31.05.2013 № 010/Р1-01-09-1-0/12/21.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.07.2014 порушено провадження
у справі та прийнято позовну заяву до
розгляду, розгляд справи призначено на
05.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15838/14
від 05.08.2014) позивачем подано документи
на виконання вимог ухвали суду від
10.07.2014.

У судове засідання 05.08.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено на 19.08.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.08.2014 розгляд справи
відкладено до 02.09.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 18098/14
від 02.09.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

У судовому засіданні 02.09.2014
представником позивача подано
письмове клопотання про продовження
строку вирішення спору у зв'язку з
необхідністю надання додаткового часу
для отримання нових доказів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.09.2014 продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.09.2014 розгляд справи
відкладено до 11.09.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 18450/14
від 05.09.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

У судовому засіданні 11.09.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час та місце
розгляду справи у разі виконання судом
вимог частини 1 статті 64, статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

За змістом зазначених статей, зокрема,
в разі, якщо ухвалу було надіслано за
належною адресою (тобто, повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Суд, відповідно до вимог статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, направив відповідачу на
адресу, що міститься в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, копії ухвал
господарського суду від 10.07.2014, від
05.08.2014, від 19.08.2014, від 02.09.2014
рекомендованими листами з
повідомленнями та, крім того, вказані
ухвали внесено до Єдиного державного
реєстру судових рішень.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 11.09.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" (далі - кредитор)
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(далі - позичальник) укладено кредитний
договір від 31.05.2013 № 010/Р1-01-09-1-0/12/21 (далі -
Кредитний договір).

Пунктом 1.1. Кредитного договору
встановлено, що відповідно до умов
Договору кредитор зобов'язується
надати позичальнику кредитні кошти в
формі невідновлювальної кредитної
лінії з лімітом 27 000,00 грн, а
позичальник зобов'язується отримати
кредит, використати його за цільовим
призначенням, повернути кредитору суму
кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом та комісії, а
також виконати інші обов'язки,
визначені Договором.

Під «невідновлювальною кредитною
лінією» сторони розуміють форму видачі
кредиту частинами (траншами), при якій
після отримання позичальником повної
суми кредитних коштів подальша видача
кредитних коштів позичальнику
припиняється незалежно від фактичної
суми заборгованості за кредитом
протягом строку дії Договору.

Згідно з пунктом 1.2. Кредитного
договору, кінцевий термін погашення
кредиту позичальником - 27 листопада 2015
року (останній день строку
користування кредитом).

Відповідно до пункту 1.3. Кредитного
договору, кредит надається
позичальнику на погашення боргових
зобов'язань, які виникли згідно з
умовами Додаткового договору на
встановлення кредитної лінії від 28.05.2012
№ 1 до Договору про відкриття та
ведення поточного рахунку, операції, за
яким можуть здійснюватися з
використанням платіжної картки від
28.05.2012 № 011/80460/76626 про встановлення
кредитної лінії - в сумі 27 000,00 грн.

Пунктами 2.1., 2.2. Кредитного договору
сторони погодили, що протягом всього
строку фактичного користування
кредитом позичальник зобов'язаний
сплачувати кредитору проценти, розмір
яких розраховується на основі
фіксованої процентної ставки в розмірі
26 % річних на рахунок нарахованих
доходів кредитора № НОМЕР_2 в КРД АТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904.

Згідно з пунктом 2.4. Кредитного
договору, нарахування процентів за
кредитом здійснюється не рідше одного
разу на місяць, виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та році.
Проценти нараховуються на залишок
фактичної заборгованості позичальника
за кредитом протягом всього строку
користування кредитом. При розрахунку
процентів враховується день видачі
кредиту (частини кредиту), останній
день строку користування кредитом не
враховується.

Відповідно до пункту 7.2. Кредитного
договору, позичальник здійснює
погашення нарахованих процентів та
частини кредиту щомісячними
ануїтетними (однаковими) платежами,
розміри та строки сплати яких
визначаються графіком (Додатком № 1 до
Кредитного договору), починаючи з
місяця, наступного за місяцем, в якому
було здійснено видачу кредиту.
Ануїтетний платіж включає в себе
погашення частини основної суми
Кредиту та процентів за його
користування.

Відповідно до пункту 7.7. Кредитного
договору, при простроченні погашення
кредиту проценти нараховуються за весь
строк фактичного користування
кредитом на суму фактичної
заборгованості, в тому числі, протягом
строку такого прострочення, та
підлягають сплаті додатково до сум,
передбачених графіком.

Згідно з підпунктом 12.1.2. пункту 12.1.
Кредитного договору, у разі настання
обставин дефолту або випадку
дестабілізації ринку, кредитор має
право на власний розсуд без
необхідності укладення будь-яких
додаткових угод (договорів) вжити один
або декілька заходів, у тому числі,
вимагати дострокового
повного/часткового виконання
позичальником зобов'язань за
договором.

Дефолт, відповідно до умов Кредитного
договору, це обставини невиконання або
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за договором, а також
інші обставини, які на думку кредитора,
свідчать про те, що зобов'язання
позичальника за договором не будуть
виконані.

Відповідно до підпункту 12.2.7. пункту 12.2.
Кредитного договору, кредитор вправі
скористатись правами, зазначеними в
пункті 12.1. договору та пред'явити
позичальнику відповідні вимоги при
настанні будь-якої з обставин дефолту,
зокрема, порушення позичальником
строків виконання грошових
зобов'язань, передбачених договором.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і скріплення
печатками та діє до повного виконання
ними прийнятих, відповідно до договору
зобов'язань (пункт 18.1. Кредитного
договору).

На виконання умов Кредитного договору,
позивач надав відповідачу кредит в
межах суми ліміту, що встановлена
договором - 27 000,00 грн., що
підтверджується банківською випискою
з рахунку відповідача, який відкритий у
Публічному акціонерному товаристві
"Райффайзен Банк Аваль", за 31.05.2013-05.07.2013,
копія якої додана до матеріалів
позовної заяви.

Отже, позивач виконав зобов'язання з
видачі кредиту за Кредитним договором
належним чином та у повному обсязі.

Відповідачем суму кредиту погашено
частково: 04.07.2013 - 656,36 грн., 01.08.2013 - 356,36
грн., 08.08.2013 - 314,03 грн., 27.08.2013 - 684,72 грн.,
04.11.2013 - 699,35 грн., 02.12.2013 - 1 500,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками з рахунку відповідача.

Оскільки відповідач в порушення своїх
договірних зобов'язань не здійснює
погашення кредиту в строк, що
встановлений Додатком № 1 до
Кредитного договору, позивач, на
підставі пункту 12.1.2. Кредитного
договору, яким передбачено право
кредитора вимагати дострокового
виконання позичальником зобов'язань,
звернувся до суду з вимогою про
стягнення всієї суми кредиту, крім суми
4 210,82 грн., яка сплачена відповідачем.

Позивачем на адресу відповідача
направлено вимогу від 26.05.2014
№114-0-0-00/15-7-375 про виконання грошових
зобов'язань за Кредитним договором
щодо погашення відповідачем суми
заборгованості протягом 30 календарних
днів з дати вимоги. Докази направлення
вимоги додано до матеріалів справи.

Відповідач на вказану вимогу відповіді
не надав, заборгованість не сплатив. У
матеріалах справи відсутні докази
протилежного.

Отже, у відповідача наявна
заборгованість перед позивачем з
погашення кредиту у розмірі 22 789,18 грн. -
різниця між сумою наданого кредиту та
сплаченими відповідачем коштами.

Крім того, позивач заявляє до стягнення
з відповідача проценти за користування
кредитом в сумі 3 368,73 грн. за загальний
період з 31.05.2013 до 21.05.2014, з врахуванням
часткових оплат відповідача.

Кредитним договором встановлена
фіксована процентна ставка в розмірі 26
%, яка не змінювалась протягом дії
Договору.

З урахуванням умов Кредитного
договору, позивачем здійснено
розрахунок простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами за кожен місяць
прострочення.

Розрахунок процентів, що здійснений
позивачем, є арифметично вірним, а,
отже, судом встановлено, що
заборгованість відповідача перед
позивачем за нарахованими процентами,
згідно з Кредитним договором, складає 3
368,73 грн.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту договору, що
укладений між сторонами, він за
правовою природою є кредитним
договором.

Згідно з частиною 1 статті 1054
Цивільного кодексу України, банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1054
Цивільного кодексу України, до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
"Позика" глави 71 "Позика. Кредит.
Банківський вклад" Цивільного кодексу
України, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу
України встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048
Цивільного кодексу України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 Цивільного Кодексу України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитом у розмірі 22 789,18 грн. та
заборгованості за нарахованими
процентами у розмірі 3 368,73 грн. є
доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 17.3.
Кредитного договору, заявляє до
стягнення з відповідача пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожен
день прострочення, яка за розрахунком
позивача складає: за прострочення
погашення кредиту - 154,41 грн., за
прострочення погашення відсотків - 111,98
грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру пені
та з'ясував, що надані позивачем
розрахунки є арифметично вірними,
відповідають обставинам справи,
здійснені позивачем з урахуванням
термінів виникнення зобов'язань з
оплати кредиту та процентів, згідно з
Графіком погашення заборгованості та
часткових оплат відповідача, а тому,
позовні вимоги про стягнення пені за
прострочення погашення кредиту у
розмірі 154,41 грн. та пені за
прострочення погашення відсотків у
розмірі 111,98 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9,
) 22 789 (двадцять дві
тисячі сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 18
коп. основного боргу за кредитом, 3 368
(три тисячі триста шістдесят вісім) грн.
73 коп. заборгованості за відсотками, 154
(сто п'ятдесят чотири) грн. 41 коп. пені за
прострочення погашення кредиту, 111 (сто
одинадцять) грн. 98 коп. пені за
прострочення погашення відсотків та 1
827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 12.09.2014.

Суддя
С.О. Саванчук