Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

від 16 вересня 2014 року
по справі №927/1183/14

Господарським судом Чернігівської
області у складі судді Т.Г.Оленич

розглянуто у відкритому судовому
засіданні справу №927/1183/14

За позовом: науково-виробничого
підприємства «Академія» товариства
інвалідів

Київського району
м.Харкова, вул..Тімірязєва, б.12,
смт.Покотилівка

Харківського району
Харківської області (поштова адреса:
просп.50-

річчя ВЛКСМ 56, оф.324,
м.Харків, 61153)

до відповідачів: 1. приватного
акціонерного товариства «Українська
інноваційна страхова компанія
«Інвестсервіс», вул..Інструментальна, 4,
м.Чернігів, 14037)

2. публічного
акціонерного товариства «Піреус Банк
МКБ», вул..Іллінська, 8, м.Київ, 04070

про визнання недійсними
договорів та застосування наслідків
недійсності

договорів

за відсутністю представників сторін,
які в судове засідання не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов до відповідачів
про визнання недійсними:

- договору страхування
фінансового ризику втрати права
власності на нерухоме майно М18/30 №111/06/08
від 12.06.2008, сторонами якого є ЗАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс» та
науково-виробниче підприємство
«Академія» товариства інвалідів
Київського району м.Харкова;

- договору страхування
фінансового ризику втрати права
власності на нерухоме майно М18/30 №112/06/08
від 12.06.2008, сторонами якого є ЗАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс» та
науково-виробниче підприємство
«Академія» товариства інвалідів
Київського району м.Харкова;

- договору добровільного
страхування майна юридичних осіб
№108/06/08-30-18 від 11.06.2008, сторонами якого є
ЗАТ «Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс»,
науково-виробниче підприємство
«Академія» товариства інвалідів
Київського району м.Харкова та ВАТ
«Піреус банк МКБ»;

- договору добровільного
страхування майна юридичних осіб
№109/06/08-30-18 від 11.06.2008, сторонами якого є
ЗАТ «Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс»,
науково-виробниче підприємство
«Академія» товариства інвалідів
Київського району м.Харкова та ВАТ
«Піреус банк МКБ», як такі, що підписані
неуповноваженою особою та укладені за
відсутності вільного волевиявлення
підприємства.

Крім того, позивач просить
застосувати наслідки недійсності
договорів шляхом стягнення з
відповідача-1 грошових коштів в сумі
53696грн.22коп., сплачених на підставі
оспорюваних договорів.

Відповідач-1 відзиву на позов не надав.
Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами на підставі ст..75
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідач-2 у відзиві на позов
проти позовних вимог заперечує,
вказуючи, що позивачем пропущено строк
позовної давності, та просить
застосувати при вирішенні даного спору
позовну давність. Крім того,
відповідач-2 зазначає, що постановою
Вищого господарського суду України від
31.07.2014 по справі № 5023/6400/11-33/226 судові
рішення, на які посилається позивач у
позовній заяві, скасовані, а в позові
відмовлено повністю. При цьому, як
зазначає відповідач-2, судом вищої
інстанції встановлено, що кредитні
договорі та договори іпотеки є
неукладеними.

Позивач належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, але свого представника в судове
засідання не направив. До початку
судового засідання від позивача
надійшло клопотання про розгляд
справи у відсутності його
представника.

Приймаючи до уваги, що судом явка
уповноваженого представника позивача
обов'язковою не визнавалася, а тому в
силу ст..22 Господарського
процесуального кодексу України участь
позивача у господарському засіданні є
його правом, яким останній не
скористався, в зв'язку з чим суд вважає
за можливе задовольнити клопотання
позивача та здійснювати розгляд справи
у відсутності представника позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
копія ухвали від 03.09.2014 про відкладення
розгляду справи на 16.09.2014 на 11год.30хв.,
яка направлялась на адресу
відповідача-1, зазначену у позовній
заяві, та яка співпадає з адресою його
місця знаходження, що значиться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
саме: вул. Інструментальна, 4, м.
Чернігів, 14037, повернута до
господарського суду неврученою
адресату з відміткою оператора
поштового зв'язку про причини
повернення: «за зазначеною адресою не
знаходиться».

За змістом ч.1 ст.64 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
надсилаються сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвали надсилаються за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що судом вжиті передбачені
господарським процесом заходи щодо
належного повідомлення відповідача-1
про дату, час та місце проведення
судового засідання по розгляду даної
справи. Враховуючи, що судом явка
представника відповідача-1 в судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
а тому суд вважає за можливе розглянути
справу за його відсутності за наявними
у справі матеріалами.

Відповідач-2 був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується наявною у
справі розпискою представника банку,
який був присутній в судовому
засіданні 03.09.2014 (а.с.123). Представник
відповідача-2 в судове засідання не
з'явився, витребувані судом документи
не надав. Про причини неявки та
ненадання документів суду не
повідомлено.

Оскільки судом не визнавалася
обов'язковою явка уповноваженого
представника відповідача-2, тому суд
вважає здійснювати розгляд справи за
наявними у справі матеріалами за
відсутністю представника
відповідача-2.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
представників сторін, на підставі ч.8
ст.81-1 Господарського процесуального
кодексу України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося. Хід судового
засідання відображений в протоколі
судового засідання від 16.09.2014.

Дослідивши в ході розгляду справи по
суті матеріали справи, суд ВСТАНОВИВ:

12 червня 2008 року представниками ЗАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс» (страховик за
договором) та НВП «Академія»
товариства інвалідів Київського
району м.Харкова (позивач у справі,
страхувальник за договором) підписано
договір страхування фінансового
ризику втрати права власності на
нерухоме майно М18/30 №111/06/08.

Як зазначено у преамбулі договору та
розділі договору «Реквізити сторін» зі
сторони ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс»
договір підписаний керівником
Харківської філії, який діяв на
підставі довіреності №218 від 12.06.08, а зі
сторони НВП «Академія» договір
підписаний комерційним директором
ОСОБА_2

Відповідно до розділу 1 вказаного
договору предметом страхування є
майнові інтереси позивача, що не
суперечать чинному законодавству
України та пов'язані з можливістю
понести збитки у зв'язку з втратою чи
обмеженням майнових прав на нежитлову
будівлю літ. «А-2», загальною площею
145,4кв.м, яка розташована за адресою:
м.Харків, вул.Суздальські ряди, будинок
12.

Страхувальником призначено
вигодонабувача за цим договором, а
саме: ВАТ «Піреус банк МКБ».

В розділі 2 договору визначені умови
страхування, зокрема встановлено
розмір страховой суми - 5822400грн.; розмір
франшизи - 0,5% від страхової суми; сума
щорічного страхового платежу -
20378грн.40коп.; термін страхування - три
роки, та строк дії договору - з 12.06.08 по
11.06.11.

Відповідно до розділу 3 договору
страхування М18/30 №111/06/08 страховими
ризиками є ризики оспорювання в
судовому порядку третіми особами
протягом дії договору страхування
застрахованих майнових прав. Страховим
випадком визначено факт втрати або
обмеження майнових прав в результаті
витребування майна - нежитлового
приміщення, що розташоване за адресою:
м.Харків, вул..Суздальські ряди,12, із
права володіння та визнання
правовстановлюючого документа про
право на власність недійсним на
підставі рішення суду, яке набрало
законної сили.

Крім того, в договорі містяться умови
щодо виключення із страхових випадків
і обмеження страхування, визначення
прав та обов'язків сторін, дій
страхувальника при настанні
страхового випадку, порядку та умов
виплати страхових відшкодувань, причин
відмови у страхових виплатах, строків
прийняття рішення про виплату або
відмову у виплаті страхового
відшкодування, набуття чинності
договору страхування, припинення дії
договору, та інші умови.

12 червня 2008 року представниками ЗАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс» (страховик за
договором) та НВП «Академія»
товариства інвалідів Київського
району м.Харкова (позивач у справі,
страхувальник за договором) підписано
договір страхування фінансового
ризику втрати права власності на
нерухоме майно М18/30 №112/06/08.

Як зазначено у преамбулі договору та
розділі договору «Реквізити сторін» зі
сторони ЗАТ «УІСК «Інвестсервіс»
договір підписаний керівником
Харківської філії, який діяв на
підставі довіреності №218 від 12.06.08, а зі
сторони НВП «Академія» договір
підписаний комерційним директором
ОСОБА_2

Відповідно до розділу 1 вказаного
договору предметом страхування є
майнові інтереси позивача, що не
суперечать чинному законодавству
України та пов'язані з можливістю
понести збитки у зв'язку з втратою чи
обмеженням майнових прав на нежитлові
приміщення 1-го поверху №1-15, 2-го
поверху №21-40,23а,23б,25а,25б,25в,25г,25д в
літ.А-2, загальною площею 603,4кв.м, яка
розташована за адресою: м.Харків,
вул.Суздальські ряди, будинок 12/1.

Страхувальником призначено
вигодонабувача за цим договором, а
саме: ВАТ «Піреус банк МКБ».

В розділі 2 договору визначені умови
страхування, зокрема встановлено
розмір страховой суми - 4852000грн.; розмір
безумовної франшизи - 0,5% від страхової
суми; сума щорічного страхового
платежу - 16982грн.; термін страхування -
три роки, та строк дії договору - з 12.06.08
по 11.06.11.

Відповідно до розділу 3 договору
страхування М18/30 №112/06/08 страховими
ризиками є ризики оспорювання в
судовому порядку третіми особами
протягом дії договору страхування
застрахованих майнових прав. Страховим
випадком визначено факт втрати або
обмеження майнових прав в результаті
витребування майна - нежитлового
приміщення, що розташоване за адресою:
м.Харків, вул..Суздальські ряди,12/1, із
права користування та визнання
правовстановлюючого документа про
право на власність недійсним на
підставі рішення суду, яке набрало
законної сили.

Крім того, в договорі містяться умови
щодо виключення із страхових випадків
і обмеження страхування, визначення
прав та обов'язків сторін, дій
страхувальника при настанні
страхового випадку, порядку та умов
виплати страхових відшкодувань, причин
відмови у страхових виплатах, строків
прийняття рішення про виплату або
відмову у виплаті страхового
відшкодування, набуття чинності
договору страхування, припинення дії
договору, та інші умови.

11 червня 2008 року представниками ЗАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс» (страховик за
договором), НВП «Академія» товариства
інвалідів Київського району м.Харкова
(позивач у справі, страхувальник за
договором) та ВАТ «Піреус Банк МКБ»
(відповідач-2 у справі, вигодобнабувач
за договором) підписано договір
добровільного страхування майна
юридичних осіб №108/06/08-30-18.

Як зазначено у преамбулі договору та
розділі договору «Адреси, реквізити та
підписи уповноважених представників
сторін» зі сторони ЗАТ «УІСК
«Інвестсервіс» договір підписаний
керівником Харківської філії, який
діяв на підставі довіреності №2 від
24.01.2008, зі сторони НВП «Академія»
договір підписаний комерційним
директором ОСОБА_2, а зі сторони банку -
директором Харківської філії на
підставі довіреності від 24.04.2008.

Відповідно до умов договору предметом
договору страхування є майнові
інтереси страхувальника (позивача у
справі), як власника майна, та
вигодонабувача (як іпотекождержателя
майна згідно з договором іпотеки від
10.06.08) пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
майном, а саме: нежитловою будівлею літ
«А-2», загальною площею 145,4кв.м.,
розташованого за адресою: м.Харків,
вул..Суздальські ряди, б.12.

Згідно з умовами договору страховим
випадком є пошкодження, знищення або
втрата застрахованого майна в разі
настання страхових ризиків, а саме:
удар блискавки, буря вихор, ураган,
смерч, град, снігопад, злива, землетрус,
лавина на інші.

Строк дій договору встановлений з
00год.00хв. 11.06.2008 до 24год.00хв. 10.06.2015. Сума
щорічного страхового платежу
становить 3172грн.05коп.

Крім того, в договорі містяться умови
щодо виключення із страхових випадків
і обмеження страхування, визначення
прав та обов'язків сторін,
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання умов договору, дій
страхувальника при настанні
страхового випадку, порядку та умов
здійснення страхової виплати, причин
відмови у страхових виплатах, порядку
змін і припинення договору,
недійсності договору порядку
вирішення спорів, особливі умови,
пов'язані з призначенням
вигодонабувача.

11 червня 2008 року представниками ЗАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс» (страховик за
договором), НВП «Академія» товариства
інвалідів Київського району м.Харкова
(позивач у справі, страхувальник за
договором) та ВАТ «Піреус Банк МКБ»
(відповідач-2 у справі, вигодобнабувач
за договором) підписано договір
добровільного страхування майна
юридичних осіб №109/06/08-30-18.

Як зазначено у преамбулі договору та
розділі договору «Адреси, реквізити та
підписи уповноважених представників
сторін» зі сторони ЗАТ «УІСК
«Інвестсервіс» договір підписаний
керівником Харківської філії, який
діяв на підставі довіреності №2 від
24.01.2008, зі сторони НВП «Академія»
договір підписаний комерційним
директором ОСОБА_2, а зі сторони банку -
директором Харківської філії на
підставі довіреності від 24.04.2008.

Відповідно до умов договору предметом
договору страхування є майнові
інтереси страхувальника (позивача у
справі), як власника майна, та
вигодонабувача (як іпотекождержателя
майна згідно з договором іпотеки від
10.06.08) пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
майном, а саме: нежитловими
приміщеннями 1-го поверху №1-15, 2-го
поверху №21-40,23а,23б,25а,25б,25в,25г,25д в
літ.А-2, загальною площею 603,4кв.м, яка
розташована за адресою: м.Харків,
вул.Суздальські ряди, будинок 12/1.

Згідно з умовами договору страховим
випадком є пошкодження, знищення або
втрата застрахованого майна в разі
настання страхових ризиків, а саме:
удар блискавки, буря вихор, ураган,
смерч, град, снігопад, злива, землетрус,
лавина на інші.

Строк дій договору встановлений з
00год.00хв. 11.06.2008 до 24год.00хв. 10.06.2015. Сума
щорічного страхового платежу
становить 13163грн.77коп.

Крім того, в договорі містяться умови
щодо виключення із страхових випадків
і обмеження страхування, визначення
прав та обов'язків сторін,
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання умов договору, дій
страхувальника при настанні
страхового випадку, порядку та умов
здійснення страхової виплати, причин
відмови у страхових виплатах, порядку
змін і припинення договору,
недійсності договору порядку
вирішення спорів, особливі умови,
пов'язані з призначенням
вигодонабувача.

Як вбачається із наданих позивачем
документів, на виконання умов спірних
договорів страхування на рахунок
відповідача-1 було перераховано
страхових платежів в сумі:

- 13163грн.77коп. по договору
добровільного страхування майна
юридичних осіб №108/06/08 від 11.06.08
(платіжне доручення №1206/1 від 12.06.08);

- 3172грн.05коп. по договору добровільного
страхування майна юридичних осіб
№109/06/08 від 11.06.08 (платіжне доручення
№1206/2 від 12.06.08);

- 16982грн. по договору страхування
фінансового ризику втрати права
власності на нерухоме майно №112/06/08 від
12.06.08 (платіжне доручення №1306/1 від
13.06.08);

- 20378грн.40 коп. по договору страхування
фінансового ризику втрати права
власності на нерухоме майно №111/06/08 від
12.06.08 (платіжне доручення №1306/2 від
13.06.08).

Отже, всього перераховано на рахунок
відповідача-1 страхові платежі в сумі
53696грн.22коп.

Предметом спору по даній справі є
неправомірність (недійсність)
вищевказаних договорів та
застосування наслідків їх недійсності
шляхом стягнення з відповідача-1
сплачених страхових платежів в сумі
53696грн.22коп.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
укладення спірних договорів
страхування було обумовлено вимогою
відповідача-2 в зв'язку з укладенням
кредитного договору №К/08-15 від 10.06.08 та
договорів іпотеки №1/08-23 від 10.06.08 і
№1/08-24 від 10.06.08. Така вимога міститься у
пп 5.1.15 кредитного договору №К/08-15 від
10.06.08 (а.с.61), у пп 3.3.4 договору іпотеки
№1/08-23 від 10.06.08 (а.с.65), у пп 3.3.4 договору
іпотеки №1/08-24 від 10.06.08., сторонами яких
є позивач та відповідач-2.

В постанові Вищого господарського суду
України від 31.07.2014 по справі
№5023/6400/11-33/226 міститься висновок про
визнання вищевказаних договорів
неукладеними.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначає, що оспорювані ним
договори укладені від імені
підприємства «Академія» особою, яка не
мала відповідних повноважень на їх
укладення, а відбиток печатки на
договорах страхування не є відбитком
печатки позивача. З огляду на такі
обставини позивач вважає, що при
укладенні договорів волевиявлення
підприємства не було вільним й не
відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначаються загальні вимоги до
правочину, при наявності яких правочин
набирає юридичної сили, зокрема: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.92 Цивільного
кодексу України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону.

Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Згідно зі ст.239 Цивільного кодексу
України правочин, вчинений
представником, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки
особи, яку він представляє.

Як встановлено судом вище, спірні
договори від імені позивача підписано
комерційним директором ОСОБА_2

Згідно із п.4.5. Статуту
науково-виробничого підприємства
«Академія» товариства інвалідів
Київського району м.Харкова,
зареєстрованого у виконкомі
Харківської міської ради 03.03.1999,
повноваження по розпорядженню майном
підприємства, здійснювати без
довіреності дії від імені
підприємства, представляти інтереси
підприємства перед всіма юридичними
та фізичними особами по всіх справах
та питаннях, що відносяться до
діяльності підприємства, та інші
повноваження надані директору
підприємства. В Статуті підприємства
відсутні положення щодо комерційного
директора, як органу управління
підприємством, та його повноважень.

Вироком Дзержинського районного суду
м.Харкова від 03.10.2013 по справі 638/6555/13-к
по звинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні
кримінального порушення,
передбаченого ч.3 ст.358, ч.4 ст.190
Кримінального кодексу України, який
набрав законної сили, встановлено, що
ОСОБА_2, маючи в своєму розпорядженні
підроблену невстановленими у ході
слідства особами копію наказу про його
призначення на посаду комерційного
директора НВП «Академія», а також
використовуючи відкритий в ХФ ВАТ
«Піреус Банк МКБ» розрахунковий
рахунок, у червні-жовтні 2008 року ввівши
в оману службових осіб банку про свій
службовий стан як комерційного
директора підприємства «Академія»,
незаконно розпорядився власними
коштами вказаного підприємства,
незаконно без відповідних повноважень
здійснював фінансово-господарську
діяльність, яка полягала у сплаті
грошових коштів, в тому числі сплаті
страхових платежів зі страхування
майна та страхування фінансового
ризику втрати права власності на
нерухоме майно в загальній сумі
53696грн.22коп.

Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3
ст.358, ч.4 ст.190 Кримінального кодексу
України та за сукупністю покарань
остаточно призначено 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна
з випробувальним терміном 3 роки.

Позивач, мотивуючи підстави визнання
спірних договорів недійсними,
зазначає, що ОСОБА_2 ніколи не був
уповноваженою особою підприємства,
якій би надавалося право вчиняти від
імені НВП «Академія» юридично значущі
дії. При цьому позивач зазначає, що для
визначення відповідності
волевиявлення сторони правочину, яка є
юридичною особою, її внутрішній волі на
вчинення правочину необхідне
дотримання певних умов, зокрема,
підписання правочину уповноваженою
особою та скріплення підпису печаткою
юридичної особи. Саме відсутність у
ОСОБА_2 повноважень на укладення
спірних договорів та скріплення цих
договорів еластичним кліше, а не
печаткою підприємства, на думку
позивача, є підтвердженням відсутності
волевиявлення підприємства на
укладення договорів, в зв'язку з чим ці
договори є недійсними. Проте при цьому
позивач не зазначив, які саме дефекти
волі, передбачені законодавством,
зокрема ст.ст.229-235 Цивільного кодексу
України, є підставою для визнання
спірних договорів недійсними.

Крім того, суд звертає увагу, що в силу
ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України
правочини можуть бути односторонніми
та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно із ч.1,3 ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

При цьому, чинним цивільним та
господарським законодавством
визначається порядок укладення
договору як сукупність дій учасників
договірних відносин, направлених на
встановлення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним з
моменту досягнення в належній формі
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Аналогічні приписи
містяться у ч.2 ст.180 Господарського
кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.640 Цивільного кодексу
України договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції.

Системний аналіз ст.ст.641,642 Цивільного
кодексу України та ст.181 Господарського
кодексу України свідчить, що
пропозицію укласти договір може
зробити кожна із сторін майбутнього
договору. В такій пропозиції мають
бути зазначені істотні умови договору
і виражатися намір особи, яка її
зробила, вважати себе зобов'язаною у
разі її прийняття. Відповідь особи,
якій адресована пропозиція укласти
договір, про її прийняття (акцепт)
повинна бути повною і безумовною.
Прийняття пропозиції може бути
виражено також шляхом вчинення у межах
строку для відповіді дій відповідно до
вказаних у пропозиції умов договору, що
свідчить про її бажання укласти
договір.

Отже, виходячи із приписів чинного
законодавства, при укладенні
двостороннього договору має бути
участь обох сторін договору по
узгодженню умов договору, а також мають
бути вчинені певні дії, які свідчать
про бажання сторін набути відповідні
права та обов'язки.

Як свідчать матеріали справи та
стверджує сам позивач, оспорювані
договори ним зі страховою компанією не
обговорювалися, умови оспорюваних
договорів уповноваженими органами
управління підприємством не
узгоджувалися. Ці договори страхування
позивачем не підписувалися та не
скріплювалися печаткою. До того ж, як
встановлено у вироку Дзержинського
районного суду м.Харкова від 03.10.13,
ОСОБА_2 не був посадовою особою НВП
«Академія», повноваження на
представлення інтересів підприємства
ОСОБА_2 не надавалися. Страхові платежі
з рахунку позивача здійснювалися
ОСОБА_2 незаконно, без узгодження з
підприємством.

Отже, суд приходить до висновку, що
позивач не приймав участь в узгодженні
істотних умов договорів страхування.

Як зазначено у ч.8 ст.181 Господарського
кодексу України у разі, якщо сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов
господарського договору, такий договір
вважається неукладеним (таким, що не
відбувся).

У п.8 постанови №9 Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами
вимог, які встановлені ст.203 Цивільного
кодексу України, саме на момент
вчинення правочину. Не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено. Зокрема, не є укладеними
правочини, у яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладення (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору, не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту).

Приймаючи до уваги, що позивач в особі
своїх уповноважених органів не приймав
участі в узгодженні усіх істотних умов
спірних договорів, вказані договори
уповноваженими особами позивача не
підписувалися, не скріплювалися
печатками підприємства, не вчинялися
дії щодо їх схвалення, а тому суд
приходить до висновку, що оспорювані
договори є неукладеними.

З огляду на вищевикладене відсутні
правові підстави для визнання
договорів страхування недійсними.

Статтею 216 Цивільного кодексу України
правові наслідки у вигляді повернення
кожною із сторін другій стороні все, що
одержано ними на виконання правочину,
передбачені лише при недійсності
правочину.

Оскільки договори страхування, які
оспорюються позивачем, є неукладеними,
відсутні підстави для застосування
правових наслідків недійсності
договору, а тому відсутні підстави для
стягнення з відповідача-1 сплачених
йому страхових платежів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та
безпідставними, в зв'язку з чим
задоволенню не підлягають в повному
обсязі.

Оскільки судом не встановлено, що право
позивача порушено та потребує захисту,
тому суд не приймає до уваги заяву
відповідача-2 про застосування
позовної давності.

В силу приписів ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.92,202,203,215,216,239,626,638,641,642
Цивільного кодексу України, ст.ст.181,180
Господарського кодексу України,
ст.ст.22,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Суддя
Т.Г.Оленич