ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

"17" вересня 2014 р. Справа № 926/1341/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Товстеньківський
крохмальний завод» с. Товстеньке
Чортківського району Тернопільської
області

до відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма імені
Суворова» с. Подвірне Новоселицького
району

про стягнення заборгованості - 400 000,00
грн.

Cуддя М.І.Ніколаєв

представники:

від позивача - Голуб Ю.В., довіреність
від 12.09.2014 року.

від відповідача - Пастушенко Д.В.,
довіреність від 20.08.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Товстеньківський
крохмальний завод» звернулось з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма імені
Суворова» про стягнення 400 000,00 грн.
позики, що отримані згідно договору
№28/02/2014-ТКЗАІС.

Ухвалою від 04.09.2014 року порушено
провадження у справі, судове засідання
призначено на 17.09.2014 року за участю
представників сторін.

В судовому засіданні 17.09.2014 року
відповідач позовні вимоги визнав в
повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна вимога, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення її по суті,
суд -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014 року між сторонами укладено
договір позики №28/02/2014-ТКЗАІС (далі -
договір), згідно умов якого позивач
(«Позикодавець») зобов'язався надати у
власність відповідачеві
(«Позичальник») грошові кошти, які за
цим договором є національною
українською валютою - гривнею, а
останній зобов'язувався повернути таку
саму суму грошових коштів в порядку, на
умовах та в строки, визначених
договором.

Відповідно пункту 2 договору загальна
сума позики становить 2 000 000,00 грн.

Пунктом 3 договору передбачено, що
строк надання позики не повинен
перевищувати 90 банківських днів від
дати підписання сторонами договору. За
бажанням позичальника позикодавець
може надати йому позику частково.

Згідно з п. 4 договору надання позики
здійснюється позикодавцем
безготівково шляхом банківського
переказу грошових коштів готівкою з
каси позикодавця в межах та порядку
встановленому чинним законодавством
України.

Позичальник зобов'язується повернути
надану позику до 31 липня 2014 року (пункт 6
договору).

Згідно п. 15 договору він є укладеним і
набуває чинності з моменту передання
позики або частини позики позикодавцем
позичальникові і діє до моменту
повного та належного виконання
сторонами всіх своїх взаємних
зобов'язань в рамках цього договору.

Доказів визнання договору недійсним
суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконав взяті на себе
зобов'язання та надав відповідачу
позику в сумі 750 000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1905 від 28.02.2014 року, яке міститься в
матеріалах справи.

При цьому, у судовому засіданні від
позивача надійшов лист, в якому
останній стверджує, що за вищевказаним
платіжним дорученням гроші в сумі 350 000
грн. надані відповідачу на виконання
іншого правочину.

Станом на момент вирішення спору
відповідач суму позики не повернув, що
призвело до виникнення боргу в сумі 400
000 грн.

Наявність боргу також підтверджується
актом звірки взаємних розрахунків.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та інших актів цивільного
законодавства та п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Проте, в порушення умов договору від
28.02.2014 року №28/02/2014-ТКЗАІС відповідач у
встановлений строк позику не повернув,
у зв'язку з чим з нього слід стягнути 400
000,00 грн. боргу.

За таких обставин справи позов слід
задовольнити, поклавши при цьому
судові витрати на відповідача, з вини
якого спір безпідставно доведено до
розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 526, 1049 Цивільного кодексу України ст.
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма імені
Суворова» (с. Подвірне Новоселицького
району Чернівецької області, код 35453632)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Товстеньківський
крохмальний завод» (вул. Центральна, 57,
с. Товстеньке Чортківського району
Тернопільської області, код 37694603) - 400 000,
00 грн. боргу та 8 000,00 грн. судового збору.

3. Видати наказ.

Повне рішення складено та підписано
19.09.2014 року.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя М.І.Ніколаєв