ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.09.14 № 910/19878/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ
"ЛУЦЬККОНДИТЕР"

до відповідача-1: Державної служби
інтелектуальної власності України,
відповідача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробничо -
комерційна фірма "Луцьккондитер",
відповідача-3: ОСОБА_1 (Фізичної
особи-підприємця)

про визнання недійсним правочину та
зобов'язання повернути документи

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 18.09.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
заявникові без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

У частині 2 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
викладено вимоги щодо змісту позовної
заяви, з урахуванням яких позовна заява
повинна містити, зокрема, ім"я
(прізвище, ім"я та по батькові за його
наявності для фізичних осіб) , їх місце
проживання (для фізичних осіб),
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних
осіб-платників податків).

Згідно п. 2-1 ч. 2 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити
документи, що підтверджують за
громадянином статус суб'єкта
підприємницької діяльності.

У позовній заяві в якості відповідача-3
визначено ОСОБА_1 (Фізичну
особу-підприємця).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
від 15.05.2003 р. № 755-ІV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" (із змінами і
доповненнями) Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (далі - Єдиний державний
реєстр) - автоматизована система
збирання, накопичення, захисту, обліку
та надання інформації про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців

Як визначено у частині 4 ст. 17
наведеного Закону України в Єдиному
державному реєстрі повинні міститься
такі відомості щодо фізичної особи -
підприємця, як ім"я фізичної особи,
місце проживання тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20
вищенаведеного Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" відомості,
що містяться в Єдиному державному
реєстрі, є відкритими і
загальнодоступними, за винятком
реєстраційних номерів облікових
карток платників податків, відомостей
про відкриття та закриття рахунків,
накладення та зняття арештів на
рахунки та майно, відомостей,
передбачених абзацом сороковим
частини другої статті 17 цього Закону.
Відомості, що містяться в Єдиному
державному реєстрі, надаються у
вигляді: витягу з Єдиного державного
реєстру; довідки про наявність або
відсутність в Єдиному державному
реєстрі інформації, яка запитується.

Фактично позовна заява не містить
документів, що підтверджують за
фізичною особою ОСОБА_1 статус
суб'єкта підприємницької діяльності
(відповідний витяг з Єдиного
державного реєстру або довідка про
наявність або відсутність в Єдиному
державному реєстрі інформації про
вказану фізичну особу (відповідача-3)),
що є порушенням вимог п. 2-1 ч. 2 ст. 54 ГПК
України. За наведених обставин суду не
доведено підставність зазначених у
позовній заяві імені фізичної особи
відповідача-3, його місце проживання та
ідентифікаційного номеру.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
719-VII від 16.01.2014 р. станом на 01.01.2014 року
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", за подання
до господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати, т.т. 1218,00 грн.

В своїх роз'ясненнях "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" від 21 лютого 2013 року № 7 Пленум
Вищого господарського суду України, з
метою забезпечення правильного і
однакового застосування
законодавства, постановив надати
господарським судам роз'яснення згідно
яких, якщо в позовній заяві об'єднано
дві або більше вимог немайнового
характеру, пов'язаних між собою
підставами виникнення або поданими
доказами, судовий збір сплачується
окремо з кожної з таких вимог.

Відповідно до прохальної частини
позовної заяви вбачається, що фактично
позивач заявив наступні позовні вимоги
немайнового характеру:

1) визнати недійсним договір про
передачу права власності на знак для
товарів і послуг «Жіночі примхи» за
свідоцтвом України № 170961, укладений
між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Луцьккондитер» та ОСОБА_1, який має
юридичний статус фізичної особи
підприємця;

2) зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
повернути документи, подані для
опублікування в офіційному бюлетені
"Промислова власність" та внесення до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг відомостей
про передачу права власності на знак
«Жіночі примхи» для товарів 30 класу
МКТП за свідоцтвом України № 170961 на
підставі договору про передачу права
власності між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Луцьккондитер» та ОСОБА_1, який має
юридичний статус фізичної
особи-підприємця.

Отже, звертаючись з даним позовом до
господарського суду, позивач мав
сплатити судовий збір за дві вимоги
немайнового характеру (1218,00 грн. х 2 =
2436,00 грн.).

Між тим, позивачем до позовної заяви №
б/н від 18.09.2014 р. додано платіжне
доручення № 876 від 17.09.2014 р. про сплату
судового збору у розмірі 1218,00 грн.,
тобто у розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 4 Закону України
"Про судовий збір", що є порушення п. 3 ч. 1
ст. 57 ГПК України та, в свою чергу,
підставою для повернення позовної
заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Суд також враховує, що відповідно до п.
2.22. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", якщо
заявником не подано належних доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі, заява повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, зокрема пунктом 4
частини першої статті 63. При цьому якщо
таке повернення здійснюється у зв'язку
з недодержанням заявником вимог закону
щодо порядку та/або розміру сплати
судового збору, то у відповідній ухвалі
господарського суду має бути зазначено
правильний порядок сплати та/або
розмір судового збору.

Крім того, суд звертає увагу заявника
на невідповідність зазначених ним в
останньому абзаці сторінки 4 позовної
заяви відомостей про позовні вимоги
"згідно з прохальною частиною цієї
позовної заяви" (такими заявник вказав
"заборону Державній службі
опубліковувати та вносити до
Державного реєстру відомості про
передачу права власності на знак
«Жіночі примхи» за свідоцтвом України
№ 170961 на підставі договору про
передачу права власності між
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Луцьккондитер» та ОСОБА_1 та
зобов'язання Державної служби
повернути документи, подані для
реєстрації") та фактично заявленими
позивачем вимогами у прохальній
частині позовної заяви на сторінці 6
позовної заяви, про які йшлося вище в
даній ухвалі суду.

Отже за наведених обставин, позовна
заява № б/н від 18.09.2014 р. підлягає
поверненню заявникові без розгляду.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК
України, повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В. Гумега