м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Волиньгаз" ДоПублічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" Пропро
стягнення 25 833,12 грн.
Суддя Блажівська О.Є.
Представники сторін:
Від позивача - Собчук Б.В. за дов. 145/06-06
від 23.01.2014 року до 23.01.2015 року.
Від відповідача - Чеброва Ю.В., за дов.
259/03 від 12.06.2014 року до 10.06.2015 року;
Ханович К.В. за дов. 427/03 від 22.08.2014 року
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" про
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 24.07.2014 року порушено
справи призначено на 03.09.2013 року.
02.09.2014 року через канцелярію
Господарського суду від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву.
03.09.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Судом оголошено про перехід розгляду
справи по суті.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позовних вимог. позов
підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по суті відзиву, проти
позову заперечив у повному обсязі.
В зв'язку з необхідністю витребування
документів по справі, відповідно до ст.
77 ГПК України, судом оголошено перерву
11.09.2014 року через канцелярію
Господарського суду від позивача
надійшло клопотання про долучення
документів до матеріалів справи.
12.09.2014 року представники позивача та
відповідача у судове засідання
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позовних вимог, позов
підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача надав суду
усні пояснення по справі, проти позову
заперечив у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України в
судовому засіданні складений
протокол, який долучено до матеріалів
справи.
В судовому засіданні 12.09.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, та заслухавши пояснення сторін
присутніх в судовому засіданні, суд -

встановив:

01.03.2011 між ПАТ "Брокбізнесбанк" (банк) та
Публічним акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Волиньгаз" (клієнт) укладений договір
про приймання та переказ платежів від
фізичних осіб за спожитий природний
газ (далі - договір), за умовами якого,
клієнт доручає, а банк зобов'язується
на умовах та в порядку, що встановлений
цим договором, здійснювати приймання
платежів, що надходять за спожитий
природний газ від фізичних осіб з
використанням прибуткових касових
документів, відповідно до вимог
нормативних документів Національного
Банку України, що регламентують
порядок проведення касових операцій
установами банків, в тому числі через
каси своїх структурних підрозділів,
філій (далі - відділень) і
перераховувати ці кошти на поточні
рахунки клієнта хі спеціальним режимом
використання, що відкриті відповідно
до постанови КМУ № 247 від 26.03.2008 року (п.
1.1 договору).

На виконання умов даного договору банк
зобов'язується здійснювати прийом
платежів на користь клієнта та
перераховувати в подальшому готівкові
кошти, отримані від населення за
спожитий природний газ на поточні
рахунки клієнта зі спеціальним режимом
використання, що наведені в додатку № 3
до даного договору (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.6 договору в строк не пізніше
2 банківських днів з дня здійснення
платником платежу на користь клієнта,
банк перераховує грошові кошти клієнту
на його поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання у
відповідності з його банківськими
реквізитами, вказаними в п. 1.2 цього
договору.

Відповідно до п. 2.7, 2,8 договору банк
надає клієнту інформацію про прийняті
платежі у відповідності з розділом 4.
Протягом 3 банківських днів з дня
отримання реєстру клієнт зобов'язаний
звірити суми надходжень, що
перераховані банком, з даними реєстру
прийнятих платежів, та у випадку
виявлення розбіжностей, письмово
повідомити про це банк, який в свою
чергу здійснює внутрішню перевірку та
письмово повідомляє клієнта щодо її
результатів протягом 5 банкіськиї днів
від дня отримання письмового
повідомлення від клієнта.

Договір набуває чинності з дати його
укладення сторонами і діє протягом
року з дати підписання цього договору.
Якщо сторони за 30 календарних днів до
дати закінчення строку дії цього
договору не ініціювали розірвання
цього договору, то строк дії цього
договору продовжується на кожен
наступний рік на тих самих умовах (п. 10.1
договору).

Додатком № 3 сторони погодили перелік
поточних рахунків в національній
валюті зі спеціальним режимом
використання, відкритих у філії -
Волинське обласне управління ВАТ
"Державний ощадний банк України",
відповідно до постанови КМУ № 247 від
26.03.2008 року.

Проте відповідач, в порушення взятих на
себе договірних зобов'язань прийняті
від населення грошові кошти за
спожитий природний газ по Головному
підприємству ПАТ "Волиньгаз" та філії
ПАТ "Волиньгаз" Володимир-Волинського
УГГ не перерахував в подальшому
готівкові кошти, отримані від
населення за спожитий природний газ на
поточні рахунки клієнта зі спеціальним
режимом використання, що за
розрахунком позивача складає 25328,89 грн.,
за прострочення перерахунку яких
позивач на підставі п. 6.1 договору
нарахував та заявляє також до
стягнення з відповідача пеню в сумі 504,23
грн.

З огляду на зазначене, позивач надіслав
на адресу відповідача претензію від
07.03.2014 року № 451/06-06, якою просив
виконати взяті на себе договірні
зобов'язання та здійснити
перерахування на рахунок позивача
прийнятих від населення грошових
коштів за спожитий природний газ.

У відповідь на зазначену претензію
банк надіслав лист від 21.03.2014 року №
2703/005-04, яким повідомив, що на підставі
постанови Правління Національного
банку України від 28.02.2014 року № 107 "Про
віднесення Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" до
категорії неплатоспроможних"
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
28.02.2014 року прийнято рішення № 9 щодо
запровадження тимчасової
адміністрації строком на три місяці з
03.03.2014 року по 02.06.2014 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Судом встановлено, що Виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення №
9 про виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації, відповідно
до якого на підставі постанови
Правління Національного банку України
від 28 лютого 2014 року №107 «Про
віднесення Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» до
категорії неплатоспроможних»,
керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12
та статтею 34 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" вирішила розпочати процедуру
виведення Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» з ринку та
запровадити в ньому тимчасову
адміністрацію з 03.03.2014 по 02.06.2014.

Крім того, відповідно до Постанови
Правління Національного банку України
від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від
11.06.2014 № 45 про початок здійснення
процедури ліквідації Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк».

У відповідності до частини 1 статті 1074
Цивільного кодексу України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Частинами 1 та 3 статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
передбачено, що ліквідація банку з
ініціативи власників здійснюється в
порядку, передбаченому законодавством
про ліквідацію юридичних осіб, у разі
якщо Національний банк України після
отримання рішення власників про
ліквідацію банку не виявив ознак, за
якими цей банк може бути віднесено до
категорії проблемного або
неплатоспроможного. Якщо банк, який
ліквідується за ініціативою власників,
віднесено Національним банком України
до категорії проблемних або
неплатоспроможних, Національний банк
України та Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб вживають щодо нього
заходи, передбачені цим Законом та
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Нормами статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" врегульовані наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що обмеження, встановлене
пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлено, що тимчасова
адміністрація - процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом, а відповідно до пункту 6 статті
2 Закону ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з
виконанням банком, у якому введена
тимчасова адміністрація чи почата
процедура його ліквідації, своїх
зобов'язань перед його кредиторами,
норми Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" є
спеціальними, а даний Закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з
частиною 2 статті 1 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Нормами статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" врегульовані наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації.

Крім того, виходячи зі змісту статей 39,
40, 49, 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації
складається план врегулювання (рішення
Фонду, що визначає спосіб, економічне
обґрунтування, строки та умови
виведення неплатоспроможного банку з
ринку) у якому визначаються заходи щодо
виведення неплатоспроможного банку з
ринку в один із способів передбачених у
частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд
складає реєстр активів і зобов'язань,
які підлягають відчуженню. Під час
відчуження зобов'язань Фонд має
забезпечити неупереджене ставлення до
всіх кредиторів неплатоспроможного
банку, дотримуючись черговості,
передбаченої статтею 52 цього Закону,
при цьому зобов'язання банку за
вкладами фізичних осіб, гарантованими
Фондом, мають найвищий пріоритет і не
можуть бути відчужені частково. Під час
ліквідації банку уповноважена особа
Фонду не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за виключенням
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують проведення
ліквідаційної процедури. Кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у
черговості передбаченій статтею 52
даного Закону. Вимоги кожної наступної
черги задовольняються в міру
надходження коштів від реалізації
майна банку після повного задоволення
вимог попередньої черги. Таким чином,
після запровадження у банку тимчасової
адміністрації (з метою виведення цього
банку з ринку) та переходу до процедури
ліквідації банку, задоволення вимог
кредиторів відбувається у особливому,
передбаченому зазначеним спеціальним
Законом порядку з дотриманням
принципів черговості, передбаченої
статтею 52 цього Закону, та виходячи з
того, що найвищий пріоритет мають
зобов'язання банку за вкладами
фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Відомості про ліквідацію банку
опубліковано в газетах "Урядовий
кур'єр" № 106 (5235) від 14.06.2014 року та "Голос
України" № 113 (5863) від 14.06.2014 року.

Частина 5 статті 49 Закону передбачає, що
протягом 30 днів з дня опублікування
відомостей про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
Фонду кредитори мають право заявити
уповноваженій особі Фонду про свої
вимоги до банку.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
стверджує, що позивач 04.07.2014 року
звернувся до відповідача з заявою про
вимоги кредитора за вх. № 2411-юр.

Позивач також додаткових поясненнях
стверджує, що 25.06.2014 року направив на
адресу відповідача кредиторську
вимогу у формі позовної заяви № 1161/06-06 з
додатками.

Крім того, позивач в додаткових
поясненнях від 10.09.2014 року зазначає, що
він звернувся до суду з даною позовною
заявою з метою підтвердити свої
кредиторські вимоги.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 7
499 000,00 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України
"Про 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
уповноважена особа Фонду припиняє
приймання вимог кредиторів після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

З огляду на вищевикладене, а також
враховуючи те, що позивач звернувся з
даною позовною заявою до суду 17.07.2014
року (про що свідчить штемпель установи
зв'язку на конверті, в якому позовна
заява надійшла до суду), тобто після
прийняття рішення про щодо
запровадження тимчасової
адміністрації строком на три місяці з
03.03.2014 року по 02.06.2014 року та після
спливу 30 днів з дня опублікування
відомостей про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
Фонду, публікація про що була здійснена
14.06.2014 року, відтак позовні вимоги є
безпідставними та необґрунтованими, а
тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 17.09.2014
року.

Суддя
О.Є. Блажівська