номер провадження справи 9/82/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2014
Справа № 908/2937/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Мелітопольська черешня" (72382,
Запорізька область, Мелітопольський
район, с. Садове, вул. Центральна,12)

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приморський" (72564,
Запорізька область, Якимівський район,
смт. Кирилівка, вул. Леніна, 14)

про стягнення суми 53329 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників:

Від позивача: Лузан М.Ю. (дов. № 1 від
08.01.14)

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
50000 грн. основного боргу та суми 3329 грн. -
3 % річних.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.08.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/2937/14,
судове засідання призначено на 16.09.2014р.

16.09.2014р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Справа розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
зазначивши, зокрема, про наступне.
Відповідно до укладеного в усній формі
договору зворотної фінансової
допомоги, позивач 01.06.2011р. перерахував
на рахунок відповідача 50000 грн.
зворотної фінансової допомоги.
Оскільки при укладанні договору
сторонами не було визначено конкретний
термін повернення грошових коштів
позивач 08.05.2012р. направив відповідачу
вимогу про повернення суми фінансової
допомоги. 27.06.2012р. на адресу
відповідача було повторно направлено
вимогу. Однак, відповідач не вчинив
ніяких дій, направлених на погашення
своїх зобов'язань, у зв'язку з чим, у
нього виникла заборгованість у розмірі
50000 грн. На підставі ст. 193, 199 ГК України,
ст.ст. 6, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 627 ЦК України
просить стягнути з відповідача суму 50000
грн. заборгованості та суму 3329 грн. - 3%
річних.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, витребувані документи та
письмовий відзив не надав. Про час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, ухвала суду була
направлена на адресу, вказану в
позовній заяві та у Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а саме: 72564,
Запорізька область, Якимівський район,
смт. Кирилівка, вул. Леніна, 14.
Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомлено суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку
або повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата, відмову
від одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.2011р. ТОВ "Виробничо-комерційна
фірма "Мелітопольська черешня" (позивач
у справі) перерахувало на рахунок ТОВ
"Приморський" (відповідач у справі) суму
50000 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 329 від 29.06.2011р.,
призначення платежу: надання зворотної
фінансової допомоги згідно договору
б/н від 01.06.2011р.

08.05.2012р. позивач направив відповідачу
вимогу (заяву), в якій просив повернути
зворотну фінансову допомогу в розмірі
50 000 грн. до 15.05.2012р. До вимоги було
додано акт звірки взаєморозрахунків за
2011 рік. В матеріалах справи міститься
завірена копія підписаного сторонами
акту звірки, згідно якого сальдо на
31.12.2011р. становить 50000 грн.

27.06.2012р. позивач направив відповідачу
вимогу, якою просив повернути грошові
кошти у розмірі 50000 грн. у 7-денний строк
з дня отримання цієї вимоги.

Оскільки грошова сума повернута не
була, позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою
в якій просить стягнути з відповідача
суму 50000 грн. боргу, а також 3 % річних в
сумі 3329 грн.

Частиною 1 ст.173 ГК України встановлено,
що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ст.11, 509 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору є договір.

Відповідно до положень ч.1 ст.181 ГК
України допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до
форми та порядку укладення даного
виду договорів.

Із матеріалів справи слідує, що між
сторонами на підставі ст.ст. 11, 202, 509, 642
ЦК України, ст.173 ГК України виникли
зобов'язання, оскільки фактично між
сторонами укладено договір позики,
тому правовідносини між ними
регулюються главою 71 ЦК України.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
постачальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

Із змісту ч. 1 ст. 1049 ЦК України
слідує, що позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Направлені позивачем вимоги, а саме:
вимога від 08.05.2012р., яка отримана
відповідачем 11.05.2012р., та вимога від
27.06.2012р., яка отримана відповідачем
04.07.2012р. (копії повідомлень про
вручення поштових відправлень
містяться в матеріалах справи),
залишились відповідачем без виконання,
сума позики повернута не була.

Факт наявності заборгованості у
розмірі 50000 грн. підтверджується
матеріалами справи.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 50000 грн.
боргу є законними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в розмірі 3329 грн.
за період з 19.05.2012р. по 07.08.2014р.

В статті 1050 ЦК України визначено, якщо
позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора зобов'язаний оплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
законом чи договором не встановлений
інший розмір відсотків.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3 % річних, суд встановив, що
при його здійснені допущено помилку в
частині визначення періоду
нарахування 3 % річних і, як наслідок, в
їх розмірі.

Так, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК
України, п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» прострочення
відповідача з повернення суми
фінансової допомоги виникло з 11.06.2012р.,
оскільки останнім днем виконання
грошового зобов'язання з повернення
суми 50000 грн. є 10.06.2012р., тобто, зі впливом
30 днів від дня отримання відповідачем
першої вимоги.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне скорегувати розрахунок 3%
річних, а саме: за період з 11.06.2012р. по
07.08.2014р. сума 3% річних складає 3236,06 грн.

З відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума 3236,06 грн. 3 %
річних за період з 11.06.2012р. по 07.08.2014р.

Отже в цілому позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі
сплати судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Приморський" (72564, Запорізька область,
Якимівський район, смт. Кирилівка, вул.
Леніна, 14; ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Мелітопольська черешня" (72382,
Запорізька область, Мелітопольський
район, с. Садове, вул. Центральна,12; ) суму 50000 (п'ятдесят тисяч)
грн. боргу, суму 3236 грн. (три тисячі
двісті тридцять шість) грн. 06 коп. - 3%
річних, суму 1823 (одна тисяча вісімсот
двадцять три) грн. 81 коп. витрат зі
сплати судового збору. Видати наказ.

У задоволенні іншої частини
позову - відмовити.

Суддя
О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Повне рішення підписано 22.09.2014р.