ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08» вересня 2014 р.
Справа №5023/1590/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя
Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників:

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова -
Чуприна Я.О., за довіреністю №2327-07/32 від
17.03.2014 року;

арбітражний керуючий - Корольов В.В.,
свідоцтво НОМЕР_1 від 11.07.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу кредитора -
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
(вх.№2334Х/2-7) на додаткову ухвалу
господарського суду Харківської
області від 12.08.2014 року по справі
№5023/1590/12,

за заявою Публічного акціонерного
товариства « Укрнафта», м.Київ,

до Відкритого акціонерного товариства
«Завод «Потенціал», м.Харків,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

12.02.2014 року до господарського суду
Харківської області надійшла заява від
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
з грошовими вимогами до банкрута в сумі
3889538,84 грн., яка була призначена до
розгляду в судовому засіданні.

27.02.2014 року до суду першої інстанції
надійшла ще одна заява від Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова з
грошовими вимогами до боржника в сумі
14166,40 грн.

В судовому засіданні місцевого
господарського суду 19.06.2014 року
представник Пенсійного фонду надав
уточнений розрахунок поточної
заборгованості та просив визнати
вимоги фонду в розмірі 412787,25 грн.

Ухвалою суду від 24.07.2014 року визнано
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м.Харкова в сумі 412787,25 грн. та включено
до реєстру вимог кредиторів в сумі
160565,10 грн. заборгованості зі сплати
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій до другої черги та в
сумі 252222,15 грн. штрафних санкцій - до
шостої черги .

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
до господарського суду Харківської
області надало заяву, в якій просило
суд винести додаткове рішення стосовно
розгляду грошових вимог фонду в сумі
21376,01 грн., яка складається з фактичних
витрат на доставку пенсій за списками
№1 та №2 за грудень 2013 року та
січень-лютий 2014 року.

12.08.2014 року господарським судом
Харківської області винесено
додаткову ухвалу по справі №5023/1590/12,
якою доповнено резолютивну частину
ухвали господарського суду
Харківської області від 24.07.2014 року по
справі №5023/1590/12 абзацом другим
наступного змісту:

«Відхилити вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова з
грошовими вимогами до боржника в сумі
21376,01 грн. витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за період з грудня 2013
року по лютий 2014 року (список №1 та
список №2)».

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова з
вказаною ухвалою господарського суду
першої інстанції не погодилося та
звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій з
урахуванням уточнень до неї,
посилаючись на порушення місцевим
господарським судом при прийнятті
ухвали норм матеріального та
процесуального права, просить:

- скасувати додаткову ухвалу
господарського суду Харківської
області від 12.08.2014 року, що доповнює
ухвалу господарського суду
Харківської області від 24.07.2014 року по
справі №5023/1590/12;

- прийняти нове судове рішення та
включити до реєстру вимог кредиторів
поточний борг по витратам на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«а» та «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» колишнім
працівникам ВАТ «Завод «Потенціал» за
грудень місяць 2013 року та січень, лютий
місяці 2014 року в сумі 21376,01 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що порядок
нарахування збору на покриття
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до пп.
«а», «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України. Відшкодування витрат
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах не є податком чи
збором (обов'язковим платежем) у
розумінні Податкового кодексу України
та не включається до складу податків,
інших податкових платежів, що
складають систему оподаткування, на
які поширюється податкове
законодавство.

Як вказує апелянт, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкцією не
передбачено припинення нарахування
заборгованості на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, в період, коли щодо боржника
відкрита ліквідаційна процедура.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
прийнято до провадження та призначено
до розгляду.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи та вимоги
апеляційної скарги у повному обсязі та
просив її задовольнити.

Арбітражний керуючий Корольов В.В.
письмового відзиву на апеляційну
скаргу не надав, однак пояснив, що проти
позиції скаржника заперечує та вважає
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції законною, обґрунтованою,
прийнятою при повному, всебічному,
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи, а правові підстави для її
скасування відсутні, у зв'язку з чим
просить залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені
в апеляційній скарзі доводи, а також
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02.04.2012 року за
заявою Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» порушено
провадження у справі про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства
«Завод «Потенціал» у порядку ст. 6, 7, 11
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
Закону, чинного станом на момент
порушення провадження).

Постановою господарського суду
Харківської області від 05.12.2013 року
визнано Відкрите акціонерне
товариство «Завод «Потенціал»
банкрутом. Відкрито ліквідаційну
процедуру та призначено ліквідатором
арбітражного керуючого Корольова В.В.,
якого зобов'язано відповідно до п.3 ст. 38
Закону України та п.1-1 Перехідних
положень Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
здійснити в офіційних друкованих
органах офіційне оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, а також здійснити
необхідній дії ліквідації банкрута у
відповідності до норм банкрутного
законодавства.

15.01.2014 року у газеті «Урядовий Кур'єр»
№7 здійснена публікація оголошення про
визнання ВАТ «Завод «Потенціал»
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури, а також встановлено строк
для пред'явлення грошових вимог до
боржника, що виникли під час проведення
процедур банкрутства - два місяці з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

До суду першої інстанції 12.02.2014 року від
УПФУ в Орджонікідзевському районі
м.Харкова надійшла заява з грошовими
вимогами до банкрута в сумі 3889538,84 грн.,
яка була призначена до розгляду в
судовому засіданні 15.04.2014 року.

Крім того, 27.02.2014 року від УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
надійшла ще одна заява з
кредиторськими грошовими вимогами до
боржника в сумі 14166,40 грн., яка ухвалою
від 03.03.2014 року призначена до розгляду в
судовому засіданні 15.04.2014 року.

Розгляд заявлених УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
кредиторських вимог відкладався у
зв'язку із необхідністю надання
письмових пояснень заявником та
належного розрахунку.

10.06.2014 року від УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
на виконання вимог ухвали суду
надійшли письмові пояснення щодо
поточної заборгованості ВАТ «Завод
«Потенціал» та в яких просило суд
включити до реєстру кредиторів поточну
суму боргу в розмірі 412787,25 грн. При
цьому, вказані пояснення не
стосувалися заяви про визнання
грошових вимог до банкрута у сумі 14166,40
грн., яка надавалася до суду 27.02.2014 року.

Ухвалою суду першої інстанції від
24.07.2014 року визнано вимоги УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова в
сумі 412787,25 грн. та включені до реєстру
вимог кредиторів в сумі 160565,10 грн.
заборгованості зі сплати фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій до
другої черги та в сумі 252222,15 грн.
штрафних санкцій - до шостої черги.

Крім того, ухвалою суду від 13.08.2013 року
було визнано грошові вимоги УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова в
розмірі 3469541,98 грн.

Загальна сума кредиторських вимог, що
заявлена УПФУ в Орджонікідзевському
районі м.Харкова до суду складає 3903705,24
грн. Судом розглянуто та визнано 3882329,23
грн., однак вимоги у розмірі 21376,01 грн.
судом не розглянуті та питання щодо них
не вирішено.

Таким чином, УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
звернулося до господарського суду
Харківської області із заявою про
винесення додаткової ухвали в порядку
ст. 88 Господарського процесуального
кодексу України до ухвали суду від
24.07.2014 року.

Згідно з приписами статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Тотожна за змістом правова норма
міститься і у Господарському
процесуальному кодексі України, а саме
ч. 2 ст. 4-1 визначає, що господарські суди
розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 88 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право за заявою
сторони, прокурора, який брав участь у
судовому процесі, або за своєю
ініціативою прийняти додаткове
рішення, ухвалу, якщо з якоїсь позовної
вимоги, яку було розглянуто в засіданні
господарського суду, не прийнято
рішення.

Заборгованість, яка була зазначена в
заяві кредитора від 12.02.2014 року
включала в себе заборгованість, яка
визнана за результатами попереднього
засідання та заборгованості зі сплати
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за грудень 2013 року в
сумі 3164,08 грн. (за списком №1) та в сумі
4045,53 грн. за (списком №2).

Матеріали справи свідчать, що судом
розглядалися вимоги пенсійного фонду в
сумі 7209,61 грн. заборгованості зі сплати
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за грудень 2013 року та
в сумі 14166,40 грн. заборгованості зі
сплати витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за січень та лютий 2014
року, проте рішення по ним не було
прийняте.

Отже, у суду першої інстанції були
наявні правові підстави для винесення
додаткової ухвали з розгляду
кредиторських вимог УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.Харкова в
розмірі 21376,01 грн.

Так, Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м.Харкова зазначає, що вищевказана сума
заборгованості ВАТ «Завод «Потенціал»
з 06.12.2013 року по лютий 2014 року
складається з:

- заборгованості зі сплати фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених відповідно до ч.2
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині пенсій
призначених відповідно до п. «б» - «з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (список №2) в сумі 11883,74
грн., яка підтверджується: розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за грудень місяць 2013
року в сумі 4045,53 грн.; розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за січень місяць 2014
року в сумі 3914,77 грн.; розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за лютий місяць 2014 року
в сумі 3923,44 грн.;

- заборгованості зі сплати фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених відповідно до ч.2
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині пенсій
призначених відповідно до п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (список №1) в сумі 9492,27
грн., яка підтверджується: розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за грудень місяць 2013
року в сумі 5164,08 грн.; розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за січень місяць 2014
року в сумі 5164,11 грн.; розрахунком
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за лютий місяць 2014 року
в сумі 5164,08 грн.

12.08.2014 року господарським судом
Харківської області винесено
оскаржувану додаткову ухвалу з
посиланням на те, що зазначені вимоги
не мають характеру поточних у
розумінні ст. 1 Закону України про
банкрутство, заявлені після введення
ліквідаційної процедури, під час якої
не виникає будь-яких нових зобов'язань,
що можуть бути заявлені в порядку ч. 1
ст. 23 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується із висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

За приписами пункту 1-1 Розділу X
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», викладеного
у новій редакції згідно з Законом
України від 22.12.2011 року N4212-VI, який
набрав чинності 18.01.2013 року, положення
цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою місцевого господарського
суду від 05.12.2013 року визнано банкрутом
ВАТ «Завод «Потенціал» та відкрито
ліквідаційну процедуру.

Враховуючи вимоги перехідних положень
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 22.12.2011 року, до спірних
правовідносин слід застосовувати
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 22.12.2011 року N4212-VI, який набрав
чинності 18.01.2013 року (далі - Закон
України про банкрутство).

За приписами ст. 2 Закону України про
банкрутство провадження у справах про
банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Цей Закон має пріоритет перед іншими
законодавчими актами України у
регулюванні відносин, пов'язаних з
банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Відповідно до статті 1 Закон України
про банкрутство кредитор - юридична або
фізична особа, а також органи доходів і
зборів та інші державні органи, які
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника;
поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Частиною 1 статті 38 Закону України про
банкрутство встановлено, що з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: господарська діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу
за виключенням укладення та виконання
договорів, що мають на меті захист
майна банкрута або забезпечення його
збереження (підтримання) у належному
стані, договорів оренди майна, яке
тимчасово не використовується, на
період до його продажу в процедурі
ліквідації тощо; строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав; у банкрута
не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що в ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута можуть
виникнути виключно у випадках, прямо
передбачених у цьому Законі, і порядок
їх виконання визначений спеціальним
Законом про банкрутство.

Нормами Закону України про банкрутство
встановлено, що в ліквідаційній
процедурі у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань, крім тих, які у
вигляді конкурсних вимог включені до
реєстру вимог кредиторів в порядку
статті 38 Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 8 статті 41 Закону
про банкрутство кошти, які надходять
при проведенні ліквідаційної
процедури, зараховуються на основний
рахунок боржника. З основного рахунка
здійснюються виплати кредиторам у
порядку черговості, визначеному цим
Законом. З основного рахунка банкрута
проводяться виплати кредиторам,
виплати поточних платежів та витрат,
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

За приписами частини 2 статті 41
вказаного Закону ліквідатор з дня
свого призначення здійснює, зокрема,
такі повноваження, як з дня визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури повідомляє
працівників банкрута про звільнення та
здійснює його відповідно до
законодавства України про працю.

У пункті 29 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
року N01-06/606/2013 «Про Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції Закону України від 22.12.2011
року N4212-VI)» визначено, що статтею 38
Закону передбачено наслідки визнання
боржника банкрутом. Зокрема, з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом у останнього не може
виникати додаткових зобов'язань, у тому
числі зі сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), крім витрат,
які безпосередньо пов'язані із
здійсненням ліквідаційної процедури.

Після оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом заяви з
грошовими вимогами, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
надсилаються кредиторами
безпосередньо до господарського суду.
Відповідно до Закону України «Про
судовий збір» такі заяви оплачуються
судовим збором.

Розгляд грошових вимог кредиторів у
ліквідаційній процедурі здійснюється
господарським судом в тому ж порядку,
що і грошових вимог, заявлених на
підставі статті 23 Закону. За
результатами розгляду грошових вимог
кредиторів господарським судом
затверджується реєстр вимог
кредиторів і формуються
представницькі органи кредиторів.

З наведених норм вбачається, що поточні
кредитори можуть звернутися в
ліквідаційну процедуру з грошовими
вимогами до банкрута, які виникли за
період після порушення провадження у
справі і до дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом.

Законами України врегульовано порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, шляхом введення
окремого виду збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Статтею 4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлена ставка збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Проте, при здійсненні процедури
банкрутства боржника (підприємства,
установи, організації) до
правовідносин, які виникли між ним та
іншими господарюючими суб'єктами,
юридичними або фізичними особами, а
також органами доходів і зборів та
іншими державними органами,
застосовується Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
який є спеціальним Законом та має
перевагу серед інших
нормативно-правових актів, в тому
числі, пов'язаних із застосуванням норм
податків і зборів.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
зазначає, що оскільки суми витрат на
виплату та доставку пенсій є окремим
видом збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування і підстава для
нарахування суми у розмірі 21376,01 грн.
виникла після прийняття постанови про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури, на
них розповсюджується положення ст. 38
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Вищого господарського суду
від 23.10.2013р. у справі №5021/1639/2011, від
28.05.2013р. у справі № 11/Б-1042(377/7-10) та від
18.09.2013р. у справі №6/108-09.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування ухвали суду першої
інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваної ухвали у даній справі, у
зв'язку з чим додаткову ухвалу
господарського суду Харківської
області від 12.08.2014 року у справі
№5023/1590/12 слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст.
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Додаткову ухвалу господарського суду
Харківської області від 12.08.2014 року по
справі №5023/1590/12 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Хачатрян В.С.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Шевель О.В.