ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 вересня 2014 року Справа № 917/1976/13

Вищий господарський суд України у
складі:

головуючого судді:Вовка
І.В.,суддів:Запорощенка М.Д.,
Мачульського Г.М., Мележик Н.І.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши заявуприватного
акціонерного товариства "Торговий дом
Астрон"про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 29.05.2014у
справі№ 917/1976/13за позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
Укрбудмаш"до:1) приватного акціонерного
товариства "Торговий дом Астрон", 2)
приватного підприємства "СПМК-9",третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідачів:приватне акціонерне
товариство "Коммунтранс"простягнення
259 440 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш"
звернулося до господарського суду
Полтавської області з позовом про
стягнення солідарно з приватного
акціонерного товариства "Торговий дом
Астрон" і приватного підприємства
"СПМК-9" 259 440 грн. безпідставно набутих
коштів.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 28.11.2013 у справі
№ 917/1976/13 провадження в частині вимог до
приватного підприємства "СПМК-9"
припинено на підставі пункту 11 статі 80
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України); у позові
про стягнення 259 440 грн. з приватного
акціонерного товариства "Торговий дом
Астрон" відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 29.05.2014,
рішення місцевого господарського суду
скасовано: стягнуто з відповідача-1 на
користь позивача 259 440 грн.; у позові до
відповідача-2 відмовлено.

Приватним акціонерним товариством
"Торговий дом Астрон" подано заяву про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 29.05.2014 у справі № 917/1976/13, в
якій заявник просить скасувати вказану
постанову Вищого господарського суду
України, постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014, а рішення суду першої інстанції
залишити в силі.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 21.06.2011
у справі № 39/290, від 14.01.2013 у справі №
6/5005/2719/2012, від 03.10.2012 у справі № 5006/16/54/2012
та на постанови Верховного Суду
України від 13.12.2010 у справі № 26/2, від
22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012, від 19.12.2011 у
справі № 7/114/10 мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України положень статті 1212
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає, що справа № 917/1976/13 не підлягає
допуску до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, або встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце у разі, коли суд
касаційної інстанції при розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Так у постанові від 29.05.2014 у справі №
917/1976/13, про перегляд якої просить
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
задоволення позову про стягнення з
відповідача-1 259 440 грн. як безпідставно
набутих. Вказаного висновку суд
касаційної інстанції дійшов з огляду
на встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи про те, що
договір поставки, за яким позивач
(продавець) поставив відповідачу-1
(покупцю) товар, був розірваний в
судовому порядку і підстава за якої
відповідач утримував залишок
несплаченої вартості товару відпала,
тобто покупець неправомірно та
безпідставно утримує спірні кошти і
має повернути їх продавцю.

Водночас у постанові від 21.06.2011 у справі
№ 39/290, на яку заявник посилається, суд
касаційної інстанції погодився з
судами першої та апеляційної інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову про стягнення з
відповідача перерахованих коштів,
оскільки вказана сума не є
безпідставно набутими коштами. Такого
висновку Вищий господарський суд
України дійшов з огляду на встановлені
обставини справи про те, що спірна сума
була перерахована позивачем
відповідачу на виконання
господарського зобов'язання з
попередньої оплати рахунку
відповідача для продажу йому
обладнання.

З постанови від 14.01.2013 у справі №
6/5005/2719/2012 також вбачається, що Вищий
господарський суд України погодився з
висновками місцевого та апеляційного
господарських судів щодо відсутності
підстав для задоволення позову про
зобов'язання відповідача повернути
позивачу безпідставно набуте майно, а
саме поставлений йому природний газ з
огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що спірні обсяги газу набуті
відповідачем на підставі укладеного з
постачальником договору, при цьому
позивач не є власником поставленого
газу.

У постанові від 03.10.2012 у справі №
5006/16/54/2012, на яку також посилається
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з тим, що позов про
стягнення з відповідача коштів як
безпідставно набутих не підлягає
задоволенню, оскільки зазначені кошти
отримані відповідачем як оплата
виконаних за договором робіт, а отже за
наявності правової підстави. Крім того,
суд касаційної інстанції зазначив, що
факт виявлення контролюючим органом
позивача завищення вартості
договірних робіт не впливає на умови
укладеного сторонами договору і не
може їх змінювати, проте є підставою
для притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому
порядку.

Таким чином, неоднакові правові
висновки, покладені в основу згаданих
постанов суду касаційної інстанції, не
можна розцінювати як ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки при їх
прийнятті суд касаційної інстанції
виходив з різних фактичних обставин
справи.

Крім того, до кола судових рішень, на
які може бути здійснене посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України, належать виключно рішення
суду касаційної інстанції, ухвалені в
порядку розгляду касаційної скарги на
рішення судів попередніх інстанцій, а
тому на постанови Верховного Суду
України від 13.12.2010 у справі № 26/2, від
22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012, від 19.12.2011 у
справі № 7/114/10 не може бути здійснене
посилання, оскільки останні прийнято
згідно з розділом ХІІ2 ГПК України, якою
встановлено порядок перегляду судових
рішень Верховним Судом України після
їх перегляду в касаційному порядку.

За таких обставин відсутні правові
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному акціонерному
товариству "Торговий дом Астрон" у
допуску справи № 917/1976/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддя:І.ВовкСудді:М.Запорощенко
Г.Мачульський Н.Мележик М.Черкащенко