ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 08» вересня 2014 р.
Справа №922/1911/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя
Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників:

позивача - Данченко А.С., за довіреністю
№1 від 13.07.2014 року;

відповідача - Кабанова М.В., за
довіреністю №63 від 19.06.2014 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Агродар», м.Харків (вх.№1966Х/2-7) на
рішення господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 року по
справі №922/1911/14,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Агродар», м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства
«Реал Банк», м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Державна податкова
інспекція у Київському районі
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, м.
Харків,

про стягнення 282354,00грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Агродар» звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Реал Банк» на користь
Державної податкової інспекції у
Київському районі міста Харкова
Головного управляння Міндоходів у
Харківській області грошових коштів у
сумі 282354,00 грн. в рахунок виконання
податкового зобов'язання ТОВ «Торговий
дім Агродар» по сплаті податку на
прибуток в бюджет за 2014 рік.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 року по
справі №922/1911/14 (суддя Жигалкін І. П.) в
позові відмовлено повністю.

Позивач - ТОВ «Торговий дім Агродар», з
вказаним рішенням господарського суду
першої інстанції не погодився та
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 року по
справі №922/1911/14 та прийняти нове, яким
позовні вимоги ТОВ «Торговий дім
Агродар» задовольнити у повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що висновок суду не
відповідає предмету спору та
обставинам справи, оскільки ТОВ «ТД
Агродар» в рамках даної справи жодних
вимог щодо зобов'язання ПАТ «Реал Банк»
по виконанню платіжних доручень про
перерахування коштів в сумі 282354,00 грн.
на підставі договору банківського
рахунку не висувало.

Не погоджується скаржник з висновком
суду першої інстанції про обрання
неналежного способу захисту
порушеного права. Апелянт вказує, що на
підставі норм Конституції України та
актів цивільного і господарського
законодавства слідує, що обраний ТОВ
«ТД Агродар» спосіб захисту свого
права шляхом стягнення з ПАТ «Реал
Банк» на користь третьої особи (ДПІ у
Київському районі м. Харкова) грошових
коштів, що належать позивачу не
суперечить вищевказаним актам
законодавства, а тому є законним
способом захисту цивільного права або
інтересу.

Також апелянт зазначає, що метою
стягнення грошових коштів у розмірі
282364,00 грн. з ПАТ «Реал Банк» на користь
ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області є
заміна кредитора, оскільки вказані
грошові кошти зобов'язано перевести
ПАТ «Реал Банк», а не ТОВ «ТД Агродар».
При цьому, в оскаржуваному рішенні суду
зазначено, що позивачем доведено
наявність заборгованості відповідача.
У зв'язку з цим, на думку апелянта,
фактично кредитором ПАТ «Реал Банк» є
ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області, а не
ТОВ «ТД Агродар». У зв'язку з
відсутністю договору між ПАТ «Реал
Банк» і ДПІ у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області щодо вказаних грошових коштів,
необхідним є рішення суду про
стягнення з ПАТ «Реал Банк» на користь
ДПІ у Київському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області
грошових коштів в сумі 282364,00 гри., щоб на
підставі даного рішення суду замінити
кредитора ПАТ «Реал Банк» - ТОВ «ТД
Агродар» на ДПІ у Київському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Агродар» прийнято до провадження
та призначено до розгляду.

Зазначена ухвала суду була направлена
Державній податковій інспекції у
Київському районі м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області рекомендованим листом 23.07.2014
року за адресою, зазначеною в
апеляційній скарзі і отримана нею
28.07.2014 року, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке долучено до
матеріалів справи. Однак, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача у
судове засідання не з'явилася, про
причини не з'явлення суд не повідомила.

Ухвалою суду від 23.07.2014 року суд
попереджав сторони, що у разі не
з'явлення їх представників у судове
засідання та не надання витребуваних
судом документів, справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами та за відсутністю
представників сторін. Таким чином,
враховуючи належне повідомлення
сторін, а також те, що явка тертьої
особи не була визнаня обов'язковою,
колегія суддів дійшла висновку про
можливість розгляду справи у даному
судовому засіданні за відсутності
представника третьої особи.

У судовому засіданні 08.09.2014 року
представник позивача підтримав доводи
та вимоги апеляційної скарги у повному
обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак пояснив, що проти позиції
скаржника заперечує та вважає
оскаржуване рішення суду першої
інстанції законним, обґрунтованим,
прийнятим при повному, всебічному,
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи, у зв'язку з чим просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
доводи викладені в апеляційній скарзі,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також повноту встановлених обставин
справи та відповідність їх наданим
доказам, заслухавши пояснення
представників сторін та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

30.09.2013 року між ТОВ «ТД Агродар» та ПАТ
«Реал Банк» було укладено договір
банківського рахунку №445/08-1/БТ,
відповідно до якого позивачу відкрито
рахунок №652.

Відповідно до п. 1.1. договору банк
відкриває клієнту поточний рахунок в
національній та іноземній валютах для
зберігання коштів клієнта і
зобов'язується здійснювати
розрахунково-касове обслуговування
клієнта за рахунками відповідно до
вимог чинного законодавства України,
банківських правил
(нормативно-правових актів
Національного банку України,
внутрішніх положень банку тощо) та умов
цього договору, а клієнт зобов'язується
своєчасно здійснювати оплату наданих
банком послуг, здійснювати операції за
рахунками відповідно до вимог чинного
законодавства України, банківських
правил та умов цього договору.

Згідно п. 2.1. договору клієнт здійснює
операції за рахунком на підставі
платіжних інструментів, включаючи
розрахунково-касові документи, які
передбачені чинним законодавством
України та банківськими правилами.

У відповідності до п.2.2. договору клієнт
надає розрахункові документи до банку
на паперових носіях або у вигляді
електронних розрахункових документів,
використовуючи програмно-технічні
комплекси «Банк-Клієнт».

Переказ та списання грошей з рахунка
клієнта здійснюється банком з
урахуванням залишку грошових коштів на
початок дня та поточних надходжень на
його рахунок протягом операційного дня
(п. 2.3 договору).

Розрахунково-касові документи банк
приймає та виконує в день їх
надходження за умови, що вони були
надані в період операційного часу та
оформлені у відповідності до вимог
законодавства України (п.2.4 договору).

Відповідно до п.2.6. договору обмеження
прав клієнта щодо розпорядження
грошовими коштами на рахунку не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках та в порядку,
передбаченому законодавством України.

Станом на 04.03.2014 року залишок коштів
позивача на його рахунку в банку
складав 2520354,41 грн., що підтверджується
банківською випискою по рахунку.

11.03.2014 року позивач на адресу банку
відповідно до умов договору надіслав
лист з проханням провести платіжне
доручення №249 від 11.03.2014 року про сплату
податку на прибуток в бюджет за 2014 рік у
сумі 282364,00 грн. Також, банку було надане
відповідне платіжне доручення №249 на
суму 282364,00 грн.

14.03.2014 року ТОВ «ТД «Агродар» звернувся
до ПАТ «Реал Банк» з заявою б/н, в якій
просив негайно провести платіжне
доручення №249 від 11.03.2014 року для сплати
податку на прибуток у бюджет за 2014 рік з
поточного рахунку №652 грошових
коштів у розмірі 282364,00 грн.

27.03.2014 року ТОВ «ТД «Агродар» направив
на адресу ПАТ «Реал Банк» лист б/н, в
якому просив провести платіжне
доручення №249 від 11.03.2014 року для сплати
податку на прибуток у бюджет за 2014 рік
грошових коштів у розмірі 282364,00 грн.

29.04.2014 року на адресу ТОВ «ТД Агродар»
від ДПІ у Київському районі м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області надійшла
податкова вимога №645-25 від 23.04.2014 року,
згідно якої станом на 22.04.2014 року сума
податкового боргу ТОВ «ТД Агродар» за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 282346,02 грн.

Матеріали справи свідчать, що банком
відповідне платіжне доручення
проведено не було, грошові кошти згідно
платіжного доручення №249 від 11.03.2014
року на користь ДПІ у Київському районі
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
перераховані не були.

Невиконання відповідачем вимоги ТОВ
«ТД Агродар» та не перерахування
грошових коштів на рахунок ДПІ у
Київському районі м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, на думку позивача, є
порушенням його прав та охоронюваних
законом інтересів, а також умов
укладеного договору між сторонами, що і
стало підставою для звернення до суду з
позовною заявою у даній справі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, посилався
на те, що позивачем невірно обрано
спосіб захисту порушеного права, а
також, враховуючи те, що відповідач -
ПАТ «Реал Банк» знаходиться у стані
ліквідації, переведення грошових
коштів з рахунку є неможливим, оскільки
такі дії свідчать про позачергове
задоволення кредиторських вимог, що
суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, постановою Правління
Національного банку України від 28.02.2014
року №109 у Публічному акціонерному
товаристві «Реал Банк» запроваджено
тимчасову адміністрацію строком на три
місяці з 03.03.2014 року до 02.06.2014 року При
цьому, Національним банком України
постановлено, що протягом дії
тимчасової адміністрації вкладники
ПАТ «Реал Банк» можуть отримати свої
кошти за договорами банківського
вкладу (депозиту), строк дії яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку. Виплати за
зазначеними договорами
здійснюватимуться в розмірі вкладу,
включаючи відсотки, нараховані на день
прийняття рішення Національним банком
України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних, але не
більше 200000 гривень.

Стаття 1 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
визначає, що цим Законом
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонд),
порядок виплати Фондом відшкодування
за вкладами, а також регулюються
відносини між Фондом, банками,
Національним банком України,
визначаються повноваження та функції
Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків. Відносини, що
виникають у зв'язку із створенням і
функціонуванням системи гарантування
вкладів фізичних осіб, виведенням
неплатоспроможних банків з ринку та
ліквідації банків, регулюються цим
Законом, іншими законами України,
нормативно-правовими актами Фонду та
Національного банку України.

Отже, норми наведеного закону
стосуються не лише вкладів фізичних
осіб, але і регулюють будь-які
відносини, які виникають у зв'язку із
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків, в тому
числі відносини з клієнтами фізичними
особами, юридичними особами, іншими
учасниками господарської діяльності
банку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» тимчасова адміністрація - це
процедура виведення банку з ринку, що
запроваджується Фондом стосовно
неплатоспроможного банку в порядку,
встановленому цим Законом

Згідно ст. 34 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» Фонд розпочинає процедуру
виведення неплатоспроможного банку з
ринку та здійснення тимчасової
адміністрації в банку на наступний
робочий день після офіційного
отримання рішення Національного банку
України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних.

Частина 2 названої статті визначає, що
не пізніше наступного робочого дня
після початку тимчасової
адміністрації Фонд розміщує
інформацію про запровадження
тимчасової адміністрації в банку на
своїй офіційній сторінці в мережі
Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів
публікує її в газетах «Урядовий кур'єр»
або «Голос України».

Позивач звернувся до відповідача з
вимогою про проведення платіжного
доручення №249 від 11.03.2014 року про сплату
податку на прибуток у бюджет за 2014 рік у
сумі 282364,00 грн., а також надав
відповідне платіжне доручення - 11.03.2014
року, тобто після запровадження
тимчасової адміністрації.

Частина 1 статті 1074 Цивільного кодексу
України встановлює, що обмеження прав
клієнта щодо розпоряджання грошовими
коштами, що знаходяться на його
рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також: у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 175
Господарського кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Стаття 1066 Цивільного кодексу України
встановлює, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами.

Відповідно до пункту 1.30 статті 1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» платіжне
доручення - розрахунковий документ,
який містить доручення платника банку,
здійснити переказ визначеної в ньому
суми коштів зі свого рахунка на рахунок
отримувача.

Згідно пункту 1.24 статті 1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» переказ
коштів - рух певної суми коштів з метою
її зарахування на рахунок отримувача
або видачі йому у готівковій формі.

Стаття 36 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
визначає правові наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації, зокрема, призупиняються
всі повноваження органів управління
банку (загальних зборів, спостережної
ради і правління (ради директорів) та
органів контролю (ревізійної комісії
та внутрішнього аудиту). Уповноважена
особа Фонду від імені Фонду набуває всі
повноваження органів управління банку
та органів контролю з дня початку
тимчасової адміністрації і до її
припинення.

Частина 5 названої статті Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» встановлює, що
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється: задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку;
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладання арешту на кошти та
майно банку; нарахування неустойки
(штрафу, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого Законом України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб».

Також, ч. 6 ст. 36 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» визначає, що обмеження,
встановлене пунктом 1 частини п'ятої
цієї статті, не поширюється на
зобов'язання банку щодо:

- виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом,
в національній валюті України. Вклади в
іноземній валюті перераховуються в
національну валюту України за
офіційним курсом гривні, встановленим
Національним банком України до
іноземних валют на день початку
процедури виведення Фондом банку з
ринку та здійснення тимчасової
адміністрації відповідно до цієї
статті;

- витрат, пов'язаних із забезпеченням
його господарської діяльності
відповідно до частини четвертої цієї
статті;

- виплати заробітної плати, авторської
винагороди, відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю
працівників банку;

- виплати аліментів, пенсій, стипендій,
інших соціальних, державних виплат,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, ушкодженням здоров'я або
смертю, тощо;

- здійснення операцій з переказу коштів
фізичних та юридичних осіб, що надійшли
на їхні рахунки, починаючи з наступного
дня після запровадження процедури
тимчасової адміністрації;

- здійснення купівлі-продажу валюти
фізичними та юридичними особами для
погашення ними зобов'язань за
кредитними договорами, виконання
вимог, встановлених законодавством,
для обов'язкового продажу валюти.

Тобто, відповідач не в змозі виконати
зобов'язання щодо перерахуванню коштів
згідно платіжного доручення №249 від
11.03.2014 року, у зв'язку із тим, що
запроваджено тимчасову адміністрацію,
наслідки запровадження якої
поширюються на правовідносини, які
склалися між позивачем та відповідачем
і виключають можливість вчинення дій
по перерахування грошових коштів на
користь третьої особи, яка не перебуває
у правовідносинах із банком.

Крім того, запровадження у банку
тимчасової адміністрації, що зумовлює
обмеження (зупинення) виконання банком
зобов'язань перед вкладниками банку,
які є його кредиторами, у тому числі і
перед позивачем, не тільки
унеможливлює виконання відповідачем
платіжних документів позивача, а й
унеможливлює вчинення дій направлених
на повернення грошових коштів
позивачу, які знаходяться на його
рахунку.

На рахунку позивача, відкритому у ПАТ
«Реал Банк» (відповідач по справі)
наявні грошові кошти і в силу приписів
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», а
також обставин щодо запровадження
тимчасом адміністрації, позивач є
кредитором банку.

Стаття 2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» визначає, що
кредитором банку є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Скаржник у апеляційній скарзі вказує,
що метою стягнення грошових коштів у
розмірі 282364,00 грн. з ПАТ «Реал Банк» на
користь ДПІ у Київському районі
м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області є заміна кредитора.

Отже, за змістом апеляційної скарги
вбачається, що апелянт самостійно
визнає себе кредитором ПАТ «Реал Банк»
- відповідача по справі. Колегія суддів
вважає, що переведення грошових коштів
з рахунку кредитора банку на інший
рахунок третьої особи у цьому банку,
або у іншому банку може, в даному
випадку, з урахуванням обставин справи,
розцінюватися та свідчити як погашення
вимог кредитора всупереч
встановленого порядку погашення
кредиторських вимог.

Крім того, колегія суддів відхиляє
доводи апелянта щодо заміни кредитора,
оскільки, така правова дія провадиться
за інших підстав та в іншому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою Правління Національного
банку України від 21.05.2014 року №295 «Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Реал Банк» постановлено
відкликати банківську ліцензію та
ліквідувати ПАТ «Реал Банк» з 21.05.2014
року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21.05.2014 року №34 уповноваженою особою на
ліквідацію ПАТ «Реал Банк» призначено
Кравченко В.В.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» з дня призначення уповноваженої
особи Фонду на ліквідацію:
припиняються всі повноваження органів
управління банку (загальних зборів,
спостережної ради і правління (ради
директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;
банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси; строк виконання
всіх грошових зобов'язань банку та
зобов'язання щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав;
припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку; відомості
про фінансове становище банку
перестають бути конфіденційними чи
становити банківську таємницю;
укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону; втрачають чинність
публічні обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» вимоги за
зобов'язаннями банку, що виникли під
час проведення ліквідації, можуть
пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Під час здійснення ліквідації у банку
не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Статтею 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
передбачено, що кошти, одержані в
результаті ліквідації та реалізації
майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у такій
черговості: зобов'язання, що виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо
заробітної плати, що виникли із
зобов'язань банку перед працівниками
до прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку; вимоги Фонду, що виникли у
випадках, визначених цим Законом, у
тому числі щодо повернення цільової
позики банку, наданої протягом
здійснення тимчасової адміністрації з
метою забезпечення виплат відповідно
до пункту 1 частини шостої статті 36
цього Закону та щодо покриття витрат
Фонду, передбачених у пункті 17 частини
п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги
вкладників - фізичних осіб у частині, що
перевищує суму, виплачену Фондом;
вимоги Національного банку України, що
виникли в результаті зниження вартості
застави, наданої для забезпечення
кредитів рефінансування; вимоги
фізичних осіб, платежі яких або платежі
на ім'я яких заблоковано (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності); інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом; вимоги за
субординованим боргом.

Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
встановлено певний порядок погашення
вимог кредиторів, в період здійснення
ліквідаційної процедури банка, у
зв'язку з чим виконання платіжних
доручень про перерахування коштів на
підставі договору банківського
рахунку є неможливим, оскільки це
фактично є погашенням вимог кредитора
в порушення порядку, встановленого
Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
який не припускає задоволення вимог
окремих кредиторів у індивідуальному
порядку поза межами ліквідаційної
процедури.

Таким чином, у будь-якому випадку, в
період здійснення ліквідаційної
процедури ПАТ «Реал Банк» задоволення
вимог позивача має здійснюватись у
порядку задоволення вимог кредиторів
до банку та черговості, передбачених
статтею 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», у
зв'язку з чим суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог, які фактично можливо
розцінити як погашення вимог кредитора
в порушення порядку статті 52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», що не припускає
задоволення вимог окремих кредиторів
поза межами ліквідаційної процедури.

Крім того, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про неналежне обрання
способу захисту порушеного права,
передбачених ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України, оскільки відповідно до ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Вимога про стягнення з відповідача на
користь іншої особи, яка не є стороною
по справі не може свідчити про те, що
позивач звернувся до суду за захистом
саме свого порушеного права і такі дії
у розумінні ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України не можуть свідчити про
належний спосіб захисту права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення у даній справі, у
зв'язку з чим рішення господарського
суду Харківської області від 01.07.2014
року по справі №922/1911/14 слід залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, витрати апелянта по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Агродар» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 року по
справі №922/1911/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Хачатрян В.С.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Шевель О.В.