ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.Справа № 922/2852/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк
Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Євроінвестстрой", м.
Донецьк до ДП "Південна Залізниця" м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Костенко В.Л., за дов.

відповідача - Гуцул Т.М., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ
"Євроінвестстрой" про стягнення з ДП
"Південна Залізниця" загальної суми
заборгованості у розмірі 413 975,75 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
їх задовольнити, надав витребувані
ухвалою суду документи.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги просить
задовольнити частково з урахуванням
оплаченої відповідачем суми у розмірі
200000,00 грн. (платіжне доручення №403 від
31.07.2014 року), крім того звернувся до суду
з клопотанням про зменшення розміру
штрафних санкцій.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

Між, ТОВ «Євроінвестстрой»
(Постачальник, позивач по справі) та ДП
«Південна залізниця» (Покупець,
відповідач по справі) було укладено
договір поставки № П/ДН-2-131491/НЮ від
09.08.2013 року (далі - Договір) з
Специфікаціями на поставку продукції -
комплект сценічного світлового
обладнання (в асортименті).

Пунктом 5.1. Договору зазначено, що
Постачальник здійснює поставку Товару
на умовах DDP. Товар поставляється за
рахунок та транспортом Постачальника
на склад Покупця за адресою: Україна,
61052, м. Харків, вул. Котлова, 83-А
(отримувач: відокремлений підрозділ
«Центральний Будинок науки і техніки
Харківської дирекції залізничних
перевезень» державного підприємства
«Південна залізниця») в кінцевому
пункті отримання Товару (згідно
ІНКОТЕРМС 2010).

Пунктом 5.5. Договору, Датою поставки
Товару (або кожної партії ТОВАРУ)
вважається дата підписання Покупцем,
або його уповноваженим представником
акту прийому-передачі товару, який
готується ПОСТАЧАЛЬНИКОМ та надається
разом з товаром Покупцю.

Відповідно п.6.1. Договору,
підтвердженням про одержання товару
Покупцем є акт прийому-передачі Товару,
підписаний уповноваженими
представниками Сторін.

Пунктом 7.3. Договору передбачено, що
загальна сума по Договору складає 398 484
грн. 00 коп. (з ПДВ).

Пунктом 12.1. Договору встановлений
термін дії Договору до 31.12.2013 року, а в
частині розрахунків - до повного
виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов закріплених Договором,
а також Специфікацією № 1 до Договору,
01.10.2013 року позивач відвантажив на
адресу відповідача комплект
сценічного світлового обладнання:

- на суму 346 723,20 грн., що підтверджується
видатковою накладною № 714

від 01.10.2013 року, яка підписана обома
сторонами з печатками (копія
міститься в матеріалах справи);

- на суму 51 760,80 грн. позивач здійснив
демонтаж/монтаж обладнання, що

підтверджується Актом надання послуг
№ 784 від 01.10.2013 року, який підписаний
обома сторонами з печатками (копія
міститься в матеріалах справи).

На підтвердження виконання усіх умов
Договору, сторонами був підписаний Акт
прийому - передачі Товару № 714 від 01.10.2013
року на загальну суму 398 484,00 грн. (копія
міститься в матеріалах справи).

Разом з актом надання послуг та
видатковою накладною на поставку
товару були надані відповідні рахунки
на оплату.

Згідно п.8.3. Договору ПОКУПЕЦЬ оплачує
ПОСТАЧАЛЬНИКУ ТОВАР протягом 45
банківських днів з дати підписання
Сторонами акту приймання - передачі на
кожну партію Товару.

Акт приймання - передачі підписаний
01.10.2013 року, тому відповідач повинний
був оплатити поставлений товар до
03.12.2013 року відповідно до умов Договору.

Проте, всупереч умовам Договору
відповідач не сплатив позивачу суму в
розмірі 398 484,00 грн. на дату подання цієї
позовної заяви.

З метою врегулювання даного спору,
позивач направляв на адресу
відповідача претензію від 07.05.2014р №
91/5-2014 (копія міститься в матеріалах
справи), але останній залишив її без
відповіді та задоволення.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України, згідно з якою за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в
процесу розгляду справи, відповідач
частково сплатив суму основного боргу
у розмірі 200 000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№403 від 31.07.2014 року.

Відповідно до пункту 1.1. ст. 80 ГПК
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи, що відповідач частково
сплатив суму основного боргу у розмірі
200 000,00 грн., в зв'язку з чим суд припиняє
провадження у справі в цій частині.

Відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, в зв'язку
з чим позовні вимоги позивача в сумі 198
484,00 грн., суд вважає обґрунтованими та
такими, що підтверджуються наданими
суду доказами та підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 9.3. Договору встановлено, що
ПОКУПЕЦЬ за даним договором несе
наступну відповідальність: за
несвоєчасну оплату ТОВАРУ ПОКУПЕЦЬ
сплачує ПОСТАЧАЛЬНИКУ пеню в розмірі
облікової ставки НБУ, що діяла за
період, за який нараховується пеня за
кожний день прострочення від суми
неоплаченої вартості ТОВАРУ.

Перевіривши нарахування пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань у розмірі 15 491,75 грн., суд
приходить до висновку, що наданий
позивачем розрахунок суперечить
вимогам чинного законодавства,
виходячи з вищевикладеного, сума пені
за період з 04.12.2013 року по 04.06.2014 складає
14656,57 грн.

Крім того, відповідач звернувся до суду
з заявою про зменшення суми штрафних
санкцій, посилаючись на те, що
нараховані штрафні санкції за
неналежне виконання умов Договору
надмірно великі та приймаючи до уваги
скрутне фінансове становище
відповідача, в зв'язку з чим просить суд
зменшити розмір пені до 1000,00 грн.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України, у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе частково задовольнити заяву
відповідача про зменшення суми
штрафних санкцій та зменшити розмір
пені до 50%, в зв'язку з чим стягненню
підлягає сума пені у розмірі 7 328,28 грн.,
в частині стягнення пені в сумі 7 328,29
грн. суд відмовляє.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог..

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, п.1.1. ст. 80, 82-85 ГПК
України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Південна залізниця» (Код ;
місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул.
Червоноармійська, 7, р/р 2 в ХФ АБ
«Експрес Банк», МФО 350716) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євроінвестстрой»
(, місцезнаходження: 83044,
м. Донецьк, вул. Комуністична, 4; п/р №
2300 в AT "УкрСиббанк", м.Харків, МФО
351005) суму основного боргу у розмірі 198
484,00 грн., пеню в сумі 7 328,28 грн., судовий
збір в сумі 8 262,81 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення суми основного
боргу у розмірі 200 000,00 грн. - припинити
провадження у справі на підставі п.1.1.
ст. 80 ГПК України.

В частині стягнення пені в сумі 7 328,29
грн. - відмовити.

Повне рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/2852/14