ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року Справа № 904/2440/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А. суддів
Данилової М.В., Данилової
Т.Б.перевіривши матеріали касаційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 у справі № 904/2440/14 Господарського
суду Дніпропетровської області за
позовомПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"до
Нікопольського комунального
підприємства
"Нікопольтеплоенерго"простягнення 16 606
285, 69 грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачане з'явився - -
відповідачаШлаган М.М.

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Нікопольського комунального
підприємства "Нікопольтеплоенерго", в
якій просило суд стягнути з
відповідача на свою користь 16 606 285, 69
грн., яких: 15 222 980, 32 грн. основного боргу,
891 577, 78 грн. пені, 321 965, 90 грн. 3 % річних , 166
761, 68 грн. інфляційних втрат та судові
витрати.

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 05.06.2014
(суддя Кармазіна Л.П.), залишеним без
змін постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 (головуючий Величко Н.Л., судді:
Іванова О.Г., Подобєд І.М.) у справі №
904/2440/14 позов задоволено частково.
Стягнуто з Нікопольського
комунального підприємства
"Нікопольтеплоенерго" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 15 222 980 грн. 32 коп. -
основного боргу, 623 348 грн. 31 коп. - пені,
суму 166 761 грн. 68коп.- інфляційних втрат,
321 965 грн. 90 коп. - 3% річних та 73 080грн. 00
коп. - судового збору. В решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись частково із
зазначеними судовими рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить їх
скасувати в частині зменшення розміру
пені на 267 149, 27 грн. В цій частині
касатор просить суд прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Нікопольське комунальне підприємство
"Нікопольтеплоенерго" не скористалось
правом, наданим статтею 1112
Господарського процесуального кодексу
України, не надіслало відзив на
касаційну скаргу, що в силу положень
зазначеної статті не перешкоджає
перегляду судового акту, що
оскаржується.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" не реалізувало
процесуальне право на участь у
судовому засіданні суду касаційної
інстанції, хоча про час та місце його
проведення було повідомлено належним
чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21.12.2012 між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавцем; позивачем) та Нікопольським
комунальним підприємством
"Нікопольтеплоенерго" (покупцем;
відповідачем) укладено договір
№ 13/2302-ТЕ-3/ПТ купівлі-продажу
природного газу, за умовами якого,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, завезений на територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей газ на умовах
цього договору (а.с.9-14)

Пунктом 6.1. договору передбачено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Судами попередніх інстанцій на
підставі сукупності поданих до
матеріалів справи доказів встановлено,
що на виконання умов договору, протягом
січня 2013 року по квітень 2013 року та з
жовтня по грудень 2013 року позивач
поставив відповідачу природний газ
обсягом 12 797, 915 тис. куб. м. на загальну
суму 17 755 030, 32 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу, які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками (а.с.15-21).

Як вбачається з матеріалів справи, спір
виник у зв'язку з тим, що відповідач, за
посиланням позивача, не повністю
розрахувався за отриманий природний
газ, що стало підставою для звернення
позивача до суду з позовом про
стягнення заборгованості, інфляційних
втрат, трьох відсотків річних та пені.

У відзиві на позовну заяву (а.с.63-64)
відповідач визнав заборгованість
перед позивачем на суму 15 222 980, 32 грн., і
послався на скрутне фінансове
становище та неприбутковість
підприємства, у зв'язку з чим, просив
суд зменшити розмір заявленої до
стягнення пені на 70 %.

На підставі поданих до матеріалів
справи доказів, судами попередніх
інстанцій встановлено, що відповідач
сплатив позивачу 1 532 050, 00 грн., в рахунок
погашення основного боргу за отриманий
природний газ. При цьому, фактична
заборгованість відповідача на час
вирішення спору місцевим
господарським судом склала 15 222 980, 32
грн., що не заперечується відповідачем.

Зазначені обставини в установленому
законом порядку не спростовані.

З урахуванням наведених обставин,
рішеннями судів попередніх інстанцій
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
вказану суму основного боргу, 166 761 грн.
68 коп. інфляційних втрат, 321 965 грн. 90 коп.
- 3% річних та судові витрати.

Судові рішення в зазначеній частині не
оскаржуються.

Підставою для часткового задоволення
позову в частині стягнення пені став
висновок судів попередніх інстанцій
про неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань щодо своєчасної
та повної оплати поставленого
природного газу. За розрахунками судів,
у позивача виникло право на
нарахування та стягнення з відповідача
890 497, 58 грн. пені.

Згідно з частиною третьою статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 233
Господарського кодексу України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно пункту третього статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право, зокрема, зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

В пункті 3.17.4. своєї постанови "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
пленум Вищого господарського суду
України роз'яснив, що вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

З наведеного випливає, що зменшення
розміру заявленої до стягнення пені є
правом суду, який, оцінивши надані
сторонами докази та обставини справи у
їх сукупності, на власний розсуд
вирішує питання про наявність або
відсутність у кожному конкретному
випадку обставин, за яких можливе
зменшення пені.

Скориставшись своїм правом на
зменшення розміру пені, місцевий
господарський суд врахував зазначені
вимоги, в т.ч. матеріальні інтереси
сторін та зменшив розмір належної до
стягнення пені з 890 497, 58 грн. до 623 348, 31
грн.

Колегія вважає зазначені висновки
правильними та достатньо
обґрунтованими.

Відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.
Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що судами попередніх
інстанцій дана належна правова оцінка
усім обставинам справи, норми
матеріального та процесуального права
застосовані вірно і передбачені
законом підстави для зміни або
скасування судових рішень, відсутні.

Доводи, що викладені в касаційній
скарзі пов'язані з вирішенням питання
про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими і фактично зводяться до
необхідності надання нової оцінки
доказів по справі, що виходить за межі
повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 у справі № 904/2440/14 залишити без
змін.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова