ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р.Справа № 922/370/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання
Карчевської Д.Л.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, с. Циркуни до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
м. Харків про стягнення 31 720,51 грн. за
участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, довіреність 1-Н від
10.12.2013 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, с.
Циркуни (позивач) звернувся до
господарського суду із позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.
Харків (відповідача) заборгованість у
розмірі 25 376,41 грн. та штраф у розмірі 6
344,10 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки
№КИ-003964 від 01.04.2013 р. Позивач також
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просить суд позов
задовольнити. Через канцелярію суду
подав заяву вх.№6137 від 20.02.2014 р. про
долучення до матеріалів справи копій
витягів з ЄДРПОУ стосовно позивача та
відповідача, які долучено судом до
матеріалів справи.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судове
засідання свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
судом документів до суду не подав.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
оцінивши надані позивачем докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.

01.04.2013 р. між позивачем (постачальник) та
відповідачем (покупець) було укладено
договір поставки №КИ-003964 (надалі -
договір), за умовами якого позивач
зобов'язався здійснити передачу у
власність відповідача товару партіями
(партією визнається кількість товару,
відпущеної згідно накладної), а
відповідач зобов'язався прийняти товар
та своєчасно здійснити його оплату на
умовах цього договору.

Згідно з п.1.2. договору асортимент
(номенклатура), кількість і ціна
вказуються у видаткових накладних
та/або інших товаросупровідних
документах на товар (далі -накладна).
Підписана сторонами накладна
являється частиною цього договору і
засвідчує факт узгодження згоди між
сторонами відносно конкретного
асортимента (номенклатури) товару, його
кількості та ціни (як за одиницю
продукції так і партії в цілому).
Загальною сумою договору являється
сумарна вартість відпущеного товару.

Відповідно до п.7.4. договір набуває
чинності з моменту його підписання
сторонами і діє до 31.12.2016 р.

Відповідно до статті 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Як свідчать надані позивачем та
досліджені судом матеріали справи,
позивач виконав свої договірні
зобов'язання належним чином, поставив
відповідачу товар на загальну суму 25
376,41 грн., що підтверджується підписаною
з боку відповідача
товарно-транспортною накладною
№КН-127532 від 15.10.2013 р. (а.с.11).

Згідно з частиною 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За умовами п.3.2. договору відповідач
оплачує товар не пізніше 7 (сьомого)
календарного дня, починаючи з дати
приймання товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач товар отримав, але в
порушення п.3.2. договору свої
зобов'язання з оплати товару та наданих
послуг не здійснив.

Позивач надіслав відповідачеві
претензію №10/13 від 05.12.2013 р. (а.с. 12), в
якій просив відповідача негайно
повернути заборгованість в розмірі 25
376,41 грн. У відповіді на претензію від
06.12.2013 р. б/н (а.с.13) відповідач визнав
суму заборгованості в розмірі 25 376,41
грн. та гарантував сплатити
заборгованість.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем з оплати товару за
договором поставки в розмірі 25 376,41 грн.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З огляду на вищевикладені обставини,
норми закону і на те, що суму
заборгованості відповідачем не
спростовано і не погашено у повному
обсязі, суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 25 376,41 грн.
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач нарахував та
пред'явив до стягнення з відповідача
штраф в розмірі 6 344,10 грн.

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежне виконаного зобов'язання.

Пунктом 5.1. договору передбачена
відповідальність відповідача за
прострочення оплати товару, згідно з
якою відповідач зобов'язаний сплатити
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочення, а за
прострочення понад 3-х місяців
додатково стягується штраф в розмірі 25%
від суми заборгованості.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем штрафу в розмірі
6 344,10 грн. (25% від суми основного
боргу - 25 376,41 грн.), суд дійшов висновку
про те, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства України, умовам договору
та відповідає наданому позивачем
розрахунку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
193 Господарського кодексу України, ст.
ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 629, 692, 712
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, п/р НОМЕР_3 в ПАТ УСБ, МФО
300023) заборгованість в розмірі 25 376,41
грн., штраф в розмірі 6 344,10 грн. та
судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 21.02.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко