ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.09.14р. Справа № 904/1131/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"ЕВЕРЕСТ", м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ",
м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 340 401,21 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Протасов С.В., довіреність
від 07.03.2014 року, представник;

від відповідача: Кузниченко Д.Л.,
довіреність № 182 від 01.11.2013 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"ЕВЕРЕСТ" звернулось до господарського
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" про стягнення
заборгованості у загальному розмірі 340
401,21 грн., який складається з сум: 308 679,00
грн. - основний борг, 25 876,39 грн. - пеня, 5
845,82 грн. - 3% річні.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача судові витрати по оплаті
юридичних послуг адвоката у розмірі 30
000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТП ІНВЕСТПРОМ"
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" (Покупець) Договору № 322
поставки товару від 27.02.2012р., позивачем
передано у власність відповідачу
продукцію матеріально - технічного
призначення на загальну суму 308 679,00 грн.
Відповідачем прийнято продукцію, але у
встановлений договором термін оплату
за поставлену продукцію не здійснено.

На підставі Договору факторингу № 3 від
10.12.2013р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"ЕВЕРЕСТ" (Фактор) передано за плату
грошові кошти в розпорядження
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТП ІНВЕСТПРОМ"
(Клієнт), а останнім відступлено
Факторові своє право грошової вимоги,
що виникло у клієнта за Договором № 322
поставки товару від 27.02.2012р.

Враховуючи, що вартість отриманого
товару до цього часу не сплачено
позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість у загальному розмірі 340
401,21 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014р.
у даній справі зупинено провадження у
справі № 904/1131/14 до вирішення спору
по справі № 904/2743/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ",
м. Нікополь, Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТП ІНВЕСТПРОМ", м.
Дніпропетровськ, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ",
м. Київ про визнання договору
факторингу недійсним. Сторони
зобов'язано повідомити господарський
суд Дніпропетровської області про
результати вирішення спору по справі №
904/2743/14.

05.08.20914р. до господарського суду
представником позивача подано заяву,
відповідно до якої позивач просить
поновити провадження у даній справі у
зв'язку з вирішенням спору по справі
№ 904/2743/14. Викладене підтверджено
поданою копією постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарького суду від 24.07.2014р. по
справі № 904/2743/14.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.08.2014р.
о провадження у справі № 904/1131/14
поновлено з 16.09.2014р.

Відповідач позов не визнає, просить
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачем було
заявлено клопотання про відкладення
судового засідання з підстав розгляду
касаційної скарги на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014р. по
справі № 904/2743/14, яке судом відхилено з
огляду на те, що постанова апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, а також у зв'язку із
закінченням строків розгляду справи.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТП ІНВЕСТПРОМ"
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" (Покупець) укладений Договір
№ 322 поставки товару від 27.02.2012р.,
відповідно до п.1.1. якого на умовах,
викладених у розділах даного договору,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
продукцію матеріально - технічного
призначення (далі - Товар).
Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови та строки поставки товару
зазначені в Специфікаціях, оформлених
у вигляді додатків до даного Договору,
що є невід'ємною його частиною.

Згідно з п.2.1. договору ціна товару, що
поставляється за даним договором,
визначається в гривнях і зазначена в
специфікація, доданих до даного
договору.

Згідно специфікації № 3 загальна
вартість товару, зазначеного в
специфікації, складає 282 307,50 (двісті
вісімдесят дві тисячі триста сім грн.. 50
коп.) без ПДВ, крім того ПДВ - 56 461,50
грн. Сума з ПДВ складає 338 769,00 грн.

Згідно з п.3.1. договору товар за даним
договором поставляється партіями на
умовах та в строки, узгоджені сторонами
в специфікаціях до даного договору.

Згідно з п.3.3. договору поставки разом з
товаром постачальник передає покупцю
наступні товаросупроводжувальні
документи:

- рахунок - фактуру;

- товарну накладну;

- товарно-транспортну накладну;

- податкову накладну;

- сертифікат якості виробника.

Як вбачається з наданих до справи
доказів, - видаткових накладних
(а.с.10,11,13, 14,16,17) Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТП ІНВЕСТПРОМ"
поставив товар Товариству з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
на загальну суму 308 679,00 грн.

Товар був прийнятий відповідачем на
підставі довіреностей на отримання
товаро - матеріальних цінностей
(а.с.12,15,18) без будь-яких зауважень в
повному обсязі, без претензій, що
підтверджено підписом повноважного
представника відповідача на
видаткових накладних, скріпленим
печаткою товариства.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно специфікації № 3 розрахунки
здійснюються покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок постачальника на наступних
умовах: позиція - 100% вартості партії
товару перераховується протягом 80-ти
календарних днів з моменту поставки
товару та надання постачальником
документів, зазначених в п.3.3. договору.

У встановлений договором термін
відповідач за поставлений товар не
розрахувався.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"ЕВЕРЕСТ" (Фактор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ТП
ІНВЕСТПРОМ" (Клієнт) укладений Договір
факторингу № 3 від 10.12.2013р.

Відповідачем зазначений договір
визнавався недійсним в судовому
порядку.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014р. по справі № 904/2743/14 рішення
господарського суду
Дніпропетровської області від 11.06.2014
року по справі №904/2743/14, - скасувано. В
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" до відповідача-1: Товариства
з обмеженою відповідальністю "ТП
ІНВЕСТПРОМ", відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ"
про визнання договору факторингу
недійсним - відмовлено.

Отже, Договір факторингу № 3 від 10.12.2013р.
є діючим та укладении відповідно до
вимог діючого законодавства.

Згідно ст.1077 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором. Зобов'язання фактора за
договором факторингу може передбачати
надання клієнтові послуг, пов'язаних із
грошовою вимогою, право якої він
відступає.

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав (наявна вимога), а також право
вимоги, яке виникне в майбутньому
(майбутня вимога).

Відповідно до п.1.1. договору, в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
фактор передає грошові кошти в
розпорядження клієнта за плату (далі -
„винагорода Фактора"), а клієнт
відступає факторові своє право
грошової вимоги, що виникло у клієнт а
на підставі вказаного вище договору
поставки.

Зобов'язання клієнта перед боржником
за договором поставки, які полягають у
поставці товару відповідно до умов
договору поставки, на момент укладення
цього договору Клієнтом виконані
повністю.

Відповідно до п.1.3. договору, фактор
займає місце клієнта як кредитора у
всіх зобов'язаннях, що виникли із
вищезазначеного Основного договору
відносно всіх прав клієнта, у тому
числі права одержання від боржника сум
основного боргу, відсотків, неустойок,
штрафу, пень, відшкодування збитків та
інфляційних витрат тощо в повному
обсязі.

Згідно ч.3 ст.1079 ЦК України фактором
може бути банк або інша фінансова
установа, яка відповідно до закону має
право здійснювати факторингові
операції.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач був зареєстрований як
фінансова компанія відповідно до
розпорядження Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг № 415 від
19.11.2013р. за реєстраційним номером №
13102918.

Відповідно до п.1.4. договору, клієнт
відступив фактору, а фактор прийняв всі
права грошової вимоги до боржника за
зобов'язаннями зі сплати всіх боргів та
сум інфляційної різниці по договору
поставки, строк платежу за якими
настав, а також строк виконання яких
настане в майбутньому (майбутня
вимога).

Відповідно до п.1.5. договору,
характеристика права грошової вимоги,
переданого фактору клієнтом за цим
договором:

Загальна сума боргу 308679,00 (триста вісім
тисяч шістсот сімдесят дев'ять грн. 00
коп.), у тому числі:

а) сума основного боргу - 308679,00 (триста
вісім тисяч шістсот сімдесят дев'ять
грн. 00 коп.);

б) сума відсотків (за комерційний
кредит) - всі суми відсотків,
нарахованих за договором поставки
відповідно до чинного законодавства
України;

в) сума неустойки - всі суми неустойки,
нарахованих за договором поставки
відповідно до чинного законодавства
України;

г) усі інші суми права грошової вимоги
до Боржника, що виникли на підставі
договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТП ІНВЕСТПРОМ" було
надіслано відповідачу повідомлення
про виконання грошових зобов'язань за
Договором № 322 поставки товару від
27.02.2012р. вих. № 10/12-01 від 10.12.2013р.), що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та фіскальним чеком (а.с.22).

Однак, станом на момент звернення
позивача з позовом до суду зобов'язання
за договором поставки відповідачем
виконано не було.

Позивач, на правах, що випливають із
договору факторингу, просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі поставленого, але
неоплаченого товару на загальну суму 308
679,00 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає цю вимогу позивача
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Статтею 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та
три проценти річних від простроченої
суми.

У зв'язку з простроченням виконання
грошового зобов'язання, позивач
просить на підставі ст. 625 ЦК України
стягнути з відповідача за період з
05.05.2013р. по 03.02.2014р. 3% річних у розмірі 5
845,82 грн.

При перевірці зробленого позивачем
розрахунку 3% річних, судом порушень в
їх нарахуванні не виявлено, у зв'язку з
чим ця вимога позивача підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантiєю,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.7.5. договору поставки, у
випадку несвоєчасного здійснення
розрахунків за даним договором
покупець виплачує постачальнику пеню у
розмірі, що не перевищує подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від неоплаченої суми
за кожен день прострочення .

Згідно ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Позивачем за несвоєчасне виконання
договірних зобов'язань нарахована пеня
за період прострочення з 05.05.2013р. по
03.02.2014р. у загальному розмірі 25 876,39 грн.
(розрахунок (а.с.23)).

Разом з тим, пунктом 6 ст.232 ГК
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання, мало бути
виконано.

Відтак, нарахування позивачем пені за
період прострочення з 05.05.2013р. по
03.02.2014р.. є таким, що суперечить вимогам
п.6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, пеня повинна бути
нарахована за період з 05.05.2013р. по
03.11.2013р. та складати загальний розмір 20
245,12 грн.

Отже, вимога позивача в частині
стягнення пені підлягає задоволенню у
розмірі визначеному судом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення боргу підлягає задоволенню
частково у наступних сумах: 308 679,00
грн. - основний борг, 20 245,12 грн. - пеня, 5
845,82 грн. - 3% річні, а всього: 334 769,94 грн.

Що стосується витрат на послуги
адвоката, то вони підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Послуги адвокатом за цією справою
надавались згідно Договору про надання
правової допомоги адвокатом № 0911 від
09.01.2014р., укладеного між адвокатом
ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"ЕВЕРЕСТ".

Відповідно до ч.3 ст.48 ГПК України
витрати, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються в
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність". Дія вказаного Закону
поширюється тільки на осіб, які є
адвокатами.

Правила адвокатської етики,
затверджені Вищою кваліфікаційно
дисциплінарною комісією адвокатури,
Установчим З'їздом адвокатів України
17.11.2012, визначають уніфіковане
тлумачення норм адвокатської етики, у
тому числі відносно винагороди
адвоката за виконані ним дії за подання
правової допомоги.

Згідно ст. 14 Правил адвокатської етики
адвокат надає правову допомогу
відповідно до законодавства України
про адвокатуру та адвокатську
діяльність на підставі договору про
надання правової допомоги.

Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики,
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата тощо), підстави для зміни
розміру гонорару, порядок його сплати,
умови повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час на виконання доручення.

Тобто, гонорар адвоката за надання
правової допомоги у будь-якій справі
повинен бути розумно обґрунтованим за
розміром.

Приймаючи до уваги, що при визначених
позивачем позовних вимогах 340 401,21 грн.,
витрати по оплаті юридичних послуг
оцінені адвокатом у розмірі 30 000,00 грн.
суд вважає такий гонорар не розумно
обґрунтованим за розміром. До того ж,
справа не є складною (судова практика з
цього питання є сталою та стабільною),
позов містить правові помилки
(адвокатом не враховано вимоги ст. 232
Господарського кодексу України під час
визначення розміру пені), адвокат в
судові засідання не з'являвся, тобто
робота адвоката обмежена лише
складанням позовної заяви.

За таких обставин, розумними є витрати
на послуги адвоката в сумі 1 000,00грн., які
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
стягуються з відповідача пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.47, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
(53201, м. Нікополь Дніпропетровської
області, пр. Трубників, б. 58, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"ЕВЕРЕСТ" (01103, м. Київ, Бульвар Дружби
народів, б.30-б, ) 308 679,00 грн. -
основного боргу, 20 245,12 грн. - пені, 5 845,82
грн. - 3% річних, 1 000,00 грн. - витрат на
послуги адвоката, 6 695,40 грн. - судового
збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

22.09.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік