ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа № 911/3459/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства
«Національна енергетична компанія
«Укренерго»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Енерговугіллявидобування»

про стягнення 18570458,00 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Лещенко О.О., довір. № 82
від 24.06.2014 р.

від відповідача: Молчанов А.Г., довір. №
2014-08-18/1 від 18.08.2014 р.

Обставини справи:

Державне підприємство «Національна
енергетична компанія «Укренерго» (далі
- позивач) звернулось до господарського
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енерговугіллявидобування» (далі -
відповідач) про стягнення 18570458,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладення між ДП «НЕК
«Укренерго» та ТОВ
«Енерговугіллявидобування» договорів,
у тому числі - від 01.03.2012 р. № 58/01-12, від
31.05.2012 р. №№ 114/01-11, 116/01-11, 117/01-11, згідно
яких відповідач продав трансформатори,
а позивач - прийняв та оплатив їх
вартість, у зв'язку з чим зобов'язання
за договорами належним чином були
виконані його сторонами.

Державною фінансовою інспекцією
України було проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«НЕК «Укренерго», якою було виявлено
завищення вартості проданих ТОВ
«Енерговугіллявидобування»
трансформаторів на загальну суму
18570485,00 грн., та складено акт № 05-21/259 від
18.10.2013 р., у зв'язку з чим позивач просить
суд стягнути з відповідача 18570485,00 грн.
безпідставно набутих грошових коштів
та судовий збір.

Розгляд справи відкладався.

28.08.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ
«Енерговугіллявидобування» було
подано відзив б/н від 27.08.2014 р.,
відповідно до якого відповідач
зазначив, що зі змісту позовної заяви
вбачається, що на думку позивача,
відповідач безпідставно отримав
грошові кошти на загальну суму 18570455,00
грн., до яких позивачем включено: 9276948,00
грн. як різницю між вартістю 30
трансформаторів струму елегазованих 750
кВ типу ТОГ-765-ІІ-1 VІ, за якою вказані
трансформатори за договором № 58/01-12 від
01.03.2012 р. були поставлені відповідачем
на користь ДП «НЕК «Укренерго» (1152999,60
грн. за одиницю) та вартістю вказаних
трансформаторів у заводу-виробника - KT
«ЗЗВА» (843768,00 грн. за одиницю); 4770110,00 грн.
як різниця між вартістю
трансформаторів, за якою
трансформатори за договорами № 114/01-11,
№ 116/01-11, № 117/01-11 від 31.05.2011 р. були
поставлені відповідачем на користь ДП
«НЕК «Укренерго» та вартістю
трансформаторів у заводу-виробника;
4523400,00 грн. як різниця між вартістю 9
трансформаторів струму 750 кВ типу ТОГ
750, поставлених на підстанцію
«Дніпровська» Дніпропетровських МЕМ
Дніпровської ЕС ДП «НЕК «Укренерго» за
ціною 1153000,00 грн. та вартістю вказаних
трансформаторів у заводу-виробника
650400,00 грн. Відповідач не погоджується з
наведеними доводами позивача з
наступних підстав.

Позивачем, крім акту перевірки, жодними
іншими доказами не доведено факту
завищення відповідачем вартості
поставлених ним позивачу товарів та
факту безпідставного набуття грошових
коштів у розмірі 18570458,00 грн.

Також відповідач зазначив, що грошові
кошти, які просить стягнути позивач з
відповідача, були отримані останнім на
наступних правових підставах: грошові
кошти у розмірі 9276948 грн. були набуті
відповідачем на підставі договору №
58/01-12 від 01.03.2012 р., який є виконаним ТОВ
«Енерговугіллявидобування» у повному
обсязі, усі трансформатори струму були
поставлені, вказаний договір є дійсним,
у судовому порядку не оспорювався та не
визнаний недійсним. Грошові кошти у
розмірі 4770110,00 грн. були набуті
відповідачем на підставі договорів №
114/01-11, № 116/01-11, №117/01-11 від 31.05.2011 р.,
укладених між сторонами справи, які є
виконаними ТОВ
«Енерговугіллявидобування» у повному
обсязі, усі трансформатори за ними були
поставлені відповідачем позивачу,
вказані договори є дійсними, у судовому
порядку не оспорювалися та не визнані
недійсними. При цьому, отримання
грошових коштів у розмірі 4523400,00 грн.
відповідач не визнає, оскільки
невідома правова природа цих коштів та
невідомо, яке відношення ТОВ
«Енерговугіллявидобування» має до
поставки 9 трансформаторів струму 750 кВ
типу ТОГ 750, поставлених на підстанцію
«Дніпровська» Дніпропетровських МЕМ
Дніпровської EC ДП «НЕК «Укренерго» за
ціною 1153000,00 грн., що були замовлені у
заводу-виробника ТОВ «Статус-софт
консалтинг». Таким чином, відповідач
наголошує, що набуті ним грошові кошти,
про які йдеться у позовній заяві (крім
4523400,00 грн.), були отримані на підставі
відповідних дійсних та виконаних
сторонами повністю договорів, а тому
відсутні правові підстави вважати
отримані таким чином кошти
безпідставно набутим майном.

Також відповідач зазначив, що ціни за
трансформатори, зазначені в договорі №
58/01-11 від 01.03.2012 р. та в договорах № 114/01-11,
№ 116/01-11 та № 117/01-11 від 31.05.2011 р.,
відповідають цінам, зазначеним
товариством у відповідних пропозиціях
конкурсних торгів та акцептах
пропозицій конкурсних торгів ТОВ
«Енерговугіллявидобування», наданих
ДП «НЕК «Укренерго» як замовником
вказаних конкурсних торгів.

Водночас, стягнення будь-якої різниці
між вартістю товарів, встановленої у
вказаних договорах, та вартістю
товарів, визначених їх виробником,
суперечить як змісту самих договорів,
так і вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з чим заявлена ДП «НЕК
«Укренерго» вимога про стягнення
безпідставно набутих коштів у вигляді
різниці між вартістю трансформаторів,
встановленої у договорах № 114/01-11, №
116/01-11 від та № 117/01-11 від 31.05.2011 р. та
вартості їх продажу заводом-виробником
у розмірі 4770110,02 грн. є необгрунтованою,
безпідставною та суперечить вимогам
чинного законодавства.

28.08.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ
«Енерговугіллявидобування» було
подано клопотання б/н від 28.08.2014 р. про
витребування доказів, відповідно до
якого відповідач просив суд
витребувати від ДП «НЕК «Укренерго»
відомості відносно того, яке
відношення ТОВ
«Енерговугіллявидобування» має до
поставки 9 трансформаторів типу ТОГ 750
за ціною 1153000,00 грн. за одиницю з ПДВ на
підстанцію 750 кВ «Дніпровська»
Дніпропетровських МЕМ, і які були
виготовлені на замовлення ТОВ
«Статус-софт консалтинг» з
відповідними підтверджуючими
документами, яке було залишено судом
без задоволення.

28.08.2014 р. до господарського суду
Київської області ТОВ
«Енерговугіллявидобування» було
подано клопотання б/н від 28.08.2014 р. про
витребування доказів, відповідно до
якого відповідач просив суд
витребувати від ДП «НЕК «Укренерго»
детальний розрахунок різниці між
вартістю продажу ТОВ
«Енерговугіллявидобування»
трансформаторів на користь ДП «НЕК
«Укренерго» за договорами від 31.05.2012 р.
№№ 114/01-11, 116/01-11, 117/01-11 та вартістю
трансформаторів, встановлених КТ
«ЗЗВА» у розмірі 4770110,00 грн. із
зазначенням в розрахунку: відомостей
щодо яких саме трансформаторів
здійснюється розрахунок та їх
кількості; відомостей щодо вартості
продажу цих трансформаторів на користь
ДП «НЕК «Укренерго» та їх вартості у
завода-виробника (КТ «ЗЗВА»), з наданням
усіх підтверджуючих документів
(доказів), на підставі яких здійснено
розрахунок, яке також було залишено
судом без задоволення.

У судовому засіданні 15.09.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав; відповідач проти позову
заперечував.

У судовому засіданні 15.09.2014 р. судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

Державною фінансовою інспекцією
України було проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Національна
енергетична компанія «Укренерго» за
період з 01.07.2011 р. до 30.06.2013 р., за
результатами якої було складено акт №
05-21/259 від 18.10.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході ревізії Державною фінансовою
інспекцією була здійснена перевірка
господарських договорів, укладених між
Державним підприємством «Національна
енергетична компанія «Укренерго» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Енерговугіллявидобування», а саме -
від 01.03.2012 р. № 58/01-12 на суму 58802980,00 грн.,
від 31.05.2011 р. № 114/01-11 на суму 3086000,02 грн.,
від 31.05.2011 р. № 116/01-11 на суму 15500000,03 грн.,
від 31.05.2011 р. № 117/01-11 на суму 1552032,00 грн.,
на виконання яких відповідач
зобов'язався поставити трансформатори,
а позивач - прийняти та оплатити їх.

Так, у ході перевірки договору про
закупівлю трансформаторів від 01.03.2012 р.
за № 58/01-12 Державною фінансовою
інспекцією було проведено порівняння
вартості трансформаторів згідно
специфікацій до укладеного договору з
цінами на відповідну продукцію,
наданими Командитним товариством
«Запорізький завод високовольтної
апаратури - Вакатов» і Компанія» (КТ
«ЗЗВА»), який є виробником
трансформаторів згідно листа від 04.09.2013
р. № 2/01-4-1220.

Відповідно до умов договору № 58/01-12,
ціна одного трансформатора струму
елегазового 750 кВ типу ТОГ-765 ІІ-І VІ
становить 1152999,60 грн.

У відповідності з інформацією, наданою
виробником трансформаторів, ціна
одного трансформатора становить 843768,00
грн., що на 309231,60 грн. менше вартості,
зазначеної в договорі.

На момент проведення ревізії за
договором № 58/01-12 було поставлено 30
трансформаторів, тобто різниця між
вартістю поставлених позивачу
трансформаторів та вартістю
трансформаторів, закуплених у
виробника, на момент проведення
ревізії становить 9276948 грн. (1152 999,60 грн.
(ціна продажу за договором) - 843768,00 грн.
(ціна виробника) х 30 трансформаторів
(кількість поставлених
трансформаторів станом на 30.06.2013 р.).

При перевірці виконання договорів від
31.05.2011 р. №№ 114/01-11, № 116/01-11, № 117/01-11
Державною фінансовою інспекцією
України було проведено порівняння
вартості трансформаторів згідно з
специфікаціями до укладених договорів
з цінами на відповідну продукцію,
наданими виробником трансформаторів -
КТ «ЗЗВА» листом від 04.09.2013 р. № 2/01-4-1220, в
ході якої встановлено різницю на суму
4770110,00 грн.

Крім того, в ході ревізії виконання
договорів на поставку трансформаторів
Державною фінансовою інспекцією
України було встановлено, що на
підстанцію 750 кВ «Дніпровська»
Дніпропетровських МЕМ Дніпровської ЕС
ДП «НЕК «Укренерго» було поставлено 9
трансформаторів струму 750 кВ типу ТОГ 750
за ціною 1153000,00 грн. за одиницю з ПДВ,
тобто на загальну суму 10377000,00 грн.

Водночас, згідно з даними сертифікатів
якості, зазначені трансформатори
виготовлені КТ «ЗЗВА» на замовлення
ТОВ «Статус-софт Консалтинг» за
договором від 13.04.2012 р. № 2/37-В-121. Згідно
з наданих КТ «ЗЗВА» видаткових
накладних, зазначені трансформатори
струму типу ТОГ 750 було реалізовано ТОВ
«Статус-софт консалтинг» за ціною 650400,00
грн. (з ПДВ) за одиницю, отже різниця між
вартістю закупівлі 9 трансформаторів
струму 750 кВ типу ТОГ 750 у посередника
ТОВ «Статус-софт консалтинг» та
вартістю їх поставки до
Дніпропетровських МЕМ Дніпровської ЕС
склала 4523400,00 грн.

Отже, за висновком ревізії, ТОВ
«Енерговугіллявидобування»
безпідставно набув грошові кошти на
загальну суму 18570485,00 грн.

За наслідками проведеної ревізії, ДП
«НЕК «Укренерго» було направлено на
адресу ТОВ «Енерговугіллявидобування»
претензію від 25.02.2014 р. на суму 18570458,02
грн.

У відповідь на зазначену претензію ТОВ
«Енерговугіллявидобування» було
надіслано на адресу позивача лист №
01/03-14 від 07.03.2014 р., в якому відповідач
відмовив у задоволенні претензії.

Оскільки кошти відповідачем не
сплачено, ДП «НЕК «Укренерго» і
звернулось до суду з даним позовом.

У відповідності з вимогами ст. 16
Цивільного кодексу України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

При цьому приписами ч. 2 статті 16
Цивільного кодексу України
передбачені способи захисту
порушеного цивільного права чи
інтересу, а саме: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Поряд з цим згідно приписів статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є таке правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

За своєю правовою природою правочини,
які відбулися між позивачем та
відповідачем, є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За змістом ст.ст. 691, 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, а також
вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Слід зазначити також, що за приписами
ст. 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Звертаючись з позовом до суду, ДП «НЕК
«Укренерго» посилається на приписи ст.
1212 Цивільного кодексу України, згідно
якої особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави
для висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти: 1) набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи; 2)
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

З матеріалів справи не вбачається, що
укладені між сторонами договори, в
частині визначення ціни було визнано в
установленому порядку недійсними
повністю або частково з підстав її
завищення, чи до них були внесені
відповідні зміни. Натомість, судом
встановлено, що кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримані останнім від позивача як
оплата товару за договорами, а отже, за
наявності правової підстави, що
унеможливлює їх повернення як
безпідставно отриманих коштів
відповідно до ст.1212 ЦК України.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України в
постановах від 16.10.2013 р. у справі №
909/259/13-г, від 13.02.2013 р. у справі № 5028/3/26/2012,
від 17.04.2013 р. у справі № 5005/3943/2011, а також
Верховний Суд України в постанові від
22.01.2013р. у справі № 5006/18/13/2012.

Згідно з ч. 3 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
обираючи при прийнятті рішення правову
норму, що підлягатиме застосуванню до
спірних правовідносин, господарський
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 111-16
цього Кодексу.

Судом також не беруться до уваги
твердження позивача про те, що
підставою для повернення коштів є ті
обставини, що Державною фінансовою
інспекцією України під час проведення
ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача встановлено
завищення вартості поставленого
товару згідно договору на загальну
суму 18570458,00 грн., оскільки виявлені
контролюючим органом порушення не
впливають на умови укладених між
сторонами договорів і не можуть їх
змінювати.

В той же час, виявлення вказаних
порушень може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку, про що
зазначав Вищий господарський суд
України в постанові від 10.07.2013 р. у
справі № 910/2210/13.

Наведена правова позиція відображена й
у згадуваній вище постанові Верховного
Суду України від 22.01.2013 р., яка згідно з
приписами статті 111-28 ГПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Позивачем належними та допустимими
доказами не доведено суду, чим саме і в
який спосіб були порушені його права
відповідачем з огляду на прийняття
позивачем переданого відповідачем
товару за цивільно-правовими угодами
(договорами) та здійснення розрахунків
за ними у повному обсязі.

Також слід зазначити, що з наведених
вище приписів ст.ст. 32-34 ГПК України
випливає, що визначення та наповнення
доказової бази переданого на розгляд
суду спору покладається саме на
сторони у справі, а не на суд.

Позивачем у даній справі не надано
доказів того, яке саме відношення до
сплати позивачем 4523400,00 грн. за 9
трансформаторів струму 750 кВ типу ТОГ
750, поставлених на підстанцію 750 кВ
«Дніпровська» Дніпропетровських МЕМ
Дніпровської ЕС ДП «НЕК «Укренерго»,
має відповідач, як і взагалі доказів
отримання останнім вказаної суми
коштів, яке відповідач заперечує.

З урахуванням наведеного позовні
вимоги про стягнення 18570485,00 грн.
безпідставно набутих коштів є
недоведеним та необґрунтованими, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог у даній
справі у повному обсязі.

Інші документи, долучені до матеріалів
справи, наведених вище висновків суду
не спростовують.

Судові витрати у даній справі згідно з
приписами ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Повне рішення підписане
19.09.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна