ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.Справа № 922/3732/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Красноградського
підприємства теплових мереж, м.
Красноград до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Едельвейс
- фарм", м. Харків про стягнення
21.917,51грн. за участю представників:

позивача - Болотов П.С., довіреність від
29.08.2014р.;

відповідача - Літвін К.І., директор.

ВСТАНОВИВ:

Красноградське підприємство теплових
мереж 03.09.2014р. звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Едельвейс-фарм" про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію в сумі 21.917,51грн.

Свої вимоги мотивує неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань за
договором про постачання теплової
енергії від 01.11.2013 року № 6/2 в частині
повної та своєчасної оплати вартості
теплової енергії, поставленої
позивачем у період з жовтня 2013 року по
червень 2014 року; в якості правових
підстав позову вказує на приписи ст.ст.
525, 526, 599, 625 ЦК України та ст. 193 ГК
України.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав та наполягає на задоволенні
позову, з підстав вказаних у позовній
заяві.

Представник відповідача визнав
позовні вимоги в повному обсязі, але з
урахуванням часткової оплати - в сумі
3.917,51грн., здійсненої 19.09.2014 року за
платіжним дорученням № 1004, просить
припинити провадження у справі в цій
частині за відсутністю предмету спору,
що письмово виклав у відзиві на позовну
заяву (вх. № 33170 від 23.09.2014 року).

Також представник відповідача
звернувся до суду із заявою про
розстрочку виконання рішення (вх. № 33171
від 23.09.2014р.), у якій просить розстрочити
виконання рішення у даній справі на
шість місяців, згідно запропонованого
відповідачем графіку, посилаючись на
фінансове навантаження на
підприємстві відповідача, у зв"язку з
нестабільною фінансовою обстановкою у
країні та участь відповідача у
соціальних програмах.

Представник позивача проти
задоволення заяви відповідача про
надання розстрочки виконання рішення
заперечує.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

Між Красноградським підприємством
теплових мереж (енергопостачальна
організація) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Едельвейс-Фарм" (споживач) було
укладено договір про постачання
теплової енергії від 01.11.2013р. № 6/2 (а.с.
8-10), згідно умов якого
енергопостачальна організація взяла
на себе зобов"язання постачати
споживачеві теплову енергію в
потрібних йому обсягах, а споживач
зобов"язався оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені цим договором.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що
споживач, що має прилади обліку,
щомісячно подає до енергопостачальної
організації звіт про фактичне
споживання теплової енергії, в терміни,
передбачені в додатку 1а до договору
(а.с. 11), у якому встановлено, що обсяги
постачання теплової енергії в гарячій
воді в межах Q рік = 32,529 Гкал, орієнтовна
вартість теплової енергії, що
постачається споживачу за поточний
рік, відповідно до тарифів, діючих на
момент договору, становить 34.076,07грн.
(п.2. додатку). Об"єкти постачання
теплової енергії споживачу визначені у
додатку № 1в до договору (зворотна
сторона а.с. 11).

Сторони погодили, що цей договір
набуває чинності з дня його підписання
та діє до 31.12.2013р. (п.10.1. договору), та
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін,
договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік (п.10.4.). В п.10.2.
сторони погодили випадки, з яких цей
договір припиняє свою дію - закінчення
строку, на який він був укладений;
взаємна згода сторін; прийняття
рішення господарським судом
Харківської області та ліквідація
сторін. Документи, що містяться в
матеріалах справи, дають підстави
вважати договір про постачання
теплової енергії від 01.11.2013р. № 6/2 є
діючим.

За змістом п.6.1. договору оплата за
теплову енергію проводиться
споживачем виключно грошовими коштами
шляхом 100% попередньої оплати вартості
запланованих обсягів тепла,
запланованих для постачання, за 5 (п"ять)
банківських днів до початку місяця
постачання. Остаточний розрахунок
здійснюється на підставі акту
прийому-передачі теплової енергії (за
місяць передачі теплової енергії) до 10
числа місяця, наступного за місяцем
передачі теплової енергії.

Сторонами, у відповідності до умов п.6.1.
договору, складені акти
прийому-передачі виконаних робіт,
підписані представниками сторін та
скріплені печатками підприємств (а.с.
16-19).

Як стверджує позивач у позовній заяві,
він свої зобов'язання за даним
договором виконав у повному обсязі,
проте відповідач, в порушення умов
договору, вартість теплової енергії,
поставленої позивачем у період з
жовтня 2013 року по червень 2014 року, в
повному обсязі не сплатив, у зв"язку із
чим станом на 03.09.2014р. у відповідача
перед позивачем утворилася сума
заборгованості у розмірі 21.917,51грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України
встановлено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, що кореспондується з нормами
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи сплату відповідачем
3.917,51грн. заборгованості, суд припиняє
провадження у справі в цій частині на
підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Зважаючи на вищевказане, суд
задовольняє позов частково - в сумі
18.000,00грн., як обгрунтований,
правомірний, не спростований
відповідачем та такий, що
підтверджуються матеріалами справи.

Розглянувши заяву відповідача про
розстрочку виконання рішення від
23.09.2014р., суд, враховуючи норми п.6 ч.1 ст.
83 ГПК України, вважає за можливе
задовольнити її частково, надавши
розстрочку виконання рішення на три
місяці, наступним чином:

- 6.000,00грн. заборгованості та 1.827,00грн.
судового збору до 31 жовтня 2014 року;

- 6.000,00грн. заборгованості до 30
листопада 2014 року;

- 6.000,00грн. заборгованості до 31 грудня 2014
року.

Задовольняючи заяву відповідача про
розстрочення судового рішення у даній
справі, суд ураховує матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан, те
що статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
встановлено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК України, ця стаття не
вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення.

Суд ураховує, що відповідачем визнано
позовні вимоги, здійснено часткову
оплату заборгованості перед позивачем,
справа розглянута у першому судовому
засіданні, у тому числі з тих підстав,
що відповідачем були надані до суду усі
документи, що витребував суд в ухвалі
про порушення провадження у справі,
забезпечено явку представника у судове
засідання, а отже вжито заходи для
своєчасного вирішення спору у даній
справі, а тому вважає можливим
частково задовольнити заяву
відповідача про розстрочку виконання
рішення у даній справі.

Судові витрати у даній справі, що
складаються з 1.827,00грн. витрат по оплаті
судового збору, у відповідності до ст.
49 ГПК України, покладаються на
відповідача, з вини якого спір доведено
до суду.

На підставі викладеного, на підставі
ст.ст. 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції, ст.ст.
16, 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, п.1-1. ст.
80, ст.ст. 82- 85, 121 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Едельвейс-Фарм" (61007,
м. Харків, вул. Миру, буд. 20, ) на користь Красноградського
підприємства теплових мереж (63304,
Харківська область, м. Красноград, вул.
Жовтнева, буд. 47, )
заборгованість за спожиту теплову
енергію в сумі 18.000,00грн. та 1.827,00грн.
витрат зі сплати судового збору.

Розстрочити виконання даного рішення
на три місяці, шляхом сплати суми
заборгованості та судового збору,
наступним чином:

- 6.000,00грн. заборгованості та 1.827,00грн.
судового збору до 31 жовтня 2014 року;

- 6.000,00грн. заборгованості до 30
листопада 2014 року;

- 6.000,00грн. заборгованості до 31 грудня 2014
року.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. Припинити провадження в частині
позову про стягнення заборгованості в
сумі 3.917,51 грн.

Повне рішення складено 25.09.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/3732/14/