ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.14р. Справа № 904/6682/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВІКА"

до Синельниківської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України у Дніпропетровській
області (№ 94)

про стягнення 45 036,98 грн. за договором
поставки товару

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Єрохіна Н.О., довіреність
№б/н від 02.12.13р.

Відповідача - Соломянна О.М.,
довіреність №94/10-5615 від 22.09.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача
45 036,98 грн. боргу за договором поставки
товару, з яких: 43 282 грн. - основний борг,
1 312,22 грн. - пеня, 173,13 грн. - збитки від
інфляції, 269,63 грн. - 3 % річних, мотивуючи
порушенням Відповідачем договірних
зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи
тим, що сума основного боргу в розмірі
43 282,00 грн. сплачена Відповідачам під
час розгляду справи судом, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи копіями платіжних
доручень № 1105 від 16.09.14р., №1104 від
16.09.14р., у зв'язку з чим, провадження у
цій частині позовних вимог підлягає
припиненню за відсутністю предмету
спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України. Нараховані збитки від
інфляції, 3 % річних та пеню просив
зменшити, оскільки колонія є державною
установою, а борг виник у зв'язку з
неналежним бюджетним фінансуванням.

Позивач підтвердив факт погашення
основного боргу, заперечень на
клопотання Відповідача про зменшення
штрафних санкцій не надав.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.14р. сторонами укладено договір б/н
(далі Договір), за п. 1.1 якого Продавець
(Позивач) зобов'язався продати і
відвантажити продовольство (далі -
товар) в обсязі, асортименті й терміни
згідно з умовами даного договору, а
Покупець (Відповідач) - забезпечити
приймання та оплату товару за цінами,
погодженими специфікацією до
Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата
товару здійснюється Покупцем за фактом
поставки протягом 30 банківських днів з
дати отримання товару на склад Покупця
по мірі надходження бюджетних коштів
на підставі належним чином оформлених
накладних та рахунків-фактур Продавця.

Згідно з п. 7.1 Договору, у випадку
порушення термінів поставки товару,
зазначених у п. 3.2, 5.4 Договору,
Продавець сплачує Покупцю пеню, яка
обраховується із вартості
непоставленого в строк товару в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, за кожний день
затримки.

На виконання умов Договору, у травні
2014р. Позивачем за видатковими
накладними № АВ-0003016 від 20.05.14р.
(довіреність Відповідача № 719 від
20.05.14р.), № АВ-0003015 від 28.05.14р.
(довіреність Відповідача № 720 від
28.05.14р.) поставлено Відповідачеві товар
на загальну суму 43 282,00 грн. Вказаний
товар прийнято Відповідачем у повному
обсязі без зауважень, що
підтверджується підписом повноважної
особи на видаткових накладних,
печаткою Покупця на довіреностях.
Разом із товаром Відповідачеві надані
рахунки для оплати товару № АВ-0003155 від
20.05.14р., № АВ-0003156 від 28.05.14р., на загальну
суму 43 282,00 грн.

Відповідач, у порушення умов Договору,
своєчасно за отриманий товар не
розрахувався, що стало причиною
звернення Позивачем з даним позовом до
суду. На прострочений борг Відповідача
- 43 282,00 грн., Позивачем нараховані: 1 312,22
грн. - пеня, 173,13 грн. - збитки від
інфляції, 269,63 грн. - 3 % річних.

Наведене є предметом спору у даній
справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК
України.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи
тим, що сума основного боргу в розмірі
43 282,00 грн. сплачена Відповідачам під
час розгляду справи судом, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи копіями платіжних
доручень № 1105 від 16.09.14р., №1104 від
16.09.14р., у зв'язку з чим, провадження у
цій частині позовних вимог підлягає
припиненню за відсутністю предмету
спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України. Нараховані збитки від
інфляції, 3 % річних та пеню просив
зменшити, оскільки колонія є державною
установою, а борг виник у зв'язку з
неналежним бюджетним фінансуванням.

Позивач підтвердив факт сплати
Відповідачем основного боргу в розмірі
43 282,00 грн., заперечень на клопотання
Відповідача про зменшення штрафних
санкцій не надав.

Преамбулою до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. У ст. 1 зазначеного Закону
зазначено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розділ 7 Договору не містить
положень про відповідальність Покупця
(Відповідача), а лише щодо
відповідальності Продавця (Позивача) -
за порушення строків поставки.

У зв'язку з цим, вимоги Позивача про
стягнення з Відповідача пені
задоволенню не підлягають. Щодо
стягнення з Відповідача річних і
збитків від інфляції з простроченої
суми, то суд не наділений правом
зменшувати зазначені платежі, які є
компенсаційними за користування
чужими коштами і від знецінення
грошових коштів.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, стягненню
підлягають: 173,13 грн. - збитків від
інфляції, 269,63 грн. - 3 % річних.
Провадження у справі у частині вимог
про стягнення з Відповідача 43 282,00 грн. -
основного боргу, підлягає припиненню
за відсутністю предмета спору, на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.
Решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Згідно зі ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на обидві сторони пропорційно
розміру вимог, які підлягали
стягненню.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
82-84, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Провадження у справі у частині вимог
про стягнення з Відповідача 43 282,00 грн. -
припинити.

Стягнути з Синельниківської виправної
колонії Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Дніпропетровській області (№ 94), 52543,
Дніпропетровська обл.,
Синельниківський район, сел.
Шахтарське (код 08562989) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВІКА", 49057, м.
Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінграда, б.159 (код 31762033) 173,13 грн. -
збитків від інфляції, 269,63 грн. - 3 %
річних, 1 773,77 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане_____________