КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Справа№ 927/127/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Чорної Л.В.

при секретарі
Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін

за зустрічним позовом : від
позивача - Дайнеко І.А.

від
відповідача 1- Барило О.М.

від
відповідача 2- не з'явився.

розглянувши
Товариства з обмеженою
відповідальністю

апеляційну скаргу
"Будспеценергоресурси"

на рішення

господарського суду
Чернігівської області

від 17.07.2014
року

у справі № 927/127/14 (
суддя: Книш Н.Ю.)

за первісним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Чернігівторг"

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Будспеценергоресурси"

про
стягнення 615 544грн. 17коп.

за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Будспеценергоресурси"

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Чернігівторг"

Товариства з обмеженою
відповідальністю

"ТЛЛ"

про визнання
недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 17.07.2014 року
первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будспеценергоресурси" (вул.Кирпоноса,7,
м. Чернігів, р/р 408 в ПАТ
"Діамантбанк" МФО 320854, код 34853820) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чернігівторг"
(вул.Набережно-Лугова,2-В, м. Київ, р/р
3063 в ПАТ "Креді Агріколь Банк
м.Київ, МФО 300614, код 35687180) 487647грн.04коп.
боргу, 4863грн.11коп. пені, 121911грн.76коп.
штрафу, 1122грн.26коп. 3% річних,
12310грн.88коп. судового збору.

У зустрічному позові відмовлено
повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ "Будспеценергоресурси" звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 17.07.2014 року
повністю та прийняти нове рішення, яким
у задоволені первісного позову
відмовити повністю, а у зустрічному
позові прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розпорядженням cекретаря палати голови
Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Через відділ документального
забезпечення від представника
відповідача -1 надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

В судове засідання 09.09.2014 року
представник відповідача - 2 не з'явився.
Розгляд справи відкладено на 23.09.2014
року.

Розпорядженням cекретаря палати голови
Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

В судове засідання 23.09.2014 року
представник відповідача - 2 не з'явився,
проте належним чином повідомлений про
дату, місце та час судового засідання.

Колегія суддів вважає за можливе
здійснювати розгляд справи без участі
представника відповідача - 2,
враховуючи що останній належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 18.10.2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Севен
Систем" (постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будспеценергоресурси" (покупець)
укладено договір поставки №170 (далі -
договір №170 від 18.10.2012р.), відповідно до
п.1.1 якого постачальник зобов'язується
в порядку та на умовах, визначених у
договорі, поставити та передати у
власність покупцеві товару (партію
товару), в асортименті, кількості та
цінами, вказаних у видаткових
накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від
постачальника до покупця та є
невід'ємними частинами даного
договору, а покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених у
договорі прийняти та оплатити вказаний
товар.

Згідно п.8.1 договору №170 від 18.10.2012р.,
останній вступає в дію з дати його
укладання обома сторонами і діє до
31.12.2013 року.

За умовами п.1.3 договору №170 від 18.10.2012р.
товар, що передаватиметься
постачальником покупцю протягом
строку дії цього договору,
вважатиметься таким, що переданий на
виконання цього договору, навіть якщо у
видаткових накладних,
рахунках-фактурах на товар або інших
документах не буде посилання на цей
договір, якщо не буде доведено, що товар
передавався за іншим договором,
укладеним між сторонами.

У п.2.1 договору №170 від 18.10.2012р. сторони
встановили, що передача товару від
постачальника покупцю здійснюється за
видатковою накладною, в якій сторони
зазначають найменування товару,
кількість, ціну товару та загальну
вартість товару, що постачається. Дата,
вказана постачальником у видатковій
накладній є датою поставки товару
постачальником.

Сторони у п.2.1 договору №170 від 18.10.2012р.
визначили місце поставки товару: склад
постачальника, м. Чернігів, вул.77
Гвардійської дивізії,1.

Відповідно до п.2.4 договору №170 від
18.10.2012р. право власності і ризик
випадкової загибелі або пошкодження
товару переходить до покупця з моменту
отримання товару від постачальника та
підписання сторонами видаткової
накладної, що засвідчує факт отримання
покупцем товару.

ТОВ "Севен Систем" (постачальник) та ТОВ
"Будспеценергоресурси" (покупець) у п. 2.5
договору поставки №170 від 18.10.2012р.
встановили, що поставка товару (партії
товару) вважається виконаною
постачальником в момент передачі
товару уповноваженому представнику
покупця (покупцю), що підтверджується
отриманою від останнього довіреністю
на отримання товарно-матеріальних
цінностей та його підписом у
видатковій накладній.

Позивач за первісним позовом в
обґрунтування позовних вимог про
стягнення з ТОВ "Будспеценергоресурси"
заборгованості у сумі 487647,04грн.
посилається на те, що на виконання умов
договору поставки №170 від 18.10.2012р. ТОВ
"Севен Систем" поставило в період з
17.12.2012р. по 18.02.2013р., а ТОВ
"Будспеценергоресурси" прийняло товар
на суму 2669026,22грн. згідно видаткових
накладних, які підписані сторонами
договору і копії яких додані до
матеріалів справи (а.с. 18-49, 97-172 т.1), та
перелік яких наведено позивачем за
первісним позовом у поясненні №03/14 від
03.03.2014р. (а.с.92-96 т. 1).

Подані позивачем за первісним позовом
видаткові накладні свідчать про
отримання ТОВ "Будспеценергоресурси"
від ТОВ "Севен Систем" товару у період з
17.12.2012р. по 18.02.2013р. по договору поставки
№170 від 18.10.2012р., зокрема: №21003185 від
17.12.2012р. на суму 583497,11грн., №21005534 від
17.12.2012р. на суму 11989,78грн., №21005536 від
17.12.2012р. на суму 12268,66грн., №21005537 від
17.12.2012р. на суму 771,16грн., №21005551 від
18.12.2012р. на суму 14897,03грн., №21005560 від
18.12.2012р. на суму 251,80грн., №21005577 від
18.12.2012р. на суму 26058,81грн., №21005586 від
18.12.2012р. на суму 33158,21грн., №21005625 від
18.12.2012р. на суму 83,78грн., №21005666 від
18.12.2012р. на суму 5545,21грн., №21005668 від
18.12.2012р. на суму 331,09грн., №21005669 від
18.12.2012р. на суму 100,72грн., №21005670 від
18.12.2012р. на суму 60305,28грн., №21005672 від
18.12.2012р. на суму 39176,83грн., №21005674 від
18.12.2012р. на суму 31813,33грн., №21005675 від
18.12.2012р. на суму 20844,39грн., №21005678 від
18.12.2012р. на суму 220566,12грн., №21005679 від
18.12.2012р. на суму 88717,59грн., №21005695 від
19.12.2012р. на суму 4937,04грн., №21005697 від
19.12.2012р. на суму 19768,70грн., №21006638 від
19.12.2012р. на суму 25941,70грн., №21005727 від
19.12.2012р. на суму 572,43грн., №21005879 від
20.12.2012р. на суму 518,00грн., №21005876 від
20.12.2012р. на суму 7111,50грн., №21005854 від
20.12.2012р. на суму 135,08грн., №21005835 від
20.12.2012р. на суму 1062,10грн., №21005816 від
20.12.2012р. на суму 31223,00грн., №21005813 від
20.12.2012р. на суму 8834,15грн., №21005796 від
20.12.2012р. на суму 20701,85грн., №21005795 від
20.12.2012р. на суму 48222,83грн., №21006004 від
21.12.2012р. на суму 3306,62грн., №21005991 від
21.12.2012р. на суму 350419,30грн., №21005908 від
21.12.2012р. на суму 13090,18грн., №21006009 від
21.12.2012р. на суму 12977,65грн., №21006055 від
24.12.2012р. на суму 13579,53грн., №21006056 від
24.12.2012р. на суму 31040,72грн., №21005606 від
24.12.2012р. на суму 76281,24грн., №21006130 від
24.12.2012р. на суму 10981,57грн., №21006093 від
24.12.2012р. на суму 157,74грн., №21006075 від
24.12.2012р. на суму 876,39грн., №21006059 від
24.12.2012р. на суму 9671,49грн., №21006171 від
25.12.2012р. на суму 9329,36грн., №21006172 від
25.12.2012р. на суму 67619,76грн., №21006188 від
25.12.2012р. на суму 21870,58грн., №21006194 від
25.12.2012р. на суму 1583,04грн., №21006204 від
25.12.2012р. на суму 27145,08грн., №21006209 від
25.12.2012р. на суму 905,00грн., №21006238 від
25.12.2012р. на суму 3489,82грн., №21006302 від
26.12.2012р. на суму 64911,75грн., №21006326 від
26.12.2012р. на суму 3632,49грн., №21006375 від
26.12.2012р. на суму 18208,26грн., №21006376 від
26.12.2012р. на суму 3791,12грн., №21006435 від
27.12.2012р. на суму 515,16грн., №21006416 від
27.12.2012р. на суму 5525,51грн., №21006411 від
27.12.2012р. на суму 1286,80грн., №21006391 від
27.12.2012р. на суму 202,77грн., №21006388 від
27.12.2012р. на суму 4444,00грн., №21006554 від
28.12.2012р. на суму 1921,26грн., №21006551 від
28.12.2012р. на суму 615,28грн., №21006532 від
28.12.2012р. на суму 5101,17грн., №21006481 від
28.12.2012р. на суму 382,80грн., №21006496 від
28.12.2012р. на суму 9432,00грн., №21006673 від
28.12.2012р. на суму 11192,27грн., №21006480 від
28.12.2012р. на суму 463,20грн., №21006477 від
28.12.2012р. на суму 15466,49грн., №21006693 від
31.12.2012р. на суму 15896,89грн., №21006695 від
31.12.2012р. на суму 5561,54грн., №21006687 від
31.12.2012р. на суму 7321,00грн., №21006689 від
31.12.2012р. на суму 2329,70грн., №21006691 від
31.12.2012р. на суму 16797,06грн., №21006708 від
31.12.2012р. на суму 8202,50грн., №21006709 від
31.12.2012р. на суму 125,70грн., №21006710 від
31.12.2012р. на суму 159,30грн., №21006711 від
31.12.2012р. на суму 2566,68грн., №21006712 від
31.12.2012р. на суму 242,22грн., №21006626 від
31.12.2012р. на суму 725,90грн., №21006688 від
31.12.2012р. на суму 895,95грн., №21006686 від
31.12.2012р. на суму 28385,81грн., №21006690 від
31.12.2012р. на суму 2586,99грн., №21006692 від
31.12.2012р. на суму 35029,90грн., №21006696 від
31.12.2012р. на суму 4789,94грн., № 21006702 від
31.12.2012р. на суму 468,20грн., №21006703 від
31.12.2012р. на суму 14076,66грн., №21006704 від
31.12.2012р. на суму 153109,31грн., №21006705 від
31.12.2012р. на суму 4314,54грн., №21006706 від
31.12.2012р. на суму 96605,81грн., №21006707 від
31.12.2012р. на суму 23897,22грн., №21001065 від
14.01.2013р. на суму 62258,93грн., №21000719 від
16.01.2013р. на суму 6098,95грн., №21000769 від
17.01.2013р. на суму 4111,14грн., №21000823 від
17.01.2013р. на суму 341,74грн., №21000856 від
18.01.2013р. на суму 7402,70грн., №21001083 від
22.01.2013р. на суму 13060,00грн., №21001288 від
25.01.2013р. на суму 1431,61грн., №21001449 від
29.01.2013р. на суму 4403,90грн., №21001514 від
29.01.2013р. на суму 3325,34грн., №21001735 від
01.02.2013р. на суму 398,07грн., №21001938 від
05.02.2013р. на суму 137,15грн., №21002075 від
06.02.2013р. на суму 340,36грн., №21002096 від
06.02.2013р. на суму 1451,06грн., №21002494 від
12.02.2013р. на суму 5519,17грн., №21002493 від
12.02.2013р. на суму 196,60грн., №21002240 від
12.02.2013р. на суму 11117,46грн., №21002504 від
12.02.2013р. на суму 69,43грн., №21002594 від
13.02.2013р. на суму 103,80грн., №21002691 від
14.02.2013р. на суму 93,36грн., №21002672 від
14.02.2013р. на суму 2116,84грн., №21002909 від
18.02.2013р. на суму 137,11грн., а всього на суму
2669026,22грн. (а.с. 18-49, 97-172 т.1).

Позивачем долучено до матеріалів
справи податкові накладні, які були
оформлені ТОВ "Севен Систем" щодо
поставки ТОВ "Будспеценергоресурси"
товару по вище переліченим видатковим
накладним згідно договору поставки №170
від 18.10.2012 р.

Факт отримання ТОВ
"Будспеценергоресурси" товару
підтверджується вказаними вище
видатковими накладними та
довіреностями № 80 від 03.12.2012 р., №1 від
03.01.2013 р., №5 від 01.02.2013 р., виданими
відповідачем за первісним позовом для
отримання будматеріалів в асортименті
від ТОВ "Севен Систем".

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем за первісним позовом (ТОВ
"Будспеценергоресурси") подано до
матеріалів справи переліки видаткових
накладних та відповідні їх копії, а
також переліки податкових накладних та
відповідні їх копії, які також свідчать
про отримання ТОВ
"Будспеценергоресурси" товару по
договору поставки №170 від 18.10.2012р. від
ТОВ "Севен Систем" (первісного
кредитора) у період з 17.12.2012р. по 18.02.2013р.
на суму 2669026,22грн. згідно видаткових
накладних перелік, яких наведено у
даному судовому рішенні вище.

Підписання покупцем ТОВ
"Будспеценергоресурси" видаткових
накладних (а.с. 18-49, 97-172 т.1), які є
первинними обліковими документами у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і які відповідають
вимогам, зокрема, статті 9 цього Закону
і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, та фіксують факт
здійснення господарських операцій і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар.

Зазначена позиція викладена, зокрема в
пункті 1 Інформаційного листа ВГСУ від
17.07.2012р. №01-06/982/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права".

Отже, дії сторін договору поставки №170
від 18.10.2012р. свідчать про те, що їх було
спрямовано на реальне настання
правових наслідків, і в результаті
укладення договору кожна із сторін
вважала себе зобов'язаною виконувати
свої обов'язки згідно його умов.

При цьому слід зазначити, що матеріали
справи свідчать про те, що за
результатами господарських операції
та зобов'язань, які виникли між
постачальником та покупцем на підставі
договору поставки №170 від 18.10.2012р.,
зокрема, у період з 17.12.2012р. по 18.02.2013р.,
відповідачем за первісним позовом була
подана податкова звітність як платника
податку на додану вартість.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського
кодексу України, яка кореспондується з
ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.6 ст.265 Господарського кодексу
України до відносин поставки не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

За приписами частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актом цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У п.6.1 договору поставки №170 від 18.10.2012р.
сторони встановили, що покупець
зобов'язаний оплатити постачальнику
вартість (ціну) кожної партії товару не
пізніше 30 календарних днів з дати
поставки товару, шляхом безготівкового
або готівкового перерахування суми
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника.

Згідно п.6.5 договору №170 від 18.10.2012р.
платежі, що надходять від покупця на
рахунок постачальника у якості оплати
придбаного на підставі цього договору
товару, незалежно від їх призначення,
вказаного у платіжному дорученні,
приймаються у залік оплати боргів
покупця, що виникли раніше, у порядку їх
хронологічного виникнення, якщо інше
не встановлено цим договором або
додатками до нього.

ТОВ "Чернігівторг" подано письмове
пояснення №03/14 від 03.03.2014р., в якому
повідомляло про те, що на виконання
договору поставки №170 від 18.10.2012р. ТОВ
"Севен Систем" поставило, а ТОВ
"Будспеценергоресурси" прийняло товар
по видатковим накладним за період з
17.12.2012р. по 18.02.2013р. на загальну суму
2669026,22грн., і останнє частково
розрахувалося з первісним кредитором
на суму 333290,00грн. за товар, отриманий по
видатковій накладній №21003185 від
17.12.2012р., у зв'язку з чим заборгованість
ТОВ "Будспеценергоресурси" перед ТОВ
"Севен Систем" за видатковими
накладними згідно переліку ТОВ
"Чернігівторг" станом на 17.10.2013р.
становила 2335736,22грн. Вказане твердження
товариством з обмеженою
відповідальністю
"Будспеценергоресурси" не спростовано.

За таких обставин, заборгованість
відповідача ТОВ "Будспеценергоресурси"
перед ТОВ "Севен Систем" за видатковими
накладними згідно переліку ТОВ
"Чернігівторг" станом на 17.10.2013р.
становила 2335736,22 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

Згідно із ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

В розумінні вищевказаних норм Закону
саме накладна, довіреність є тими
первинними бухгалтерськими
документами, які фіксують факт
здійснення господарської операції
щодо передачі товару.

У п.3.2 договору №170 від 18.10.2012р. сторони
встановили, що передавання-прийняття
товару здійснюється згідно накладної
представником покупця на підставі
довіреності на отримання цінностей,
оформленої у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

Під час розгляду справи встановлено
наявність належних та допустимих
доказів, а саме довіреностей та
видаткових накладних на отримання
товару за підписом уповноваженої
покупцем особи, що спростовують
безпідставні твердження ТОВ
"Будспеценергоресурси" про неотримання
від ТОВ Севен Систем" товару на суму
2335736,22 грн. по договору поставки №170 від
17.10.2012р.

Відповідно до ч. ст.516 Цивільного
кодексу України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.10.3 договору №170 від 18.10.2012р.
жодна із сторін не має права передавати
свої права за цим договором третім
особам без попередньої письмової згоди
на це іншої сторони.

17.10.2013 року між ТОВ "Севен Систем"
(первісний кредитор), ТОВ "Чернігівторг"
(новий кредитор) та ТОВ
"Будспеценергоресурси" (боржник)
укладено договір про відступлення
права вимоги №161/П-13, згідно п.1.1 якого
первісний кредитор відступає, а новий
кредитор набуває право вимоги, належне
первісному кредитору у відповідності
до договору поставки №170 від 18.10.2012р.,
укладеного між первісним кредитором та
боржником.

У п.1.4 договору про відступлення права
вимоги №161/П-13 від 17.10.2013р. сторони
засвідчили, що сума грошових
зобов'язань боржника за основним
договором, які передаються за цим
договором від первісного кредитора до
нового кредитора становить 2335736,22грн.,
тобто на час укладення договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р. відповідач не виконав
зобов'язання перед постачальником по
оплаті отриманого товару у строк
визначений п.6.1 договору поставки №170
від 18.10.2012р.

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою, зокрема, внаслідок передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно п.1.2-1.3 договору про відступлення
права вимоги №161/П-13 від 17.10.2013р. новий
кредитор (позивач у справі) одержує
право (замість первісного кредитора)
вимагати від боржника належного
виконання всіх зобов'язань за основним
договором. Боржник погоджується з
передачею прав за цим договором від
первісного кредитора до нового
кредитора.

Як вбачається із змісту договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р., права нового кредитора не
містять будь-яких обмежень у
зобов'язанні.

Сторони у п.1.5 договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р. обумовили, що боржник має
сплатити новому кредитору грошове
зобов'язання у сумі 2335736,22грн. у строк до
31.12.2013р. включно.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач за первісним позовом ТОВ
"Будспеценергоресурси" перерахував
позивачу за первісним позовом ТОВ
"Чернігівтор" платіжними дорученнями:
№1 від 03.01.2014р. - 1 200 000,00грн. з
призначенням платежу: кредиторська
заборгованість за будматеріали, згідно
договору про відступлення права вимоги
№16/П-13 від 17.10.2013р. в т.ч ПДВ 200000,00грн. та
№15 від 09.01.2014р. - 648089,18грн. з
призначенням платежу: кредиторська
заборгованість за будматеріали, згідно
договору про відступлення права вимоги
№16/П-13 від 17.10.2013р. в т.ч ПДВ 108014,86грн.,
які згідно наведеного позивачем
розрахунку заборгованості були
враховані як часткова оплата товару по
видатковим накладним за період з
17.12.2012р. по 31.12.2012р.

Згідно пояснень ТОВ "Чернігівтор" та
ТОВ "Будспеценергоресурси" між
сторонами не укладалися інші договори,
які б регулювали питання відступлення
права вимоги, окрім договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р.

Твердження генерального директора
Ю.В.ОСОБА_5 про те, що коли він
підписував платіжні доручення №1 від
03.01.2014р. та №15 від 09.01.2014р. про
перерахування ТОВ "Чернігівтор" коштів,
то думав, що ТОВ "Будспеценергоресурси"
перераховує кошти за договором
поставки №161/П-13 від 17.10.2013р., а не за
договором про відступлення права
вимоги №161/П-13 від 17.10.2013р. не заслуговує
на увагу та оцінюється судом критично,
оскільки, як свідчать матеріали справи
та підтверджують сторони, ТОВ
"Чернігівторг" не здійснювало ніяких
поставок товару ТОВ
"Будспеценергоресурси", у тому числі і
по договору поставки №161/П-13 від
17.10.2013р., окрім того, призначення
платежу містить чітке визначення
найменування договору "договір про
відступлення права вимоги".

Враховуючи вище наведене, суд доходить
висновку, що заборгованість
відповідача на день розгляду справи
становить 487647,04грн., що підтверджується
матеріалами справи. Неоплаченим є
товар поставлений згідно видаткових
накладних: №21006688 від 31.12.2012р. часткова
неоплата на суму 267,94грн.(поставка
товару на суму 895,95грн.), №21006686 від
31.12.2012р. на суму 28385,81грн., №21006690 від
31.12.2012р. на суму 2586,99грн., №21006692 від
31.12.2012р. на суму 35029,90грн., №21006696 від
31.12.2012р. на суму 4789,94грн., № 21006702 від
31.12.2012р. на суму 468,20грн., №21006703 від
31.12.2012р. на суму 14076,66грн., №21006704 від
31.12.2012р. на суму 153109,31грн., №21006705 від
31.12.2012р. на суму 4314,54грн., №21006706 від
31.12.2012р. на суму 96605,81грн., №21006707 від
31.12.2012р. на суму 23897,22грн., №21001065 від
14.01.2013р. на суму 62258,93грн., №21000719 від
16.01.2013р. на суму 6098,95грн., №21000769 від
17.01.2013р. на суму 4111,14грн., №21000823 від
17.01.2013р. на суму 341,74грн., №21000856 від
18.01.2013р. на суму 7402,70грн., №21001083 від
22.01.2013р. на суму 13060,00грн., №21001288 від
25.01.2013р. на суму 1431,61грн., №21001449 від
29.01.2013р. на суму 4403,90грн., №21001514 від
29.01.2013р. на суму 3325,34грн., №21001735 від
01.02.2013р. на суму 398,07грн., №21001938 від
05.02.2013р. на суму 137,15грн., №21002075 від
06.02.2013р. на суму 340,36грн., №21002096 від
06.02.2013р. на суму 1451,06грн., №21002494 від
12.02.2013р. на суму 5519,17грн., №21002493 від
12.02.2013р. на суму 196,60грн., №21002240 від
12.02.2013р. на суму 11117,46грн., №21002504 від
12.02.2013р. на суму 69,43грн., №21002594 від
13.02.2013р. на суму 103,80грн., №21002691 від
14.02.2013р. на суму 93,36грн., №21002672 від
14.02.2013р. на суму 2116,84грн., №21002909 від
18.02.2013р. на суму 137,11грн.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України
та ст.193 Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

За таких обставин, борг в сумі 487647,04 грн.
підлягає стягненню з відповідача за
первісним позовом на користь позивача
за первісним позовом.

Відповідно до ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення зобов'язання застосовуються
у розмірі передбаченому сторонами у
договорі.

Відповідно до п. 7.3. договору поставки
№170 від 18.10.2012р. за порушення терміну
оплати вартості (ціни) поставленого
товару, встановленого п.6.1 договору
постачальник має право стягнути з
покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період порушення винною стороною
грошового зобов'язання, від суми боргу
за кожен день прострочки. Штрафна
санкція, передбачена цим пунктом
договору, нараховується та стягується
понад строк, передбачений п.6 ст.232
Господарського кодексу України в межах
3-х річного строку.

У п.7.7 договору поставки №170 від 18.10.2012р.
сторони встановили, що строк позовної
давності за цим договором становить 3
роки з моменту виникнення зобов'язання
з оплати товару. Строк позовної
давності по стягненню штрафів та пені
складає 3 роки.

ТОВ "Чернігівторг" просить стягнути з
ТОВ "Будспеценергоресурси" 4863,11грн.
пені за період з 01.01.2014р. по 29.01.2014р.

Дослідивши поданий позивачем за
первісним позовом розрахунок пені,
враховуючи наявність прострочки
відповідача за первісним позовом з
оплати товару, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення пені
обґрунтовані і підлягають задоволенню
повністю в сумі 4863,11грн.

Відповідно до п. 7.4 договору поставки
№170 від 18.10.2012р. в разі порушення
грошових зобов'язань за договором
постачальник має право стягнути з
покупця штраф в розмірі 25% від вартості
поставлених, але не оплачених товарів.

Позивач за первісним позовом просив
стягнути з відповідача за первісним
позовом 121911,76грн. штрафу згідно п.7.4
договору поставки №170 від 18.10.2012р.,
нарахованого від суми заборгованості
відповідача за первісним позовом -
487647,04грн.

Дослідивши поданий позивачем за
первісним позовом розрахунок штрафу,
можливо дійти висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача за первісним позовом
штрафу обґрунтовані і підлягають
задоволенню повністю у сумі 121911,76грн.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
ст.61 Конституції України, оскільки
згідно зі ст.549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до ст.230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Вищенаведена правова позиція щодо
можливості застосування до боржника,
який порушив виконання зобов'язання,
відповідальності у вигляд пені та
штрафу одночасно викладена в постанові
Верховного Суду України від 27.04.2012р. у
справі №06/5026/1052/2011.

Відповідно до ст.111-28 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку,
що вимога позивача за первісним
позовом про стягнення з відповідача за
первісним позовом одночасно пені та
штрафу є правомірною, відповідає
чинному законодавства та існуючій
судовій практиці.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач за первісним позовом просив
стягнути з відповідача за первісним
позовом 1122,26грн. 3% річних за період з
01.01.2014р. по 29.01.2014р.

Дослідивши наведений позивачем за
первісним позовом розрахунок щодо
стягнення з відповідача за первісним
позовом 3% річних, враховуючи, що
матеріалами справи підтверджується
факт неналежного виконання ТОВ
"Будспеценергоресурси" зобов'язання та
порушення строку оплати товару, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що розрахунок здійснений
арифметично правильно, відповідає
фактичним обставинам справи, та
відповідно позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних обґрунтовані і
підлягають задоволенню повністю у сумі
1122,26грн.

Оскільки, відповідач за первісним
позовом в порушення вимог чинного
законодавства та умов договору №170 від
18.10.2012р. та договору №161/П-13 від 17.10.2013р.
взяті на себе зобов'язання не виконав,
господарський суд, доходить висновку,
що позовні вимоги позивача за
первісним позовом є обґрунтованими і
підлягають задоволенню в частині
стягнення боргу в сумі 487 647,04грн., в
частині стягнення пені в сумі 4863,11грн.,
в частині стягнення штрафу в сумі
121911,76грн., в частині стягнення 3% річних
у сумі 1 122,26грн.

Не погоджуючись з первісно заявленою
ТОВ "Чернігівторг" позовною заявою ТОВ
"Будспеценергоресурси" подало
зустрічну позовну заяву, в якій просило
визнати недійсним договір про
відступлення права вимоги №161-П-13 за
договором поставки від 18.10.2012р.

Представник ТОВ "Будспеценергоресурси"
повідомив, що вірним номером спірного
договору відступлення права вимоги від
17.10.2013р. є №161/П-13, а не №161-П-13, як ним
було зазначено попередньо.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.16
Цивільного кодексу України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
може бути, зокрема, визнання правочину
недійсними.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недотримання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою,
п'ятою-шостою статті 203 цього Кодексу.
Також, вказаною статтею встановлено, що
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №11 від
29.05.2013р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ
"Будспеценергоресурси" посилалося на
те, що спірний договір не підписувався
генеральним директором ТОВ
"Будспеценергоресурси" ОСОБА_5 і навіть
поверхневий огляд начебто підпису
ОСОБА_5 вказує на те, що він не належить
йому, що відповідно до п.10.3 договору
поставки №170 від 18.10.2012р., укладеного
між ТОВ "Севен Систем" та ТОВ
"Будспеценергоресурси", жодна із сторін
не має права передавати свої права за
цим договором третім особам без
попередньої письмової згоди на це
іншої особи, у зв'язку з чим договір про
відступлення права вимоги №161/П-13 за
договором поставки від 18.10.2012р. був
підписаний зі сторони позивача за
зустрічним позовом неповноважною
особою, а тому у розумінні ст.203, 215 ЦК
України має бути визнаний недійсним.

Господарським процесуальним кодексом
України передбачено, що висновок
судового експерта оцінюється
господарським судом за правилами,
встановленими статтею 43
Господарського процесуального кодексу
України.

В силу ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили. Визнання однією
стороною фактичних даних і обставин,
якими інша сторона обґрунтовує свої
вимоги або заперечення, для
господарського суду не є обов'язковим.

Висновком експерта №1201-1203/14-24 від
12.05.2014р. за результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи,
призначеної ухвалою суду від 19.03.2014р.
згідно клопотання ТОВ
"Будспеценергоресурси", підтверджено,
що підписи від імені ОСОБА_5 в графі "За
боржника Керівник" розділу
"Місцезнаходження і реквізити сторін" в
двох примірниках договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р. виконані не ОСОБА_5, а іншою
особою.

Однак, оригінали договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013 року, які надані як позивачем за
зустрічним позовом так і відповідачем
за зустрічним позовом (а.с.135-136 т.2 та
а.с.62-63 т.2 відповідно) містять печатку
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будспеценергоресурси", якою скріплено
підпис боржника.

У поясненні №40 від 13.03.2014р. ТОВ
"Будспеценергоресурси" повідомило, що
наказ щодо використання (збереження)
печаток товариства на підприємстві
відсутній, печатка зберігається в
кабінеті генерального директора, а у
разі його відсутності - у посадової
особи з числа тих, хто в цей час
перебуває в офісі.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Частиною 7 ст.179 Господарського кодексу
України встановлено, що господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

В силу частини 1 ст. 181 Господарського
кодексу України, господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що підпис сторони (сторін) на правочині
підтверджує лише письмову форму
правочину, в якій його вчинено, а
відповідно сам факт вчинення правочину
юридичними особами підтверджується
наявністю печатки на документі,
вчиненому в письмовій формі.

Таким чином, наявність печатки на
спірному договорі про відступлення
права вимоги №161/П-13 від 17.10.2013року є
свідченням скріплення не підпису
особи, а самого документу.

Доказів втрати позивачем за зустрічним
позовом печатки або доказів наявності
службового розслідування за фактом
незаконного використання печатки ТОВ
"Будспеценергоресурси" не надав.

За приписами ч.1 ст. 241 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права і обов'язки особи, яку
він представляє, у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії що свідчать
про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину (ч.2
ст. 241 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року №11 "Про деякі питання практики
вирішення господарськими судами
спорів про визнання недійсними
правочинів (господарських договорів)
недійсними" також зазначено, що
наступне схвалення особою правочину,
вчиненого від її імені представником,
який не мав належних повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Схвалення правочину можливе
шляхом здійснення особою, яку
представляли, дій, що свідчать про
прийняття правочину до виконання, в
тому числі здійснення платежу,
передача майна, тощо. Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Таким чином, настання наслідків, в разі
укладення угоди особою, не
уповноваженою на це, або з перевищенням
повноважень, закон ставить в
залежність від того, чи було схвалено у
подальшому угоду, від імені якої її
укладено.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
10.04.2012р. у справі № 2/261.

Матеріалами справи підтверджено
вчинення ТОВ "Будспеценергоресурси"
дій по виконанню нею договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013року. Так ТОВ
"Будспеценергоресурси" перерахувало на
рахунок ТОВ "Чернігівторг" 1200 000,00грн.
згідно платіжного доручення №1 від
03.01.2014р. з призначенням платежу:
кредиторська заборгованість за
будматеріали, згідно договору про
відступлення права вимоги №16/П-13 від
17.10.2013р. в т.ч ПДВ 200000,00грн. та 648 089,18грн.
згідно платіжного доручення №15 від
09.01.2014р. з призначенням платежу:
кредиторська заборгованість за
будматеріали, згідно договору про
відступлення права вимоги №16/П-13 від
17.10.2013р. в т.ч ПДВ 108014,86грн.

Згідно п. 3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою №22 НБУ 21.01.2004р., реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу".

Суд першої інстанції обгрунтовано не
прийняв до уваги твердження ТОВ
"Будспеценергоресурси" про те, що
підписуючи платіжні доручення №1 від
03.01.2014р. та №15 від 09.01.2014р. про
перерахування коштів на рахунок ТОВ
"Чернігівторг", генеральний директор
ТОВ "Будспеценергоресурси" вважав, що
кошти перераховуються на придбання
будівельних матеріалів за договором
поставки №161/П-13 від 17.10.2013р., а не за
договором про відступлення права
вимоги №161/П-13 від 17.10.2013р., оскільки ТОВ
"Будспеценергоресурси" не подано
доказів існування зобов'язань по
договору поставки №161/П-13 від 17.10.2013р. і
в платіжних дорученнях №1 від 03.01.2014р.
та №15 від 09.01.2014р. чітко зазначено в
призначенні платежів найменування
договору "про відступлення права
вимоги".

Окрім того, під час розгляду справи
з'ясовано, що ТОВ "Чернігівторг" не
здійснювало поставки товару, а
відповідно ТОВ "Будспеценергоресурси"
не приймало товар ні по договору
поставки №104 від 16.10.2013р. (а.с.173-174 т.1),
копія якого подана ТОВ "Чернігівторг",
ні по договору поставки №161/П-13 від
17.10.2013р. (а.с.129 т.2), примірник якого
подано до матеріалів справи ТОВ
"Будспеценергоресурси".

Оскільки матеріалами справи
підтверджено вчинення ТОВ
"Будспеценергоресурси" дій по
виконанню ним договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р., тобто відповідні дії свідчать
про визнання та фактичне схвалення ТОВ
"Будспеценергоресурси", укладеного з
відповідачами за зустрічним позовом
правочину - договору про відступлення
права вимоги №161/П-13 від 17.10.2013р., який
підписаний не уповноваженою особою, що
з урахуванням вимог ст.241 Цивільного
кодексу України унеможливлює визнання
такого правочину недійсним з мотивів
відсутності належних повноважень
представника на укладення угоди.

Позивачем за зустрічним позовом не
надано суду належних доказів, які б
підтверджували правомірність
заявлених позовних вимог щодо визнання
оспорюваного договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р. недійсним саме з підстав
відсутності у позивача волевиявлення
на укладення спірного договору.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України,
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вище викладене, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
визнання недійсним договору про
відступлення права вимоги №161/П-13 від
17.10.2013р., укладеного між ТОВ
"Будспеценергоресурси", ТОВ
"Чернігівторг" та ТОВ "ТЛЛ", а тому слід
відмовити у задоволенні зустрічних
позовних вимог ТОВ
"Будспеценергоресурси"

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує рішення суду першої
інстанції як обґрунтоване та цілком
законне.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Чернігівської області від 17.07.2014 року у
справі №927/127/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 927/127/14 повернути до
господарського суду Чернігівської
області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.В. Чорна

Повний текст постанови складено 23.09.2014
року.