ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.
Справа № 922/2146/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя
Терещенко О.І., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Козирєв С.С. за дорученням
б/н від 23.05.2014 року

відповідача - Бондаренко Я.В. за
дорученням б/н від 15.08.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
відповідача (вх. № 2268Х/1-32) на рішення
господарського суду Харківської
області від 29 липня 2014 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтелла», м.Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Родон Фарм»,
м.Мерефа, Харківський р-н, Харківська
обл.

про стягнення 46938,22 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 29 липня 2014 року
(суддя Доленчук Д.О.) позов задоволено.
Стягнуто з ТОВ "Родон Фарм" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтелла" суму
основного боргу у розмірі 44381,83 грн.,
пеню у розмірі 946,22 грн., 1464,60 грн.
інфляційних втрат, 145,57 грн. 3% річних за
користування чужими грошовими коштами
та суму судового збору у розмірі 1827,00
грн.

Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Харківської
області від 29 липня 2014 року скасувати
та провадження у справі припинити.
Вказує на те, що позивач не надав суду
доказів, які б свідчили про факт
подальшої реалізації поставленого
відповідачем товару третім особам.
Відсутність факту подальшої
реалізації поставленого товару вказує
на те, що на даний час позивач не має
права на пред'явлення вимоги про сплату
боргу за Договором поставки.

Позивач відзив на апеляційну скаргу
не надав, у судовому засіданні його
представник зазначив, що оскаржене
рішення прийняте при повному та
всебічному з'ясуванні обставин справи,
воно є обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства. Вказує на те, що
відповідачем в порушення умов Договору
не складались та не направлялись
позивачу звіти про реалізовану
продукцію. На цій підставі просить
рішення господарського суду
Харківської області від 29 липня 2014 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення.

09 вересня 2014 року апеляційна скарга по
справі слухалась по суті та у судовому
засіданні оголошено перерву до 18
вересня 2014 року для подання сторонами
документів, які мають значення для
об'єктивного та повного дослідження
матеріалів справи.

Розглянувши наявні матеріали справи
та надані сторонами документи після
перерви документи, перевіривши повноту
встановлених судом першої інстанції
обставин та докази на їх підтвердження,
юридичну оцінку, правильність
застосування господарським судом
Харківської області норм
матеріального та процесуального права
та доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст. 101 ГПК України,
колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом
та вбачається з матеріалів справи, 01
квітня 2013 року між ТОВ «Інтелла»
(постачальник) та ТОВ «Родон Фарм»
(покупець) укладено Договір поставки №
И-3 (т.1 а.с.11-14).

Відповідно до п.1.1. Договору в
порядку на умовах визначених цим
Договором, Постачальник зобов'язується
поставляти та передавати у власність
Покупцю визначений цим Договором
товар, а Покупець зобов'язується
прийняти цей товар та своєчасно
здійснювати його оплату.

Згідно п.1.2. Договору найменування,
одиниця виміру, ціна за одиницю товару,
його часткове співвідношення
визначається специфікацією, що є
Додатком № 1 до цього Договору, яка
підписується сторонами та являється
його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.2.1. Договору поставка
товару здійснюється Постачальником на
підставі зробленої заявки Покупця
(направленої по факсу чи електронною
поштою) протягом 5 календарних днів з
моменту її отримання.

У п.2.2. Договору зазначено, що сторони
погоджують асортимент та кількість
товару шляхом надіслання Покупцем
заявки Постачальнику, складеної на
підставі специфікації. Асортимент та
кількість партії товару, що
поставляється. Сторони вказують у
видатково-прибуткових накладних, які є
невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п.4.2. Договору, ціна
товару, яка входить у партію поставки,
підтверджується у заявці покупця та
вказується у видатково - прибуткових
накладних. Зміна ціни товару після його
поставки Покупцю не допускається.

Згідно п. 4.3. Договору сума договору
складається з вартості партій товарів,
поставлених позивачем протягом строку
дії договору.

Пунктом 5.1. Договору сторони
передбачили, що оплата за поставлену
партію товару здійснюється Покупцем по
мірі реалізації, один раз в 14
(чотирнадцять) днів, після реалізації
поставленого товару 3-м особам.

У позовній заяві позивач вказує на те,
що протягом часу дії договору
позивачем поставлено відповідачу
товару за Договором товару на загальну
суму 104518,83 грн. Відповідач здійснив
оплату товару на суму 60137,00 грн., що
підтверджується довідкою ПАТ
"УкрСиббанк" від 06.06.2014 року. Відповідач
в порушення умов укладеного між
сторонами Договору поставлений товар в
повному обсязі не оплатив, у зв'язку з
чим станом на 31.03.2014 року сума
заборгованості відповідача перед
позивачем становить 44381,83 грн.

Надаючи правову кваліфікацію
обставинам справи, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які
є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У ст. 530 Цивільного кодексу України
зазначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що у судовому засіданні
представники позивача та відповідача
підтвердили, що протягом 2013 - 2014 року
позивач поставив відповідачу за
Договором поставки № И-3 товару на
загальну суму 104518,83 грн., що
підтверджується наданими позивачем
суду апеляційної інстанції копіями
видаткових накладних (т.2 а.с.25-43).

З Виписки ПАТ "УкрСиббанк" від 06.06.2014
року вбачається, що відповідач
здійснив оплату товару на суму 60137,00
грн. (т.1 а.с.41).

З Акту звірки взаєморозрахунків від
01.04.2014 року, підписаного представниками
позивача та відповідача, також
вбачається, що станом на 31.03.2014 року
сума заборгованості відповідача перед
позивачем за Договором поставки № И-3
становила 44381,83 грн. (т.1 а.с.32).

До тверджень відповідача про те, що
вказаний Акт звірки з боку відповідача
підписаний невідомою особою, яка не
мала повноважень на підписання даного
документу від імені ТОВ "Родон Фарм",
колегія суддів ставиться критично,
оскільки на даному Акті звірки
міститься відбиток печатки ТОВ "Родон
Фарм", що є свідченням схвалення ТОВ
"Родон Фарм" вказаного акту звірки
взаєморозрахунків.

Також з матеріалів справи вбачається,
що 07.04.2014 року позивач направив на
адресу претензію, я в якій зазначено,
що заборгованість відповідача складає
44381,83 грн. та запропоновано
перерахувати у строк , що не перевищує 5
днів з дня отримання претензії вказану
суму основного боргу (т.1 а.с.31).

З копії зворотнього поштового
повідомлення вбачається, що претензія
вказана претензія отримана
відповідачем 11.04.2014 року (т.1 а.с.30).

У судовому засіданні представник
відповідача вказує на те, що отриманий
від позивача товар ще в повному обсязі
не реалізований та його чатину
відповідач поверне позивачу.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 5.4.
Договору Покупець надає позивачу звіт
про реалізований товар кожні 30 днів,
після чого він направляється
Постачальнику по факсу.

У п.6.1. Договору зазначено, що граничний
термін реалізації товару являється
шість місяців, після чого поставлений,
але не реалізований, товар підлягає
поверненню позивачу.

Пунктом 6.2. Договору сторони
передбачили, що з настанням строку,
передбаченого п.6.1. договору,
Постачальник зобов'язаний вивести
нереалізований товар у 5 денний строк.
Покупець додатково сповіщає
Постачальника про настання граничного
терміну реалізації товару шляхом
направлення письмового повідомлення
по факсу чи поштовим переказом.

У судовому засіданні представники
позивача та відповідача підтвердили,
що відповідач в порушення п. 5.4.
Договору не надавались звіти про
реалізацію товару та не сплачувались
кошти за реалізований товар.
Представник позивача вказує на те, що
позивач був вимушений окремо листами
вимагати від відповідача надати звіт
про реалізований товар.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідач не надав ні
суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції доказів надання
позивачу звітів протягом 2013-2014 року.

Звіт про реалізацію товару надано
відповідачем до суду апеляційної
інстанції станом на 17.09.2014 року, з якого
вбачається, що залишилось
нереалізовано та підлягає поверненню у
найближчий час товару на суму 4045,31 грн.
(т.2 а.с. 51).

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідачем не надано ні
суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції звіти про
залишок нереалізованого товару станом
на час розгляду справи у суді першої
інстанції та дані про те, що за якими
накладними постачалось та в якому
періоді постачалось.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Приймаючи до уваги, що відповідач
не надав ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції доказів
сплати заборгованості за Договором
поставки № И-3, колегія суддів вважає,
що господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
основного боргу у розмірі 44381,83 грн.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

У ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України зазначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України пеня за прострочку
платежу встановлюється за згодою
сторін господарських договорів, але її
розмір не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі
прострочення покупцем оплати товару
Постачальник має право вимагати, а
Покупець зобов'язаний сплатити пеню у
розмірі подвійної ставки НБУ, яка діє
на момент виконання зобов'язання, від
суми заборгованості за кожен день
прострочення платежу.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що
господарський суд також обґрунтовано
стягнув з відповідача на користь
позивача пеню у розмірі 946,22 грн.,
інфляційних втрат у розмірі 1464,60 грн.,
та 3% річних у розмірі 145,57 грн.

Таким чином, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
прийняте господарським судом рішення
відповідає статтям 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
господарського суду Харківської
області від 29 липня 2014 року підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 29 липня 2014 року
у справі № 922/2146/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили

Повна постанова складена 23.09.2014
року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Черленяк М.І.