м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кіод»
до Міністерства оборони України
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Центральне спеціалізоване будівельне
управління (госпрозрахункове) (ЦСБУ)
про зміну господарських договорів
Суддя Полякова К.В.
Представники сторін:
від позивача: Семибаламут А.А. (дов. №08/09
від 08.09.2014), Жоголєва Ю.О. (дов. №08/09від
від відповідача: Логін Р.А. (дов.№220/715
від третьої особи: не з'явився,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кіод» звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Міністерства оборони
України про зміну господарських
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 порушено провадження у
справі за зазначеним позовом, залучено
до участі у справі Центральне
спеціалізоване будівельне управління
(госпрозрахункове) (ЦСБУ) в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача та призначено
За наслідками судового засідання 09.09.2014
судом постановлено ухвалу суду, якою
розгляд справи відкладений на 11.09.2014
Під час судового засідання 11.09.2014
представники позивача просили позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на обставини та факти,
викладені у позовній заяві та
додаткових письмових поясненнях,
поданих до суду через відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва 10.09.2014
Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, надавши
пояснення аналогічні тим, що викладені
у письмових запереченнях на позовну
заяву, поданих до суду під час судового
засідання 09.09.2014 року.
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача у судові засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
проведення судових засідань 09.09.2014 та
11.09.2014 повідомлена належним чином,
шляхом направлення на адресу третьої
особи, відповідно, ухвали суду та
телеграми, зміст якої відповідає
тексту листа долученого судом до
матеріалів справи.
Статтею 22 ГПК України зобов'язує
сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, зважаючи, що
нез'явлення представника третьої
особи на виклик суду не перешкоджає
вирішенню справи по суті, суд дійшов
висновку, що наявні у матеріалах справи
документи достатні для прийняття
повного та обґрунтованого судового
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2004 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кіод» та Центральне
спеціалізоване будівельне управління
Міністерства оборони України уклали
генеральну угоду про новацію
генеральної угоди про будівництво
житла в порядку пайової участі для
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей від 10.04.2002
(далі - Генеральна угода), якою вирішили
викласти генеральну угоду про
будівництво житла в порядку пайової
участі для військовослужбовців
Збройних Сил України та членів їх сімей
від 10.04.2002 у новій редакції.

Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди її
предметом є фінансування позивачем в
повному обсязі будівництва, згідно з
одержаною в установленому законом
порядку проектно-кошторисною
документацією, трьох
дев'ятиповерхових будинків загальною
площею 15000 кв. м. (загальна площа житла
12000 кв. м.) кожний з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
по вул. Івана Франка у місті Одесі
(військове містечко № 217).

Пунктом 3.1 Генеральної угоди визначено,
що Центральне спеціалізоване
будівельне управління Міністерства
оборони України вносить свою пайову
участь у будівництво у вигляді
виконання обов'язків, надання послуг,
передбачених п. 4.1 Генеральної угоди.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіод" здійснює в
повному обсязі фінансування
будівництва.

Пунктом 4.1 Генеральної угоди
встановлено, що Центральне
спеціалізоване будівельне управління
Міністерства оборони України, серед
іншого, зобов'язане виконати всі
необхідні дії для відведення земельних
ділянок Одеською міською радою.

За приписами п. 4.1 Генеральної угоди
сторони встановили, що попередній
строк введення об'єктів в експлуатацію
встановлюється у графіку будівництва
по кожному будинку окремо, який
укладається сторонами додатково та є
невід'ємною частиною Генеральної
угоди, але не може бути пізніше 31.12.2008
року.

03.07.2006 Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіод", Міністерство
оборони України та Центральне
спеціалізоване будівельне управління
Міністерства оборони України уклали
додаткову угоду № ДУ-1/7СПЗ до
Генеральної угоди (далі - Додаткова
угода), в якій прийняли рішення за
згодою позивача про заміну сторони в
генеральній угоді з Центральне
спеціалізоване будівельне управління
Міністерства оборони України на
відповідача.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди
Центральне спеціалізоване будівельне
управління Міністерства оборони
України передало, а Міністерство
оборони України прийняло в повному
обсязі на себе зобов'язання за
Генеральною угодою.

Згідно з п. 2 Додаткової угоди сторони
дійшли згоди з метою мирного
врегулювання спору та скорочення
термінів завершення будівництва
спірних житлових будинків на земельній
ділянці орієнтовно загальною площею 1,6
га по вул. Івана Франка (вул. Фонтанська
дорога, 14) у місті Одесі (військове
містечко № 217):

- встановити суму грошових зобов'язань
позивача перед відповідачем 2 в сумі
20800000 грн. (п. 2.1);

- провести достроково виконання
зобов'язань шляхом перерахування на
рахунок відповідача 2 грошових коштів
по земельній ділянці орієнтовано
загальною площею 1,6 га по вул. Івана
Франка (вул. Фонтанська дорога, 14) у
місті Одесі (військове містечко № 217) в
сумі 20800000 грн. (п. 2.2);

- встановити термін оплати грошових
коштів не пізніше п'яти банківських
днів з моменту укладення Додаткової
угоди (п. 2.3).

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди
виконання позивача в повному обсязі
п.п. 2.2, 2.3 Додаткової угоди є підставою
для здійснення відповідачем наступних
заходів:

- заходів, які спрямовані на
передислокацію підрозділів, списання
фондів, що знаходяться на спірній
земельній ділянці, та переоформлення
права користування земельною ділянкою
орієнтовно загальною площею 1,6 га по
вул. Івана Франка (вул. Фонтанська
дорога, 14) у м. Одесі (військове містечко
№ 217) в десятиденний термін з
відповідача 2 на позивача (в тому числі
оформлення відповідного листа до
Одеської міської ради про припинення
права користування земельною ділянкою,
зміни її цільового призначення та
виділення її в установленому порядку
під будівництво позивачу).

Згідно з п. 4.1 Додаткової угоди у разі
виконання товариством з обмеженою
відповідальністю "Кіод"своїх
обов'язків за Додатковою угодою щодо
перерахування коштів, Міністерство
оборони України надає в 10-ти денний
термін згоду на припинення права
користування спірною земельною
ділянкою.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
платіжними дорученнями № 73 від 11.07.2006
на суму 5 000 000,00 грн., № 75 від 14.07.2006 на
суму 1 400 000,00 грн., № 77 від 14.07.2006 на суму 2
500 000,00 грн., № 78 від 08.08.2006 на суму 4 000 000,00
грн., № 79 від 08.08.2006 на суму 4 000 000,00 грн.,
№ 80 від 08.08.2006 на суму 3 900 000,00 грн.
перерахував Міністерству оборони
України грошові кошти загальною сумою
20800000,00 грн.

Так, оскільки Міністерством оборони
України станом на 16.05.2014 не виконано
умови генеральної угоди від 21.05.2004 (зі
змінами внесеними Додатковою угодою №
ДУ-1/7СПЗ), а саме не здійснено
передислокацію підрозділів, списання
фондів, що знаходяться на відповідній
земельній ділянці, та переоформлення
права користування земельною ділянкою
орієнтовно загальною площею 1,6 га по
вул. Івана Франка (вул. Фонтанська
дорога, 14) у м. Одесі (військове містечко
№ 217), а також враховуючи, що строк
виконання будівельних робіт,
відповідно до Угод, був встановлений до
31 грудня 2008, тому Товариство з
обмеженою відповідальністю «Кіод»
звернулось до суду із даним позовом та
просить змінити умови генеральної
угоди від 21.05.2004 (зі змінами внесеними
Додатковою угодою № ДУ-1/7СПЗ).

Заперечуючи проти позовних вимог,
Міністерство оборони України, зауважує
про відсутність підстав внесення змін
до генеральної угоди від 21.05.2004 про
новацію генеральної угоди про
будівництво житла в порядку пайової
участі для військовослужбовців
Збройних Сил України та членів їх сімей
від 10.04.2002 (зі змінами внесеними
Додатковою угодою № ДУ-1/7СПЗ від 03.07.2006),
оскільки вказана додаткова угода
рішенням Господарського суду міста
Києва у справі № 17/69-20/129-10-4407 від 16.03.2011
визнана припиненою 10.07.2006 року. До того
ж, відповідач вказує на те, що зміна
господарських договорів шляхом
укладання додаткових угод буде мати
негативні наслідки для держави. До того
ж, Міністерство оборони України
стверджує на тому, що зміна
господарських договорів шляхом
укладання з позивачем додаткових угод
є безпідставною, та буде мати негативні
наслідки для держави шляхом втрати
земельної ділянки військового
містечка №217.

На спростування заперечень
Міністерства оборони України щодо
можливості завдання негативних
наслідків державі внаслідок укладання
додаткових угод із позивачем,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кіод» надано до суду
копії рішення Господарського суду
Одеської області від 13.07.2005 у справі №
28-30-15-22-33/32-04-2362 та постанови Вищого
господарського суду України від 16.05.2006
у вказаній справі. Так, у межах справи №
28-30-15-22-33/32-04-2362 Військовий прокурор
Південного регіону України в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України просив визнати недійсними
генеральну угоду та договір від 10.04.2002
про будівництво житла у порядку
пайової участі для
військовослужбовців Збройних сил
України та членів їх сімей, укладені
квартирно-експлуатаційним управлінням
Південного оперативного командування
із Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кіод», та новацією
яких є генеральна угода від 21.05.2004, як
таких, що суперечать інтересам держави
та суспільства. Рішенням
Господарського суду Одеської області
від 13.07.2005 у справі № 28-30-15-22-33/32-04-2362 у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю. Вказане рішення залишено без
змін постановою Вищого господарського
суду України від 16.05.2006 у справі №
28-30-15-22-33/32-04-2362 та набрало законної сили
16.05.2006 року.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства.

За приписами статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість сторін, що виражає
узгоджену волю сторін, яка спрямована
на досягнення конкретної мети, тобто
договір це юридичний факт, на підставі
якого виникають цивільні права та
обов'язки.

Як передбачено нормами ч. 1 ст. 628 ЦК
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Так, у відповідності до вищезазначених
вимог законодавства, між сторонами
21.05.2004 укладено генеральну угоду про
новацію генеральної угоди про
будівництво житла в порядку пайової
участі для військовослужбовців
Збройних Сил України та членів їх сімей
від 10.04.2002, в якому у подальшому внесено
зміни Додатковою угодою № ДУ-1/7СПЗ від
03.07.2006 року.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін. Згідно зі статтею 188
Господарського кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Маючи намір внести зміни до
генеральної угоди від 21.05.2004 шляхом
укладання додаткової угоди, Товариство
з обмеженою відповідальністю «Кіод»
направило проект додаткової угоди на
адресу відповідача, який отриманий
останнім 19.05.2014, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
бланку поштового повідомлення з
відміткою про вручення поштового
відправлення згідно опису вкладення у
цінний лист. Однак, відповіді про
результати розгляду пропозиції про
зміну умов угод від Міністерства
оборони України на адресу позивача не
надходило, що зумовило звернення ТОВ
«Кіод» із даним позовом до суду.

Положеннями статті 651 Цивільного
кодексу України визначені підстави
зміни або розірвання договору, зокрема,
у частині 2 вказаної статті зазначено,
що Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Частиною 2 статті 651 ЦК України
встановлено право зміни договору за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Із наведеного вбачається, що з
вимогою про зміну договору до суду може
звернутися особа лише у випадку, якщо
мало місце істотне порушення в діях
іншого контрагента і таке порушення
стосується безпосередньо договірного
зобов'язання між цими сторонами. Проте
така зміна договору в односторонньому
порядку протирічить принципу свободи
договору, оскільки відсутня згода
іншої сторони на таку зміну, що створює
загрозу інтересам іншої сторони.

Істотним вважається таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору, тобто йдеться про втрати та
збитки, які вказана сторона понесла
внаслідок порушення іншою стороною
договору.

Під шкодою в контексті ч. 2 ст. 651 ЦК
України слід розуміти комплекс
негативних наслідків, які виникають у
зв'язку з порушенням. При цьому сторона,
яка ставить питання про розірвання чи
зміну договору має довести наявність
істотного порушення та наявність
шкоди, завданої цим порушенням другою
стороною. Така шкода може бути виражена
як у вигляді реальних збитків та
упущеної вигоди, так і моральної
(немайнової) шкоди.

Так, під час розгляду даного
господарського спору, судом з'ясовано,
що рішенням Господарського суду міста
Києва у справі 17/69-20/129-10-4407 від 16.03.2011
відмовлено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Кіод» у задоволенні
позову, заявляючи вимоги якого
останній реалізовував своє право на
відшкодування Міністерством оборони
України збитків, заподіяних позивачу
внаслідок невиконання умов
генеральної угоди про новацію
генеральної угоди про будівництво
житла в порядку пайової участі для
військовослужбовців Збройних Сил
України та членів їх сімей від 10.04.2002 та
додаткової угоди до неї № ДУ-1/7СПЗ від
03.07.2006, у розмірі 1069145 грн. шляхом
стягнення та передачі у власність
позивача будівель та споруд, що
знаходяться на території військового
містечка № 217 м. Одеса, загальною
вартістю 1069145 грн.

У мотивувальній частині вказаного
рішення суду, останній дійшов висновку
про недоведеність позивачем (ТОВ
«Кіод») неправомірності поведінки
Міністерства оборони України, як
обов'язкової умови для відшкодування
збитків.

Частиною 2 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Наведений факт має преюдиційне
значення та не підлягає повторному
доведенню.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про незалежність судової
влади» від 13.06.2007 №8 передбачено, що за
змістом частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені. Виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв з таким предметом.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки, під час судового розгляду
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кіод» не доведено
наявність істотного порушення
Міністерством оборони України та
наявності шкоди, завданої цим
порушенням, тому суд дійшов висновку
про відсутність підстав для зміни
генеральної угоди від 21.05.2004 (зі змінами
внесеними Додатковою угодою № ДУ-1/7СПЗ
від 03.07.2006 року).

До того ж, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору (ч. 1
ст. 631 ЦК України).

При зміні договору зобов'язання за
таким договором змінюється, а отже
змінити умови договору можливо лише у
триваючому зобов'язанні.

Таким чином, оскільки рішенням суду у
справі № 17/69-20/129-10-4407 встановлено, що
Додаткова угод № ДУ-1/7СПЗ від 03.07.2006 є
припиненою 10.07.2006 року, тому всі права
та обов'язки, передбачені такою угодою
є припиненими.

Зважаючи на встановлення судом
відсутності обставин, передбачених
законом в якості підстав для внесення
змін до договору в судовому порядку,
останній дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Витрати по оплаті судового збору,
відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
відмови у позові покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кіод» до
Міністерства оборони України за участі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Центральне
спеціалізоване будівельне управління
(госпрозрахункове) (ЦСБУ) про зміну
господарських договорів - відмовити
повністю.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 11.09.2014 року у присутності
представника позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 12.09.2014 року

Суддя
К.В.
Полякова