м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9738/13 22.09.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Магнум"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
про стягнення 198000,00 грн.
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Дубина В.В. за
довіреністю № 22 від 02.04.2014 р.
від відповідача: Шуляр С.А. за
довіреністю № б/н від 08.01.2014 р.
СПРАВИ :
24.05.2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Магнум" (позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім Укрвторресурс"(відповідач) про
стягнення 198 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано
нездійсненням відповідачем оплат за
виконані позивачем роботи на підставі
укладеного між сторонами договору з
виконання робіт № 23/05-12 від 23.05.2012 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.05.2013 р. (суддя Блажівська
О.Є.) порушено провадження по справі №
910/9738/13, розгляд справи призначено на
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 р. у справі № 910/9738/13
(суддя Блажівська О.Є.), залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.12.2013 р. у справі № 910/9738/13 (колегія
суддів: Дідиченко М.А., головуючий
суддя, судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко
М.А.), позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Магнум" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Укрвторресурс" про стягнення 198000,00 грн.
задоволено повністю, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Укрвторресурс" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Магнум"
198000, 00 грн. основного боргу, 3960, 00 грн.
судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.04.2014 р. у справі № 910/9738/13
(колегія суддів: Мирошниченко С.В.,
головуючий суддя, судді: Алєєва І.В.,
Картере В.І.) касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Укрвторресурс" задоволено частково,
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р. та
рішення Господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 р. у справі № 910/9738/13
скасовано, справу № 910/9738/13 передано на
новий розгляд до Господарського суду
міста Києва.

Розпорядженням В.о. керівника апарату
Господарського суду міста Києва №
04-23/177 від 06.05.2014 було призначено
повторний автоматичний розподіл
справи № 910/9738/13.

Для нового розгляду справи визначено
суддю Дупляк О.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.05.2014 р. справу № 910/9738/13
прийнято суддею Дупляк О.М. до свого
провадження та призначено до розгляду
на 09.06.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 р. виправлено описку,
допущену в ухвалі суду від 12.05.2014 р.,
замість "на 09.06.2014 о 09:40" слід читати "на
16.06.14 о 09:40".

Розпорядженням Керівника апарату
Господарського суду міста Києва №
04-23/353 від 12.06.2014 р., у зв'язку з тривалим
лікарняним судді Дупляк О.М., з метою
дотримання вимог ГПК України та
відповідно до п. 3.1.11 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, призначено повторний
автоматичний розподіл справи № 910/9738/13.

13.06.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку із знаходженням у
відрядженні головного юрисконсульта
та директора Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Укрвторресурс".

13.06.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення по справі № 910/9738/13.

В порядку статті 2-1 ГПК України, справу
№ 910/9738/13 передано на розгляд судді
Гумезі О.В.

Згідно ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки,
що містяться у постанові касаційної
інстанції, є обов'язковими для суду
першої інстанції під час нового
розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міта Києва
від 16.06.2014 р. справу № 910/9738/13 прийнято до
провадження судді Гумеги О.В. та
призначено до розгляду на 21.07.2014 р. об
11:30 год.

19.06.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшла
заява про ознайомлення з метеріалами
справи.

18.07.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення по справі з урахуванням
висновків постанови Вищого
господарського суду України від 23.04.2014
р. у справі № 910/9738/13. Зокрема, позивач
вважає, що укладений між ним та
відповідачем Договір № 23/05-12 від 23.05.2012
р. є договором про надання послуг, а не
договором підряду. Позивач просить не
приймати в якості доказу по справі
наявний в матеріалах справи лист ДП
"Міжнародний аеропорт Бориспіль" №
09-22-931.1 від 23.07.2013 р., в якому
повідомлялось про призупинення
будівельних робіт на об'єкті
"Будівництво терміналу "D" в період з 1
червня по 3 липня 2012 р., оскільки даний
лист не засвідчений печаткою та
підписаний особою, повноваження якої
не підтверджені, а викладена в ньому
інформація є сумнівною, так як термінал
"D" аеропорту "Бориспіль" було офіційно
відкрито 28.05.2012 р., жодних будівельних
робіт в спірний період часу не
проводилось, адже будівництво вже було
закінчене.

Разом з тим, позивач надає перелік
документів (рахунки-фактури, акти,
податкові накладні, посвідчення про
відрядження, пояснення працівників,
пояснення ТОВ "ІФ-10 Лайнер", фото- та
відеоматеріали, тощо), зібраних та
поданих суду позивачем на
підтвердження виконання спірних робіт
по просіюванню передробленого сміття
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Магнум". Позивач
вважає, що виконувані ним на підставі
Договору № 23/05-12 від 23.05.2012 р. роботи по
просіюванню не являються будівельними,
а тому лист ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" № 09-22-931.1 від 23.07.2013 р. не має
ніякого відношення до цих робіт.

Стосовно направлення позивачем на
адресу відповідача спірних актів
виконаних робіт, то, враховуючи
вірність зазначеної на поштовому
відправленні адреси відповідача,
позивач робить висновок про умисну
неявку адресата до поштового
відділення для отримання поштового
відправлення. З цього приводу позивач
звертає увагу суду на приписи
Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
р. № 01-06/374/2013.

В якості додатку до вищенаведених
пояснень, поданих 18.07.2014 р. через відділ
діловодства суду, позивач надав копію
листа від 10.07.2014 р. № 01-22-1988 від
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль".

18.07.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.
Так, відповідач стверджує, що не
отримував від позивача акти виконаних
робіт на загальну суму 198000,00 грн., якими
останній підтверджує факт виконання
спірних робіт за період червень-липень
2012 р., при цьому позивач знав про їх не
отримання відповідачем, втім протягом
року не здійснив жодних дій для
врегулювання спору. Вивчивши матеріали
позовної заяви, відповідач листом № 97
від 06.06.2013 р. повідомив позивача, що зі
змістом актів виконаних робіт за
період червень-липень 2012 р. на загальну
суму 198000,00 грн. не погоджується та
відхиляє їх, оскільки спірні роботи в
зазначений позивачем період не
виконувались. Відповідач також
зазначив, що спірні роботи є
будівельними і не могли виконуватись
позивачем, у зв'язку з відсутністю
необхідного об'єму матеріалу для
просіювання та у зв'язку з припиненням
проведення робіт в наведений період на
будівельному майданчику терміналу "D"
ДП "МА "Бориспіль". На підтвердження
правової позиції, викладеної у відзиві,
відповідач додав до відзиву письмові
докази.

Представники позивача та відповідача в
судове засідання, призначене на 21.07.2014
р., з'явилися.

В судовому засіданні, призначеному на
21.07.2014 р., представник позивача надав
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, позов підтримав з урахуванням
пояснень, поданих 18.07.2014 р. через відділ
діловодства суду.

Представник відповідача в судовому
засіданні 21.07.2014 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві, поданому 18.07.2014 р.,
та просив суд відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 77 ГПК
України, суд прийшов до висновку про
неможливість вирішення справи по суті
в судовому засіданні, призначеному на
21.07.2014 р., та оголосив перерву до 28.07.2014 р.
о 12:50 год.

24.07.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення у справі з урахуванням
відзиву відповідача, поданого 18.07.2014 р.
через відділ діловодства суду. Зокрема,
позивач заперечував доводи
відповідача щодо відсутності
необхідного об'єму матеріалу для
просіювання та виконання спірних
робіт, в т.ч. з урахуванням об'єму
матеріалу, переробленого ТОВ "ІФ-10
Лайнер", адже відповідно до умов
укладеного між відповідачем та
позивачем договору останній отримує
оплату за відпрацьовані зміни, а не за
об'єм, крім того, відповідно до умов
договору, відповідач оплачує простій
механізмів та техніки на об'єкті.
Позивач наголосив, що спірні акти
виконаних робіт ним направлялись
поштою на адресу відповідача та
експрес поштою передавались особисто
представнику відповідача, тоді як
доводи відповідача про неотримання цих
актів позивач вважає безпідставними та
такими, що вводять суд в оману.

В судове засідання, призначене на 28.07.2014
р., представники позивача та
відповідача з'явилися.

Представник відповідача в судовому
засіданні 28.07.2014 р. подав додаткові
пояснення, зокрема щодо невиконання
позивачем робіт по просіюванню
матеріалів в червні-липні 2012 р. та щодо
підстав відмови відповідача у
підписанні актів виконаних робіт за
вказаний період. Пояснення залучені
судом до матеріалів справи та передані
до відділу діловодства суду для
реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на
28.07.2014 р., представник позивача надав
усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог, позов повністю
підтримав з урахуванням пояснень,
поданих 18.07.2014 р. та 24.07.2014 р. через
відділ діловодства суду.

Представник відповідача в судовому
засіданні 28.07.2014 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві та додаткових
поясненнях, поданих відповідно 18.07.2014 р.
та 28.07.2014 р., просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 р. розгляд справи був
відкладений на 22.08.2014 о 10:10 год.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
22.08.2014 р., у зв'язку з знаходженням судді
Гумеги О.В. у відпустці, справу № 910/9738/14
передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.08.2014 р. справу № 910/9738/14 було
прийнято до свого провадження суддею
Ярмак О.М. та призначено розгляд справи
на 08.09.2014 р. о 10:40 год.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
26.08.2014 р. справу № 910/9738/14 передано для
розгляду судді Гумезі О.В., у зв'язку з
її виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.08.2014 р. справу № 910/9738/14 було
прийнято до свого провадження суддею
Гумегою О.В. та призначено розгляд
справи на 08.09.2014 р. о 10:40 год.

02.09.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшли
пояснення по справі № 910/9738/13 на
виконання вимог ухвали суду від 22.08.2014
р., зокрема, на підтвердження правової
позиції позивача стосовно заявлених
позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 08.09.2014
р., з'явився представник відповідача.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 08.09.2014 р., не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні 08.09.2014 р., подав письмові
пояснення на виконання ухвали суду від
26.08.2014 р. Пояснення залучені судом до
матеріалів справи та передані до
відділу діловодства суду для
реєстрації.

Представник відповідача в судовому
засіданні 08.09.2014 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві та поясненнях,
поданих через відділ діловодства суду
відповідно 18.07.2014 р. та 28.07.2014 р., 08.09.2014 р.,
просив суд відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014 р. відкладено розгляд
справи на 22.09.2014 р. о 09:50 год.

Представники позивача та відповідача в
судове засідання, призначене на 22.09.2014
р., з'явилися.

В судовому засіданні, призначеному на
22.09.2014 р., представник позивача надав
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, позов підтримав повністю

Представник відповідача в судовому
засіданні 22.09.2014 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог та просив суд
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 22.09.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення та повідомлено, що
повне рішення буде складено у термін,
передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, оглянувши в судових
засіданнях оригінали документів, копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

23.05.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
Укрвторресурс" (надалі - замовник,
відповідач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Магнум" (надалі -
виконавець, позивач) було укладено
Договір з виконання робіт № 23/05-12
(надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, замовник
доручає, а виконавець зобов'язується з
власним просіювальним обладнанням
KEESTRACK EXPLORER 1800 та обслуговуючим
персоналом на власний ризик та у
передбачений договором строк виконати
роботи просіювання матеріалів
(вказаних замовником) спеціально
пристосованим для цього приводом, а
замовник зобов'язується прийняти
роботи та їх оплатити.

Згідно п. 1.2 Договору місцезнаходження
опрацьованого матеріалу залишається у
зоні будівельного майданчику.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що
місце виконання робіт та під'їзд до
вказаного місця обумовлюється
сторонами. Місце виконання робіт
повинно відповідати наступним вимогам:
не повинно бути в місці житлової
забудови (повинно бути дозволено
проїзд вантажному автомобільному
транспорту згідно Правил "Дорожнього
руху", (рух тільки по твердому
дорожньому покриттю), під'їзд повинен
бути таким, що дозволяє безпечно
(безперешкодно) здійснити розворот
транспортного засобу та безперебійну
роботу механізму проведення дробіння
залізобетону.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2 Договору, ціни за
використання просіювального
обладнання узгоджені сторонами і
складають за 1 (одну) робочу зміну (8
годин) просіювання 4583,33 грн. без П.Д.В.,
оплата за виконанні роботи
перераховується в безготівковому
розрахунку. Загальна сума за
просіювання матеріалів разом із П.Д.В.
складає 5500,00 грн. за робочу зміну.
Робоча зміна рахується не менш ніж 8
годин роботи обладнання, у разі якщо
обладнання за одну робочу зміну
пропрацювало менше 8 годин але не
більше 12 годин, сума за роботу
оплачується повністю за одну робочу
зміну. Ціна виконаних робіт за даним
договором не переглядається.
Розрахунки здійснюються один раз на
тиждень, що п'ятниці, або на власний
вибір в будь який день тижня, але не
рідше одного разу на тиждень.

Пунктом 3.2.1 договору, сторони
визначили, що замовник зобов'язаний
своєчасно здійснювати розрахунки за
виконані роботи.

Згідно з п. 4.1 Договору строк виконання
робіт за цим Договором відраховується
з моменту підписання Договору
сторонами та подачі просіювального
обладнання на об'єкт, та припиняє свою
дію за домовленістю між сторонами та
виконанням усіх зазначених робіт по
дробінню-сортуванню.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що
виконання робіт може здійснюватись
поетапно (після кожної зміни) шляхом
підписання сторонами акту виконаних
робіт.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
зазначив, що в період червень - липень
2012 р. виконав для відповідача на
підставі Договору роботи по
просіюванню матеріалів на загальну
суму 198000,00 грн., за результатами яких
склав акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) № ОУ-0000027 від 09.06.2012
року на суму 33000,00 грн., № ОУ-0000038 від
16.06.2012 року на суму 33000,00 грн., № ОУ-0000031
від 23.06.2012 року на суму 33000,00 грн., №
ОУ-0000032 від 30.06.2012 року на суму 33000,00 грн.,
№ ОУ-0000029 від 07.07.2012 року на суму 33000,00
грн. та № ОУ-0000030 від 14.07.2012 року на суму
33000,00 грн. (а.с. 21, 23, 25, 26, 29, 30 т. 1).

Позивач вказав, що двічі направляв на
адресу відповідача для підписання
вищезазначені акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) разом з
рахунками-фактурами № СФ-000045 від 16.06.2012
р., № СФ-000047 від 30.06.2012 р., № СФ-000046 від
07.07.2012 р., № СФ-000048 від 14.07.2012 р. на
загальну суму 198000,00 грн. (а.с. 17-20 т. 1),
зокрема, 23.07.2012 р., що підтверджується
оригіналами фіскального чеку № 3727 від
23.07.2012 р. з описом вкладення у цінний
лист № 711 від 23.07.2012 р. (а.с. 87, 88 т. 1),
а також повторно вказані документи
позивач направив відповідачу
кур'єрскою поштою, що підтверджується
оригіналом накладної № 3085280 "Express mail"
(а.с. 86 т. 1).

Позивач зазначав, що відповідач
ухилився від підписання
вищезазначених актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг) та не здійснив
оплату виконаних позивачем на підставі
Договору робіт по просіюванню
матеріалів в період червень - липень 2012
р. на загальну суму 198000,00 грн.

При цьому для підтвердження дійсності
проведення спірних робіт по
просіюванню матеріалів та знаходження
необхідної для цих робіт техніки на
об'єкті, позивач залучив до позовної
заяви копії посвідчень про відрядження
працівників, що місять проставлені
відповідачем дати та печатку, копії
особистих пояснень працівників,
задіяних на даному об'єкті, копію
транспортного заказу-договору на
організацію вантажоперевезення
негабаритних вантажів, зокрема,
обладнання KEESTRACK EXPLORER 1800, копію
товарно-транспортної накладної № 780143
від 15.07.2012 р. на перевезення наведеного
обладнання, копії додатків № 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість ТОВ "Магнум" за червень,
липень 2012 р. тощо.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, відповідач зазначав, що
вищевказані акти здачі-прийняття робіт
від позивача не отримував, а тому і не
мав можливості надати мотивовану
відмову від їх підписання.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме листа Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" № 303/06-А-2831 від 25.09.2013 року (а.с.
29 т. 2), лист з оголошеною цінністю від
23.07.2012 року № 1 на адресу ТОВ "ТД
Укрвторресурс" (вул. Північна, 6-в, м.
Київ, 04214) через неодержання його
адресатом було повернуто за зворотною
адресою відправника (позивача) 25.08.2012
року.

Також, відповідач зазначив, що позивач
не виконував та не міг виконувати у
період з червня по липень 2012 року
роботи згідно Договору № 23/05-12 від
23.05.2012 року, оскільки в даний період
роботи на терміналі "D" аеропорту
"Бориспіль" були призупинені, на
підтвердження чого при перегляді
справи в апеляційній інстанції надав
лист ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" № 09-22-931.1 від 23.07.2013 р.,
зазначивши, що не міг надати вказаний
лист до суду першої інстанції, оскільки
місцевий суд відмовив у задоволенні
клопотання про відкладення розгляду
справи для надання вказаного доказу.

Відповідно до зазначеного листа ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
повідомило про призупинення в період з
1 червня по 3 липня 2012 року будівельних
робіт на об'єкті "Будівництво терміналу
"D", у зв'язку із проведенням фінальної
частини ЄВРО-2012 та великою кількістю
вболівальників та пасажирів.

Задовольняючи позовні вимоги у справі
№ 910/9738/14, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
відсутність мотивованої відмови
відповідача від підписання актів
виконаних робіт означає прийняття
вищевказаних актів відповідачем. А
отже, дані акти є належними та
допустимими доказами виконання
позивачем робіт на загальну суму 198000,00
грн.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.04.2014 р. у справі № 910/9738/13
рішення Господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 р. у
справі № 910/9738/13 скасовано, а справу №
910/9738/13 передано на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

Приймаючи вищенаведену постанову від
23.04.2014 р. за наслідками розгляду
касаційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім Укрвторресурс", Вищий
господарський суд України не погодився
з висновками судів попередніх
інстанцій, вказав на їх передчасність,
з огляду на наступне.

Вищий господарський суд України
вказав, що суди попередніх інстанцій
встановили, що відповідач вказані акти
не підписав, мотивованої відмови від їх
підписання не направив, за надані
роботи з позивачем не розрахувався, а
отже суди вирішили, що відповідач сам
відмовився отримувати лист від
позивача з оголошеною цінністю від
23.07.2012 р. № 1 та дійшли до висновку,
що акти були отриманні. Разом з тим, як
зазначив Вищий господарський суд
України, не було надано належної оцінки
наявному в матеріалах справи листу
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" № 303/06-А-2831
від 25.09.2013 р., яким встановлено, що лист з
оголошеною цінністю від 23.07.2012 р. №
1 на адресу ТОВ "ТД Укрвторресурс"
(вул. Північна, 6-в, м. Київ, 04214) через
неодержання його адресатом було
повернуто за зворотною адресою 25.08.2012 р.
В матеріалах справи відсутні докази
відмови відповідача від отримання
поштового відправлення.

Апеляційний господарський суд не
прийняв лист ДП "МА "Бориспіль" № 09-22-931.1
від 23.07.2013 р., який підтвердив, що роботи
в період з 1 червня по 3 липня 2012 року на
території аеропорту "Бориспіль"
термінал "Д" було заборонено, в якості
доказів заборони виконання робіт в
даний період, оскільки роботи по
просіюванню матеріалів, на думку
апеляційного господарського суду, не
можуть вважатись будівельними в
розумінні Наказу Держбуду України від
07.05.2002 р. № 80.

Натомість, як зазначив Вищий
господарський суд України, суд
апеляційної інстанції взяв до уваги
лише доводи позивача, про те, що роботи
по просіюванню не являються
будівельними, а доводи відповідача не
взяв до уваги, не надав відповідного
аналізу нормам Наказу Держбуду України
від 07.05.2002 р. № 80, не з'ясував причинний
зв'язок між просіювальними роботами та
роботами з будівництва на території
терміналу "Д" Аеропорту "Бориспіль".

Згідно ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки,
що містяться у постанові касаційної
інстанції, є обовЧязковими для суду
першої інстанції під час нового
розгляду справи.

Отже, новий розгляд справи № 910/9738/13
здійснювався з урахуванням вказівок,
що містяться у постанові Вищого
господарського суду України від 23.04.2014
р. у справі № 910/9738/13.

При новому розгляді справи № 910/9738/13
сторони надали письмові пояснення по
суті спору з урахуванням висновків
постанови Вищого господарського суду
України від 23.04.2014 р. у справі № 910/9738/13.

Позивач при новому розгляді справи
просить суд не приймати в якості доказу
по справі наявний в матеріалах справи
лист ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" № 09-22-931.1 від 23.07.2013 р.,
оскільки даний лист не засвідчений
печаткою та підписаний особою,
повноваження якої не підтверджені, а
викладена в ньому інформація є
сумнівною, так як термінал "D" аеропорту
"Бориспіль" було офіційно відкрито
28.05.2012 р., жодних будівельних робіт в
спірний період часу не проводилось.

Позивач вважає, що виконувані ним на
підставі Договору № 23/05-12 від 23.05.2012 р.
роботи по просіюванню не являються
будівельними, а тому лист ДП
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" №
09-22-931.1 від 23.07.2013 р. не має ніякого
відношення до цих робіт. При цьому
спірний договір, на думку позивача, є
договором надання послуг, а не
договором підряду.

Позивач стверджує направлення ним на
адресу відповідача спірних актів
виконаних робіт, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
а враховуючи при цьому вірність
зазначеної на поштовому відправленні
адреси відповідача, позивач робить
висновок про умисну неявку адресата
(відповідача) до поштового відділення
для отримання поштового відправлення.

Відповідач при новому розгляді справи
стверджує, що не отримував від позивача
акти виконаних робіт на загальну суму
198000,00 грн., якими останній підтверджує
факт виконання спірних робіт за період
червень-липень 2012 р., при цьому позивач,
знаючи про не отримання актів
виконаних робіт відповідачем, протягом
року не здійснив жодних дій для
врегулювання спору щодо оплати спірних
робіт.

Відповідач зазначив, що тільки після
вивчення матеріалів позовної заяви він
листом № 97 від 06.06.2013 р. повідомив
позивача про те, що зі змістом актів
виконаних робіт за період
червень-липень 2012 р. на загальну суму
198000,00 грн. не погоджується та відхиляє
їх, оскільки спірні роботи в зазначений
позивачем період не виконувались.

Відповідач також зазначив, що спірні
роботи є будівельними і не могли
виконуватись позивачем, у зв'язку з
відсутністю необхідного об'єму
матеріалу для просіювання та у зв'язку
з припиненням проведення робіт в
наведений період на будівельному
майданчику терміналу "D" ДП "МА
"Бориспіль".

Позивач, в свою чергу, заперечував
доводи відповідача щодо відсутності
необхідного об'єму матеріалу для
просіювання та виконання спірних
робіт, в т.ч. з урахуванням об'єму
матеріалу, переробленого ТОВ "ІФ-10
Лайнер", адже відповідно до умов
укладеного між відповідачем та
позивачем договору останній отримує
оплату за відпрацьовані зміни, а не за
об'єм, крім того, відповідно до умов
договору, відповідач оплачує простій
механізмів та техніки на об'єкті.

Позивач вважає доводи відповідача про
неотримання ним актів виконаних робіт
безпідставними та такими, що вводять
суд в оману.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, 23.05.2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
Укрвторресурс" (замовник, відповідач)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Магнум" (виконавець,
позивач) було укладено Договір з
виконання робіт № 23/05-12, відповідно до
умов якого (п. 1.1) замовник доручає, а
виконавець зобов'язується з власним
просіювальним обладнанням KEESTRACK EXPLORER
1800 та обслуговуючим персоналом на
власний ризик та у передбачений
договором строк виконати роботи
просіювання матеріалів (вказаних
замовником) спеціально пристосованим
для цього приводом, а замовник
зобов'язується прийняти роботи та їх
оплатити.

Аналіз змісту умов Договору з
виконання робіт № 23/05-12 від 23.05.2012 р.
(далі - Договір) свідчить, що між
сторонами фактично укладений договір,
який за своєю правовою природою є
договором про надання послуг. А тому
саме наведений договір та відповідні
положення глави 63 підрозділу І розділу
III ЦК України визначають права та
обов'язки сторін з надання
передбачених ним послуг та їх оплати.

При цьому при визначенні правової
природи Договору як договору про
надання послуг суд виходив з
наступного.

Частиною 1 статті 901 ЦК України
закріплено визначення договору про
надання послуг, за яким одна сторона -
виконавець, зобов'язується за
завданням другої сторони - замовника,
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Із вищенаведеного визначення договору
про надання послуг випливає, що
основний юридичний результат, на який
спрямований договір про надання
послуг, полягає у наданні послуги, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності.
Тобто корисний ефект послуги полягає у
самій дії (діяльності), яку здійснює
виконавець.

Наведене, в свою чергу, дозволяє
відрізнити договір про надання послуг
від договору підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник прийняти та оплатити виконану
роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовнику (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Отже, предметом договору підряду
можуть бути роботи з виготовлення,
обробки, переробки, ремонту речі та
виконання інших робіт. Спільною
ознакою всіх перелічених робіт є
уречевлений результат, який
передається замовнику. Разом з
результатом передаються права на
нього. Саме цим договір підряду і
відрізняється від договору з надання
послуг, за яким послуга не має певного
об'єктивного результату.

Зі змісту спірного Договору
вбачається, що в якості предмету даного
договору сторони визначили виконання
робіт з просіювання матеріалів
спеціально пристосованим для цього
приводом (п. 1.1); ціна виконання робіт за
просіювання матеріалів визначена
сторонами відповідно до кількості
робочих змін (8 годин) просіювання (п. 2.1)
та фактично не ставиться в залежність
від обсягів просіювання матеріалів. До
того ж, Договір не містить жодних умов
стосовно передачі виконавцем
замовнику уречевлених результатів
робіт з просіювання матеріалів.

Отже, враховуючи наведене, укладений
між сторонами Договір № 23/05-12 від 23.05.2012
р. за своєю правовою природою є
договором про надання послуг, а
підстави вважати його договором
підряду - відсутні, а рівно відсутні і
підстави для віднесення спірного
договору до особливого виду договорів
підряду, яким є будівельний підряд, так
як за змістом частини 1 статті 875 ЦК
України за договором будівельного
підряду підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Відповідно до ч. 2 ст. 875 ЦК
України договір будівельного підряду
укладається на проведення нового
будівництва, капітального ремонту,
реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта (ч. 1 ст. 875 ЦК
України). Фактично з умов укладеного
між сторонами Договору не вбачається,
що його предметом є роботи по
будівництву та здачі об'єкту або
виконання інших будівельних робіт
відповідно до проектно-кошторисної
документації, які нерозривно пов'язані
з місцезнаходженням об'єкта. При цьому,
Договором не визначені склад і зміст
проектно-кошторисної документації,
остання не є додатком до Договору, а
також, у Договорі не визначено
місцезнаходження об'єкта будівельних
робіт (фактично у п. 1.2 Договору
зазначено: "місцезнаходження
опрацьованого матеріалу залишається у
зоні будівельного майданчику", а в п. 1.3
йдеться про "про місце виконання робіт",
яке жодним чином не ідентифікується).

Оскільки даний спір між сторонами
стосується виконання умов Договору, то
до предмету дослідження у даній справі
входить встановлення обставин щодо
підстав виникнення у позивача
обов'язку виконувати роботи за
Договором в період червень-липень 2012 р.,
обставин на підтвердження фактичного
виконання позивачем цих робіт в період
червень-липень 2012 р. на загальну суму
198000,00 грн., аналіз доказів, поданих на
підтвердження виконання цих робіт, а
також встановлення наявності обов'язку
у відповідача оплатити ці роботи, у
разі доведення їх виконання.

Виконання робіт за Договором в період
червня - липня 2012 р. на загальну сумі
198000,00 грн. позивач підтверджує актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000027 від 09.06.2012 року на суму 33000,00
грн., № ОУ-0000038 від 16.06.2012 року на суму
33000,00 грн., № ОУ-0000031 від 23.06.2012 року на
суму 33000,00 грн., № ОУ-0000032 від 30.06.2012 року
на суму 33000,00 грн., № ОУ-0000029 від 07.07.2012
року на суму 33000,00 грн. та № ОУ-0000030 від
14.07.2012 року на суму 33000,00 грн. (а.с. 21, 23, 25,
26, 29, 30 т. 1), які позивач склав за
результатами виконання спірних робіт
(надалі - акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг)). Додатково суд звертає
увагу на те, що наведені акти складені
позивачем (виконавцем) про те, що ним
"проведені такі роботи (надані такі
послуги)", а саме: "просіювання
матеріалів обладнанням KEESTRACK EXPLORER 1800",
вартість яких розраховується
відповідно до кількості
відпрацьованих виконавцем змін, в той
час як жодні зазначення про передачу за
вказаними актами уречевленого
результату робіт (послуг) замовнику
(відповідачу) - відсутні.

При цьому зі змісту Договору не
вбачається, що сторони визначили
певний об'єм робіт за цим Договором, а
саме об'єм матеріалу, який необхідно
було просіювати обладнанням виконавця.
Так, згідно п. 3.2.3 Договору передбачено
обов'язок виконавця (відповідача)
"виконати весь обсяг робіт, зазначених
у Договорі", тоді як фактично жодним
пунктом Договору загальний обсяг робіт
за цим Договором не визначений, а
докази внесення з цього приводу
доповнень та змін до Договору (в
порядку п. 9.2 Договору) в матеріалах
справи відсутні, а сторонами до
матеріалів справи не залучені.

На оплату робіт за вищенаведеними
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) позивач оформив
рахунки-фактури № СФ-000045 від 16.06.2012 р., №
СФ-000047 від 30.06.2012 р., № СФ-000046 від 07.07.2012
р., № СФ-000048 від 14.07.2012 р. на загальну
суму 198000,00 грн. (а.с. 17-20 т. 1) (надалі -
рахунки-фактури).

Як передбачено пунктом 2.3 Договору,
роботи за цим Договором виконуються по
попередньо підтвердженому завданню,
уповноваженою особою Укрвторресурси
безпосередньо оператору.

Натомість, в матеріалах справи
відсутні, а позивачем до матеріалів
справи не залучені підтверджені
уповноваженою особою відповідача
завдання позивачу на виконання робіт у
спірний період (червень - липень 2012 р.).
Тобто, позивач належними доказами
взагалі не довів виникнення у нього на
підставі Договору обов'язку виконувати
будь-які роботи (надавати послуги)
відповідачу у спірний період.

Як визначено пунктом 4.2 Договору,
передача виконаних робіт може
здійснюватись поетапно (після кожної
зміни) шляхом підписання сторонами
акту виконаних робіт.

З огляду на можливість "поетапної"
передачі виконаних робіт на підставі
акту виконаних робіт, сторони у пункті
2.2.1 Договору узгодили, що розрахунки
здійснюються один раз на тиждень, що
п'ятниці, або на власний вибір в будь
який день тижня, але не рідше одного
разу на тиждень.

Згідно п. 3.2.1 Договору замовник
(відповідач) зобов'язаний своєчасно
здійснювати розрахунки за виконані
роботи.

Отже, зі змісту наведених пунктів
Договору вбачається, що підставою для
здійснення розрахунків за Договором
можуть бути підписані сторонами акти
виконаних робіт, а розрахунки повинні
були здійснюватись не рідше одного
разу на тиждень. Таким чином, оплата
робіт за Договором не поставлена в
залежність від отримання актів
виконаних робіт замовником
(відповідачем). А також, оплата робіт за
Договором не поставлена і в залежність
від отримання замовником
(відповідачем) рахунків-фактур на
оплату вартості виконаних робіт.

При цьому аналіз змісту умов Договору
свідчить, що сам порядок
здачі-приймання виконаних робіт
(наданих послуг) сторонами, порядок
складання та направлення виконавцем
замовнику актів виконаних робіт,
порядок підписання або визначення
відповідних дій замовника у разі не
підписання ним цих актів - фактично у
Договорі не визначені.

В той же час, Договір містить пункт 3.2.2,
згідно якого, у разі відсутності у
замовника (відповідача) матеріалів для
просіювання та не надання письмово
жодних причин відсутності матеріалів
для перероблення виконавцем
(позивачем) протягом 48 годин,
виконавець має право в односторонньому
порядку розірвати даний договір та
перемістити техніку для виконання
робіт на інший будівельний майданчик,
про це повідомити письмово.

Отже, за змістом вищенаведеного пункту
Договору, виконавець (позивач) виконує
роботи з просіювання лише за умови
надання замовником (відповідачем)
матеріалів для просіювання, а у разі
відсутності таких протягом 48 годин (2
доби!) виконавець має право в
односторонньому порядку розірвати
даний договір та перемістити техніку
для виконання робіт на інший
будівельний майданчик.

Як передбачено ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Дана норма
кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК
України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Судом встановлено, що 23.07.2012 р. позивач
направив на адресу відповідача для
підписання вищезазначені акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
разом з рахунками-фактурами, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи оригіналами фіскального чеку №
3727 від 23.07.2012 р. з описом вкладення у
цінний лист № 711 від 23.07.2012 р. (а.с.
87, 88 т. 1), які приймаються в якості
належних і допустимих доказів на
підтвердження факту направлення
відповідачу вказаних документів, що
безпосередньо підтверджується їх
переліком згідно вказаного опису
вкладення у цінний лист.

Разом з тим, оригінал накладної № 3085280
"Express mail" (а.с. 86 т. 1), яким позивач
підтверджує факт повторного
направлення ним відповідачу кур'єрскою
поштою актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг) та рахунків-фактур, суд
не приймає в якості належного доказу по
справі, оскільки вказана накладна не
містить дати та часу отримання
відправлення, прізвища та підпису
особи, яка отримала відправлення, а
також в наведеній накладній відсутнє
зазначення вмісту відправлення,
доставленого кур'єрскою поштою. Більш
того, вказана накладна № 3085280 "Express mail"
взагалі не містить дати її складання.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи листа Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" № 303/06-А-2831 від 25.09.2013 р. (а.с. 29
т. 2) вбачається, що "лист з оголошеною
цінністю від 23.07.2012 р. № 1 на
адресу ТОВ "ТД Укрвторресурс" (вул.
Північна, 6-в, м. Київ, 04214) через
неодержання його адресатом було
повернуто за зворотною адресою 25.08.2012
р." (надалі - лист УДППЗ "Укрпошта").

Судом досліджено, що "лист з оголошеною
цінністю від 23.07.2012 р. № 1", про
який йдеться у листі УДППЗ "Укрпошта" є
саме тим листом, згідно якого позивач
23.07.2012 р. направив на адресу відповідача
(04214, м. Київ, вул. Північна, 6-В) акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та рахунки-фактури за фіскальним чеком
№ 3727 від 23.07.2012 р.

Тож, за змістом листа УДППЗ "Укрпошта",
відповідач спірне поштове
відправлення не отримав та воно було
повернуто 25.08.2012 р. за зворотною
адресою, т.т. позивачу.

При цьому суд вважає безпідставними
доводи позивача про те, що відповідач
умисно не з'явився до поштового
відділення для отримання
вищевказаного поштового відправлення,
т.т. фактично відмовився від отримання
поштового відправлення, оскільки такі
доводи позивача не підтверджуються
жодними належними доказами - фактично
позивачем не надано суду поштовий
конверт, в якому пересилалось спірне
поштове відправлення з можливо
наявними на цьому конверті відмітками
та підписами уповноважених осіб
поштового відділення про дати виклику
представників відповідача для
отримання поштового відправлення, не
надано суду довідку ф. 20 на цьому
поштовому конверті із зазначеною
відділенням поштового зв'язку
конкретною причиною повернення
поштового відправлення.

Разом з тим, згідно із п.п. 116, 117 Правил
надання послуг поштового зв'язку,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, у
разі неможливості вручення
одержувачам, поштові відправлення,
внутрішні поштові перекази
зберігаються об'єктом поштового
зв'язку місця призначення протягом
одного місяця з дня їх надходження.
Поштові відправлення, поштові перекази
повертаються об'єктом поштового
зв'язку відправнику у разі його
письмової заяви, письмової відмови
адресата від одержання чи закінчення
встановленого строку зберігання.
Поштові відправлення, поштові перекази
повертаються також у разі неможливості
вручити їх через неправильно зазначену
адресу або її відсутність (змита,
відірвана чи пошкоджена в інший спосіб)
та з інших причин, які не дають змоги
оператору поштового зв'язку виконати
обов'язки щодо пересилання поштових
відправлень, поштових переказів.

Отже, матеріали справи свідчать, що
самим позивачем причини неодержання
відповідачем спірного поштового
відправлення не з'ясовувались,
відповідні належні докази суду не
надані.

В той же час, позивач стверджує про
повторне направлення ним
вищенаведених актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг) та
рахунків-фактур відповідачу
відповідно до накладної № 3085280 "Express mail",
однак дану накладну суд не вважає
належним доказом по справі з
вищевказаних причин.

Інші належні докази на підтвердження
направлення позивачем відповідачу
спірних актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг) та рахунків-фактур
після 25.08.2012 р та станом на час розгляду
справи по суті, а рівно докази
отримання цих документів відповідачем
- в матеріалах справи відсутні, а
позивачем до справи не залучені.
Наведене, в свою чергу, свідчить про
відсутність дій позивача в порядку ч. 2
ст. 530 ЦК України, оскільки п. 2.2.1
Договору (згідно якого розрахунки
здійснюються не рідше одного разу на
тиждень) фактичний строк (термін)
виконання обов'язку з оплати виконаних
робіт не встановлений, т.т. у разі, коли
спірна оплата раз на тиждень не
відбулась, то подальший строк (термін)
її здійснення умовами Договору не
встановлений.

Разом з тим, судом досліджено наявний в
матеріалах справи лист відповідача № 97
від 06.06.2013 р. (а.с. 137 т. 1), згідно якого
останній повідомив позивача про те, що
зі змістом актів виконаних робіт за
період червень-липень 2012 р. на загальну
суму 198000,00 грн. не погоджується та
відхиляє їх, оскільки спірні роботи в
зазначений позивачем період не
виконувались. Як пояснив відповідач
(а.с. 102 т. 1), зі змістом наведених
документів він ознайомився лише в
травні 2013 р. під час вивчення
матеріалів позовної заяви "Магнум", у
зв'язку з чим і надав відповідь листом
№ 97 від 06.06.2013 р. Даний лист відповідача
фактично є мотивованою відмовою
відповідача від підписання спірних
актів виконаних робіт (у зв'язку з
невиконанням спірних робіт в
зазначений позивачем період), тоді як
обґрунтована відповідь позивача (із
зазначенням належних доказів) на
відмову відповідача - позивачем
відповідачу не надсилалась та в
матеріалах справи відсутня.

Як встановлено судом, матеріали справи
не містять належних доказів, які б
свідчили, що відповідач відповідно до
умов Договору доручав позивачу
виконувати роботи з просіювання
матеріалів у спірний період, а рівно
матеріали справи не містять належних
доказів на підтвердження виконання
позивачем на підставі Договору робіт
по просіюванню матеріалів у спірний
період.

Так, надані позивачем та наявні в
матеріалах справи копії посвідчень про
відрядження працівників позивача,
копії особистих пояснень працівників
позивача, задіяних на даному об'єкті,
копію транспортного заказу-договору на
організацію вантажоперевезення
негабаритних вантажів, зокрема,
обладнання KEESTRACK EXPLORER 1800, копію
товарно-транспортної накладної № 780143
від 15.07.2012 р. на перевезення наведеного
обладнання, копії додатків № 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість ТОВ "Магнум" за червень,
липень 2012 р. тощо, суд не приймає в
якості належних доказів на
підтвердження дійсності виконання
позивачем на підставі Договору спірних
робіт по просіюванню матеріалів,
оскільки складання зазначених
посвідчень про відрядження, особистих
пояснень працівників, додатків № 5 до
податкової декларації з податку на
додану вартість безпосередньо умовами
Договору не передбачено, а рівно
умовами Договору оплата робіт не
ставиться в залежність від наявності
або відсутності наведених документів.
Щодо транспортного заказу-договору на
організацію вантажоперевезення
негабаритних вантажів, зокрема,
обладнання KEESTRACK EXPLORER 1800,
товарно-транспортної накладної № 780143
від 15.07.2012 р. на перевезення наведеного
обладнання, то такі докази можуть лише
підтверджувати факт перебування
техніки на відповідному об'єкті, а не
здійснення позивачем робіт по
просіюванню матеріалів. До того ж,
відповідно до п. 3.2.2 Договору, зокрема, у
разі відсутності матеріалів для
просіювання протягом 48 годин
виконавець має право в односторонньому
порядку розірвати даний договір та
перемістити техніку для виконання
робіт на інший будівельний майданчик.
Докази на підтвердження таких,
передбачених Договором дій позивача, в
матеріалах справи відсутні.

При цьому у суду відсутні підстави для
застосування до спірних правовідносин
норм статей 853 та 882 ЦК України, оскільки
останні стосуються правовідносин
сторін, які виникли на підставі
договору підряду та договору
будівельного підряду відповідно, тоді
як судом встановлено правову природу
спірного Договору з виконання робіт №
23/05-12 від 23.05.2012 р. як договору про
надання послуг. А тому висновок
позивача (з посиланням на положення
ст.ст. 853, 882 ЦК України, положення
Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
р. № 01-06/374/2013) про те, що відповідач на
порушення вимог статей 853, 882 ЦК України
безпідставно відмовився від прийняття
спірних робіт, своєчасно не заявивши
про їх недоліки (за наявності таких), і
отже він не звільняється від обов'язку
оплатити ці роботи, виконані за
Договором з виконання робіт № 23/05-12 від
23.05.2012 р., є хибним, оскільки не
відповідає матеріалам даної справи.

Крім того, на виконання вказівок
постанови Вищого господарського суду
України від 23.04.2014 р. у справі № 910/9738/13
судом досліджено наявний в матеріалах
справи лист ДП "Міжнародний аеропорт
Бориспіль" № 09-22-931.1 від 23.07.2013 р. (а.с. 230
т. 1), відповідно до змісту якого ДП "МА
"Бориспіль" повідомлялось, що в зв'язку
з проведенням фінальної частини
ЄВРО-2012 та великою кількістю
вболівальників та пасажирів,
будівельні роботи на об'єкті
"Будівництво терміналу "D"
призупинялось в період з 1 червня по 3
липня 2012 року.

Натомість, оскільки судом встановлено,
що Договір 23/05-12 від 23.05.2012 року є
договором про надання послуг, а
виконувані за ним роботи є послугами по
просіюванню матеріалів, а також, з умов
вказаного Договору жодним чином не
вбачається, що сторони узгодили
проведення робіт з просіювання
матеріалів саме в терміналі "D"
аеропорту "Бориспіль" (на його
території), до того ж, автор листа ДП "МА
"Бориспіль" не є стороною вказаного
Договору, то у суду відсутні жодні
підстави вважати цей лист належним
доказом по справі, а рівно не потребує
доказування факт складання та
підписання вказаного листа
уповноваженою на це особою.

З огляду на наведене, позивачем не
доведено суду, що відповідач
відповідно до умов Договору доручав
позивачу виконувати роботи з
просіювання матеріалів у спірний
період, а також позивачем не доведено
суду фактичне виконання ним робіт за
Договором в період червень - липень 2012
р. на загальну суму 198000,00 грн., оскільки
спірні акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) є не підписаними з боку
відповідача, а отже вказані в них
роботи (послуги) є не прийнятими з боку
відповідача, інші належні докази
виконання позивачем спірних робіт в
матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, за відсутності
встановленого судом факту виконання
позивачем на підставі Договору робіт з
просіювання матеріалів в період
червень - липень 2012 р. на загальну суму
198000,00 грн., у відповідача не виник
обов'язок з оплати цих робіт на
підставі Договору, докази протилежного
в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про відсутність у позивача
належних та достатніх обґрунтувань
своїх вимог, а тому в позові належить
відмовити повністю.

Судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК
України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 111-12
ГПК України, Господарський суд міста
Києва

В И Р І
Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93
ГПК України), якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.09.2014 р.

Суддя
Гумега О.В.