ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 922/1449/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Іванової
Л.Б.суддівГольцової Л.А. (доповідач),
Козир Т.П.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Реал Банк"на рішення та на
постановуГосподарського суду
Харківської області від 12.06.2014
Харківського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014у
справі№ 922/1449/14Господарського
судуХарківської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Реал Банк"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Енергоінвестпроект"простягнення 1 884
011,42 грн.за участю представників сторін:

позивача: Саєнко В.В., дов. від
28.07.2014;

відповідача: Красніков П.І., дов. від
23.09.2014;

Розпорядженням Заступника
секретаря першої судової палати Вищого
господарського суду України від 22.09.2014
№ 02-05/426 для розгляду касаційної скарги
у справі №922/1449/14, призначеної до
перегляду в касаційному порядку на
24.09.2014, сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Іванова Л.Б.,
судді - Гольцова Л.А., Козир Т.П.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 12.06.2014 у справі
№922/1449/13 (суддя Шатерніков М.І.) позов
задоволено частково. Суд стягнув з
відповідача на користь позивача
заборгованість за договором про
надання овердрафту № 466/09-2-08 в сумі 47
396,85 грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
05.08.2014 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Бородіна Л.І., судді -
Лакіза В.В., Шевель О.В.) рішення
Господарського суду Харківської
області від 12.06.2014 у справі № 922/1449/13
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями
попередніх судових інстанцій, позивач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави звернення
з касаційною скаргою, скаржник
послався на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не
надходив, що не є перешкодою для суду
касаційної інстанції переглянути в
касаційному порядку оскаржувані
судові рішення судів попередніх
інстанцій.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами під час розгляду
справи встановлено, що між ПАТ "Реал
Банк" (Банк) та ТОВ "Енергоінвестпроект"
(Позичальник) 28.03.2013 укладений договір
про надання овердрафту №466/09-2-08, за
умовами якого Банк надав Позичальнику
кредит у формі овердрафту на умовах
цього договору, а Позичальник
зобов'язався повернути Банку
заборгованість за овердрафтом та
сплатити проценти за користування
овердрафтом та інші платежі на умовах,
які передбачені цим договором.
Овердрафт надається Позичальнику для
оплати платіжних документів на суму, що
перевищує залишок на його поточному
рахунку, відкритому в банку, в межах
встановленого йому ліміту.

Ліміт овердрафту складає 2 500 000,00 грн.,
розмір фіксованої плати за
користування овердрафтом складає 26%
річних, термін користування
овердрафтом закінчується 27.03.2014.

Позичальник зобов'язався
погасити залишок на рахунку за
овердрафтом у межах строку,
встановлено пунктом 1.4 та сплатити
нараховані проценти за весь період
фактичного знаходження залишку на
рахунку за овердрафтом у розмірі
згідно з пунктом 1.3 цього договору. Якщо
Позичальником не погашено овердрафт в
день закінчення терміну користування
овердрафтом, за цей день нараховуються
проценти за користування овердрафтом,
а з наступного за вказаним в п.1.4
терміном, Позичальник сплачує Банку
пеню згідно з пунктом 2.5 цього договору.
Строк користування овердрафтом
починається з дня виникнення
овердрафта та закінчується днем його
погашення та сплати нарахованих
процентів. Днем погашення вважається
день, в який сума протягом операційного
дня надійшла на поточний рахунок
Позичальника (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.4 договору визначено, що Банк
має право на договірне списання, тобто
в погашення заборгованості, яка
виникла, Позичальник доручає Банку
самостійно здійснювати перерахування
грошових коштів зі свого поточного
рахунку № 651 без надання
додаткових платіжних або інших
документів. Перерахування
здійснюється впродовж поточного
місяця, в якому настане строк виконання
Позичальником своїх грошових
зобов'язань, які визначені цим
договором. Списання грошових коштів з
рахунку Позичальника здійснюється
однією сумою або частинами в
залежності від залишку коштів на
рахунку. Право Банку на договірне
списання є першочерговим та може
здійснюватись Банком у першу чергу по
відношенню до виконання будь-якого
іншого платіжного доручення.
Перерахування за цим договором не
потребує надання ніяких додаткових
документів Позичальником і
здійснюється Банком самостійно.

У відповідності до п. 2.6 договору,
погашення заборгованості за цим
договором здійснюється в наступній
черговості: прострочення
заборгованості за нарахованими
процентами; строкова заборгованість за
нарахованими процентами; прострочена
заборгованість за овердрафтом; пеня за
порушення строків повернення
овердрафту та сплати процентів; штраф.
У разі коли грошових коштів на рахунку
Позичальника недостатньо для
погашення заборгованості у повному
обсязі, надходження на поточний
рахунок Позичальника направляються
Банком для погашення Банком наявної
заборгованості згідно з встановленою
черговістю.

На виконання умов договору овердрафту
від 28.03.2013 №466/09-2-08 ПАТ "Реал Банк" надано
ТОВ "Енергоінвестпроект" кошти в сумі,
встановленій договором. Станом на
момент закінчення строку договору
загальна сума заборгованості
становила 1 838 004,40 грн.

Суди дослідили, що в строк, визначений
договором, відповідач кошти не
повернув, внаслідок чого утворилась
заборгованість за кредитом, а також
нарахована заборгованість за
процентами, пені за порушення строків
повернення кредиту та пені за
порушення строків сплати відсотків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що іншими юридичними
особами, а саме - ТОВ "НТЦ "Енергетичні
технології" (платіжне доручення від
28.04.2014 №3158 на суму 742810,16 грн.), ТОВ "НТЦ
"Енерготехінвест" (платіжне доручення
від 28.04.2014 №1218 на суму 455736,84 грн.), ТОВ
фірма "Рем" (платіжне доручення від
19.05.2014 № 24 на суму 263000,00 грн.), ТОВ
"Трістар енергія" (платіжне доручення
від 20.05.2014 №897 на суму 1336,80 грн.) та ТОВ
"НВП "Компел" (платіжне доручення від
21.05.2014 №35 на суму 373000 грн.) за
відповідача було частково погашено
заборгованість за договором
овердрафту №466/09-2-08.

Також, на поточному рахунку
відповідача № 651 знаходились
кошти в сумі 730,76 грн., які відповідно до
положень п. 2.4 договору про надання
овердрафту Позичальник доручив
самостійно перерахувати Банку без
надання додаткових платіжних або інших
документів.

Приймаючи рішення у справі, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний господарський суд, виходив
з положень ЦК України, Законів України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні", "Про банки і банківську
діяльність в Україні" та дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог на суму 47 396,85 грн., що є
заборгованістю відповідача за
договором про надання овердрафту №
466/09-2-08.

При цьому, суди керуючись нормою
ч. 1 ст. 528 ЦК України, якою передбачено
наявність можливості виконання
обов'язку боржника іншою особою, якщо з
умов договору, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства
або суті зобов'язання не випливає
обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто, надали оцінку
умовам договору та встановили, що
умовами договору про надання
овердрафту № 466/09-2-08 не встановлено
положень, які б забороняли або робили
неможливим виконання зобов'язань
відповідача щодо погашення кредиту
третіми особами.

Крім того, суди відхилили доводи
позивача про неможливість списання
грошових коштів, які знаходяться на
рахунку позивача, оскільки якщо
кредитором за договором є банк, що
обслуговує платника, то право цього
банку на здійснення договірного
списання передбачається в договорі
банківського рахунку або іншому
договорі про надання банківських
послуг. Договір може містити
інформацію, яка потрібна банку для
списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника,
здійснюючи на підставі договору
банківського рахунку або іншого
договору про надання банківських
послуг договірне списання коштів з
рахунку платника, оформляє
меморіальний ордер, у реквізиті
"Призначення платежу" якого зазначає
номер, дату договору, яким передбачено
можливість застосування договірного
списання.

Отже, Банк мав самостійно
перерахувати грошові кошти у сумі 730,76
грн., які знаходяться на рахунку
відповідача № 651 в рахунок
погашення заборгованості за договором
овердрафту від 28.03.2013 №466/09-2-08.

Також, суди дослідили, що всі
платіжні документи, за якими
вищенаведеними особами здійснено
часткове погашення заборгованості
відповідача, відповідають вимогам
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 № 22.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК
України касаційна інстанція перевіряє
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у рішенні
місцевого господарського суду та
постанові апеляційного господарського
суду.

Відповідно абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору (п.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6).

Частиною 1 ст. 528 ЦК України
передбачено, що виконання обов'язку
може бути покладено боржником на іншу
особу, якщо з умов договору, вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства або суті зобов'язання не
випливає обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто. У цьому разі
кредитор зобов'язаний прийняти
виконання, запропоноване за боржника
іншою особою.

Водночас, покладення боржником
виконання зобов'язань, що лежать на
ньому на іншу особу, не тягне за собою
зміну сторони у зобов'язанні, оскільки
по відношенню до кредитора вона вчиняє
лише фактичні дії, зокрема, сплачує
грошові кошти, при цьому не перебуваючи
у правовому зв'язку з кредитором.
Зазначена норма встановлює умови, за
якими можливе покладення зобов'язання
на іншу (третю особу), а саме у разі якщо
з умов договору, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства
не випливає обов'язок боржника
виконати зобов'язання особисто.

Як дослідили суди попередніх
інстанцій, між сторонами укладений
договір про надання овердрафту, що за
своєю правовою природою є кредитом, а
отже дані правовідносини регулюються
главою 71 ЦК України, якою не
встановлено обмежень щодо можливості
виконання зобов'язань за кредитним
договором третьою особою, про що вірно
зроблено висновок судами.

До того ж суди з'ясували, що в договорі
овердрафту від 28.03.2013 відсутня заборона
на виконання зобов'язань боржника
(Позичальника) третіми особами.

Доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору (ст. 32
ГПК України).

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Зважаючи на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи,
враховуючи положення чинного
законодавства України, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає обґрунтованим висновок судів
про часткове задоволення позовних
вимог та стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованість за
договором про надання овердрафту №
466/09-2-08 в сумі 47 396,85 грн.

Крім того, касаційна інстанція
вважає мотивованим відхилення судами
посилання позивача на ст.36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", оскільки
погашення заборгованості третіми
особами за зобов'язаннями відповідача
за своєю правовою природою не є
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог. Дані вимоги не є зустрічними в
розумінні вимог цивільного
законодавства, а також не являються
погашенням вимог вкладників чи інших
кредиторів у відповідності до вимог
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Господарський суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43
ГПК України).

Матеріали справи свідчать про те,
що судами в порядку ст.43 ГПК України
всебічно, повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи в їх сукупності і
вірно застосовано норми
процесуального та матеріального права.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені в
касаційній скарзі, були предметом
дослідження суду апеляційної
інстанції, їм дана належна оцінка, тому
відхиляються як необґрунтовані та
такі, що не спростовують зроблених
судом висновків. При цьому, в частині
встановлення фактичних обставин
справи та переоцінки наявних доказів
касаційна скарга не відповідає вимогам
ст.ст. 1115, 1117 ГПК України стосовно меж
перегляду справи в касаційній
інстанції.

Враховуючи межі перегляду справи
в суді касаційної інстанції та
повноваження останнього, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржувані судові рішення
відповідають вимогам матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Реал Банк"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Харківської
області від 12.06.2014 та постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014 у справі
№ 922/1449/13 - без змін.

Головуючий суддя
Л.Б. ІВАНОВА

Судді
Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР