ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"16" вересня 2014 р.
Справа № 906/809/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ГАЛЕАН» ЛТД, м.
Івано-Франківськ

до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю «Фудтек»,
м. Васильків

про стягнення 26287,88 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Лебедь О.О.,
уповноважена, довіреність від 10.01.2014р.
№5;

від відповідача: Гребенік А.І.,
уповноважена, довір. від 21.07.2014 №
21/07-14-юр;

Гончарук С.Л., директор,
довідка з ЄДРПОУ № 475815

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Галеан», ЛТД м.
Івано-Франківськ звернувся до
господарського суду Житомирської
області з позовом до відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудтек», м.
Васильків Київської області, в якому
просить суд стягнути з відповідача
26287,88 грн. заборгованості за Договором
№ 043613 купівлі-продажу товарів від
01.12.2013р., в тому числі 24750,00 грн.
основного збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач поставив відповідачу за
Договором № 043613 купівлі-продажу
товарів від 01.12.2013р., товар за
накладними від 20.01.2014р. № 0215 на суму
16500,00 грн. та від 31.01.2014р. № 0407 на суму
8250,00 грн., а всього 24750,00 грн. однак
відповідач за отриманий товар позивачу
грошові кошти не сплатив, у звязку з чим
позивач просить суд стягнути з
відповідача зазначену заборгованість
в примусовому порядку. У зв'язку із
простроченням грошового зобов'язання
позивач також просить стягнути з
відповідача передбачену договором
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ в сумі 1293,77 грн., та
відповідно до ст. 625 ЦК України 244,11 грн.
3% річних.

Ухвалою від 17.06.2014р. господарського
суду Житомирської області позовні
матеріали направлені за
територіальною підсудністю до
господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.07.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №906/809/14 та
призначено справу до розгляду.

Ухвалою від 22.07.2014р. розгляд справи
відкладено у зв'язку із неявкою
представників сторін, неподанням
витребуваних судом документів та
доказів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 11.08.2014р. № 11/08-14-юр проти позову
заперечує та просить суд в позові
відмовити. Заперечення мотивовані тим,
що позивачем не подано доказів
отримання товару відповідачем за
накладною від 20.01.2014р. № 0215 на суму 16500,00
грн. - відмітка отримувача товару
відсутня як у видатковій накладній, так
і в товарно-транспортній накладній.
Відповідач твердить також про
фальсифікацію товару, поставленого за
накладною від 31.01.2014р. № 0407 на суму 8250,00
грн., яка була підтверджена відповідним
експертним висновком Київської
Торгово-промислової палати, та про що
було складено відповідний акт. За
твердженням відповідача, поставка
товару неналежної якості є підставою
для відмови від прийняття та оплати
товару відповідно до ст. 268 ГК України.

Ухвалою від 12.08.2014р. суд за клопотанням
представника продовжив строк розгляду
спору у справі на 15 днів, відклав
розгляд справи та повторно витребував
у позивача необхідні для розгляду
справи по суті додаткові матеріали та
докази. Цією ж ухвалою суд відмовив у
прийнятті до розгляду поданого
позивачем доповнення до позовної заяви
від 11.08.2014р. № 118 у зв'язку із
невідповідністю вимогам ст. 22 ГПК
України.

Від позивача 14.08.2014р. повторно надійшло
доповнення до позовної заяви від
07.08.2014р. № 116, в якому позивач просить
суд постановити рішення, яким стягнути
з відповідача на користь позивача суму
основного боргу 24750,00 грн., 3% річних в
сумі 360,05 грн. та пеню в сумі 2117,65 грн., а
всього 27227,70 грн.

Щодо вказаного доповнення суд зазначає
таке. Статтею 22 ГПК України не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про про "доповнення"
або "уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК України.

Зазначена позиція викладена в пункті
3.11 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р.
№18 «Про деякі питання практики
застосування
господарсько-процесуального кодексу
України судами першої інстанції».

В даному випадку подане доповнення до
позовної заяви від 07.08.2014р. № 116 за
правовим змістом є заявою про
збільшення розміру позовних вимог.
Вказана заява належним чином
направлена відповідачу, про що
свідчать оригінали опису вкладення в
лист від 07.08.2014р. та чеку «Укрпошти» від
07.08.2014р. № 5927. Крім того, заява містить
обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються за період 08.02.2014р. по 07.08.2014р.
(по накладній від 20.01.2014р.) та за період з
20.02.2014р. по 07.08.2014р. (по накладній від
31.01.2014р.). За таких обставин
господарський суд в порядку ст. 22 ГПК
України приймає зазначену заяву до
розгляду.

Справа розглядатиметься в редакції
позовних вимог відповідно до
вищевказаної заяви товариства з
обмеженою відповідальністю «Галеан»,
ЛТД від 07.08.2014р. №116 про стягнення з
відповідача - товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудтек»
заборгованості в сумі 27227,70 грн., з яких:
24750,00 грн. основного боргу, пеня в сумі
2117,65 грн. та 3% річних в сумі 360,05 грн.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Галеан»,
ЛТД, м. Івано-Франківськ (далі по тексту
- ТОВ «Галеан»), до відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудтек», м.
Васильків Київської області (далі по
тексту - ТОВ «Фудтек»), вислухавши
пояснення, доводи та заперечення
представників сторін, всебічно та
повно вивчивши наявні у матеріалах
справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства,
зокрема, з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ГК
України) і сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

01.12.2013р. між ТОВ «Галеан» (продавець) та
ТОВ «Фудтек» (покупець) було укладено
Договір № 043613 купівлі-продажу товарів
(далі - Договір), згідно якого продавець
зобов'язується продати, а покупець
прийняти та оплатити товар в кількості
в асортименті та в строк, що визначені в
заявках та/або рахунках-фактурах та/або
в накладних на відпуск товару, які
додаються до Договору і є його
невід'ємною частиною. Відповідно до
умов Договору:

- Ціна на товар узгоджується
сторонами та вказується в накладних,
включає в себе витрати на доставку
товару на склад покупця, вартість
упаковки, маркування та сертифікації
та має бути сплачена протягом 10
банківських днів з моменту отримання
товару на складі покупця (пункти 2.1, 2.2,
3.1 Договору);

- У випадку виявлення постачання
неякісного товару покупець
зобов'язаний сповістити продавця
протягом 10 календарних днів з моменту
отримання товару і в присутності
представника продавця або
представника відповідної ТПП скласти
відповідний акт. Зазначений акт є
підставою для обміну неякісного
товару. (пункт 4.3 Договору);

- Перехід права власності і всіх
ризиків здійснюється в момент передачі
товару від продавця покупцю, про що
свідчать підписи повноважних
представників сторін на видаткових
накладних. Факт отримання товару
підтверджується видачею покупцем
доручення на отримання товару та
підписами повноважних представників
сторін на товаросупровідних
документах (пункти 5.4, 5.5 Договору);

- За затримку оплати товару
покупець сплачує штрафні санкції у
розмірі 0,5% від суми заборгованості, але
не більше подвійної ставки НБУ за
кожний прострочений день (пункт 6.5
Договору).

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позивач твердить, що поставив
відповідачу товар (глутамінат натрія)
згідно накладної від 20.01.2014р. № 0215 на
суму 16500,00 грн.

Разом із тим, в накладній від 20.01.2014р. (як
в копії, залученій до матеріалів
справи, так і в оригіналі, поданому для
огляду в судовому засіданні 16.09.2014р.)
відсутні будь-які відмітки покупця про
отримання товару. В
товарно-транспортній накладній від
20.01.2014р. № 0215 (як в копії, залученій до
матеріалів справи, так і в оригіналі,
поданому для огляду в судовому
засіданні 16.09.2014р.) будь-які відмітки
покупця про отримання товару також
відсутні.

Відповідно до ст. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995, № 88,
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції. Документ має
бути підписаний особисто, а підпис може
бути скріплений печаткою.

За таких обставин, подані позивачем
видаткова накладна від 20.01.2014р. та
товарно-транспортна накладна від
20.01.2014р. № 0215 не відповідають вимогам до
первинних бухгалтерських документів і
не дозволяють достовірно
ідентифікувати відповідача як особу,
яка отримала товар за вказаними
накладними.

Крім того, відповідно до пункту 2
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої наказом Мінфіну від
16.05.1996, № 99 (далі - Інструкція №99),
Сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.
Аналогічні вимоги містяться в пункті 5.5
Договору, відповідно до якого факт
отримання товару підтверджується
видачею покупцем доручення на
отримання товару та підписами
повноважних представників сторін на
товаросупровідних документах.

Відповідно до пункту 13 Інструкції №99,
довіреність, незалежно від строку її
дії, залишається у постачальника при
першому відпуску цінностей. Після
закінчення відпуску цінностей служби,
що здійснювали їх відпуск, здають
довіреність разом з документами на
відпуск останньої партії цінностей
працівникам, на яких покладено
обов'язки з ведення бухгалтерського
обліку.

За таких обставин, згідно діючої
Інструкції №99, оригінали
невикористаних довіреностей
залишаються у особи, яка ці довіреності
видала, а оригінали використаних
довіреностей, за якими було отримано
цінності, зберігаються у продавця.

Суд неодноразово витребовував у
позивача оригінал довіреності
відповідача від 20.01.2014р. № 641, на яку
позивач посилається як на доказ
отримання товару відповідачем за
накладною від 20.01.2014р. № 0215. Оригінал
довіреності суду подано не було.
Представник позивача не заперечує, що у
позивача оригінал довіреності
відсутній, наявна лише факсова копія.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. За таких обставин
позивач у визначеному законом порядку
на підставі первинних бухгалтерських
документів не довів суду факт
отримання відповідачем товару за
накладною від 20.01.2014р. № 0215 на суму 16500,00
грн.

Крім того, позивач твердить, що
поставив відповідачу товар (глутамінат
натрія) за видатковою накладною від
31.01.2014р. № 0407 на суму 8250,00 грн. Щодо
зазначеної поставки суд встановив
таке.

По-перше, у видатковій накладній від
31.01.2014р. № 0407 також відсутній підпис та
печатка представника покупця,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей відповідача позивачем також
не надано.

Разом із тим, відповідач не заперечує
факт доставки товару за накладною від
31.01.2014р. № 0407 на суму 8250,00 грн. на склад
покупця. Однак, відповідач твердить про
якісну фальсифікацію вказаного товару.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що
товар приймається по якості згідно
сертифікату якості та Інструкцій П-6 та
П-7.

Згідно Інструкції про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного вжитку по якості,
затвердженої постановою Держарбітражу
при раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р. №
П-7 (далі Інструкція П-7), продукція, що
надійшла в непошкодженій тарі,
приймається, як правило, на складі
кінцевого покупця (пункт 4) при поставці
з іншого міста - не пізніше 20 днів після
надходження її на склад при доставці
продавцем (підпункт а) пункту 6). Акт про
приховані недоліки має бути складений
протягом 5 днів після виявлення
недоліків, але не пізніше чотирьох
місяців з дати надходження продукції
на склад покупця (пункт 9). При виявленні
невідповідності якості, отримувач
зупиняє подальше приймання товару та
складає акт, в якому зазначає кількість
оглянутої продукції та характер
виявлених при прийманні дефектів
(пункт 16).

Так, приймаючи продукцію по якості,
відповідач склав Акт приймання
продукції (товарів) за якістю від
05.02.2014р., яким засвідчив, що у
поставленому глутамінаті натрію в
кількості 500 кг присутня сіль (хлорид
натрію) в кількості 49,7%.

Отримувач також зобов'язаний викликати
для участі в продовженні приймання та
складенні двостороннього акту
представника иробника (відправника),
якщо це передбачено в Основних та
Особливих умовах поставки, або інших
обов'язкових правилах або договорі
(пункт 16 Інструкції П-7). Відповідно до
пункту 4.3 Договору у випадку виявлення
постачання неякісного товару покупець
зобов'язаний сповістити продавця
протягом 10 календарних днів з моменту
отримання товару.

18.02.2014р. відповідач листом від 14.02.2014р. №
14/02-14-юр повідомив позивача про те, що
20.02.2014р. буде здійснено відбір проб для
передачі на експертизу з метою
наявності кількісної та інформаційної
фальсифікації, та направив відповідачу
Акт від 05.02.2014р., про що свідчить
залучені до матеріалів справи копія
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 18.02.2014р. № 374, та
повідомив про зазначене телеграфом,
про що свідчить залучена до матеріалів
справи копія телеграми № 31/401 80 18/2 1517.

При неявці представника виробника
(відправника) на виклик покупця у
встановлений строк, перевірка якості
здійснюється представником
відповідної галузевої інспекції по
якості продукції, а перевірка якості
товарів - експертом бюро товарних
експертиз або представником
відповідної інспекції по якості (пункт
20 Інструкції П-7).

20.02.2014р. експертом Київської
торгово-промислової палати було
здійснено відбір проб глутамінату
натрію, поставленого за накладною від
31.01.2014р. № 0407, про що складено Акт
відбору зразків (проб) від 20.02.2014р. №
І-395. Під час проведення експертизи у
відібраних зразках було виявлено 58,5%
солі (натрію хлориду), що свідчить про
невідповідність продукту параметрам
якості, передбаченим для харчової
добавки «глутамат натрію Е621».
Зазначене вбачається з доданих до
матеріалів справи протоколу
випробування зразків № 084/1-029 від
04.03.2014р.та зазначено в експертному
висновку від 07.04.2014р. № І-395.

Відповідно до частини 5 ст. 268 ГК України
у разі поставки товарів більш низької
якості, ніж вимагається стандартом,
технічними умовами чи зразком
(еталоном), покупець має право
відмовитися від прийняття і оплати
товарів.

Згідно до частини 1 ст. 708 ЦК України у
разі виявлення покупцем протягом
гарантійного або інших строків,
встановлених обов'язковими для сторін
правилами чи договором, недоліків, не
застережених продавцем, або
фальсифікації товару покупець має
право за своїм вибором: 1) вимагати від
продавця або виготовлювача
безоплатного усунення недоліків
товару або відшкодування витрат,
здійснених покупцем чи третьою особою,
на їх виправлення; 2) вимагати від
продавця або виготовлювача заміни
товару на аналогічний товар належної
якості або на такий самий товар іншої
моделі з відповідним перерахунком у
разі різниці в ціні; 3) вимагати від
продавця або виготовлювача
відповідного зменшення ціни; 4)
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми.

Суд відхиляє заперечення позивача щодо
того, що відповідач не звертався до
позивача з пропозицією замінити
неякісний товар. Так, Акт приймання
продукції за якістю від 05.02.2014р.
позивачу відповідачем був направлений,
оскільки сам позивач в позові
посилається на зазначений Акт як на
доказ приймання товару відповідачем.
Пунктом 4.3 Договору сторони погодили,
що складений Акт є підставою для обміну
неякісного товару, і договором не
передбачено додаткового звернення
покупця до продавця для здійснення
зазначеного обміну.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. За таких обставин
судом встановлено, що за накладною від
31.01.2014р. № 0407 позивачем відповідачу був
поставлений неякісний товар, який
підлягає заміні, відповідно позивач у
визначеному законом порядку на
підставі первинних бухгалтерських
документів не довів суду факт настання
у відповідача обов'язку оплатити
зазначений товар, поставлений за
накладною від 31.01.2014р. № 0407.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши наявні у справі докази, суд
вважає вимоги позивача такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 22, 32, 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою
відповідальністю «Галеан», ЛТД до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фудтек» відмовити
повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 22.09.2014р.