ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2014 року
Справа № 904/2277/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Березкіної О.В.-
доповідача,

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

при секретарі: Литвин А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: П"ятковський П.М.
представник, довіреність №04 від 02.01.14;

від відповідача: Гарьковий А.Г.
представник, довіреність №14-293юр від
02.12.13;

представник третьої особи у судове
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
24.06.2014р. у справі №904/2277/14

за позовом Державного підприємства
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск", м.Миколаїв, Миколаївська
область

до Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю морське транспортне
агентство "МТА Сервіс ЛТД",
м.Іллічівськ, Одеська область

про стягнення заборгованості за
договором про надання послуг в сумі 40 435
грн. 70 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24 червня
2014 року (суддя Красота О.І.) позов
Державного підприємства
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" - задоволено частково.

Суд стягнув з Публічного акціонерного
товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"
на користь Державного підприємства
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" 18 грн. 10 коп. - пені, 08 грн. 35
коп. - 3% річних, 15 грн. 25 коп. -
інфляційних витрат та 01 грн. 83 коп. -
судового збору. В решті частини
позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
Державне підприємство
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" звернулось із апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду в
частині відмови у задоволенні вимог з
оплати рахунків за переміщення катанки
на склад скасувати, прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в цій частині.

В обґрунтування своєї скарги Державне
підприємство "Спеціалізований
морський порт "Октябрьск" посилається
на те, що судом було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, зроблено висновки, які не
відповідають обставинам справи та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що висновки суду
першої інстанції про наявність
розходження в формулюванні стосовно
виконаних робіт у несплачених рахунках
та приймально-здавальних актів є
безпідставними, оскільки відповідно
до діючої технічної документації
порту, переміщення вантажу
здійснювалось на фронтальну частину
причалу №3, що і є складом відкритого
зберігання.

Висновки суду про встановлення ставки
визначення виконаних позивачем
додаткових робіт також є помилковими,
оскільки згідно наказу ДП «СМТ
«Октябрьск» № 27 від 20.03.2013 року,
затвердженого Протоколом №12 засідання
комісії з цінової та тарифної політики
ДП «СМТ «Октябрьск» від 20.03.2013 року,
затверджено калькуляцію перевезення 1
тонни металопрокату (катанка в бухтах)
(Склад-Автонавантажувач-Тягач+Ролл-тре
йлер), відповідно до якої вартість
перевезення 1 тонни металопрокату
становить 3,00 доларів США без ПДВ.

Згідно до наказу ДП «СМТ «Октябрьск» №
113 від 04.11.2013 року затвердженого
Протоколом № 23 засідання комісії з
цінової та тарифної політики ДП «СМТ
«Октябрьск» від 04.11.2013 року затверджено
калькуляцію додаткових послуг
пов'язаних з переміщенням
металопродукції, відповідно до якої
вартість додаткових послуг пов'язаних
з переміщенням металопродукції
(катанка) за 1 тонну ставить 1,30 доларів
США без ПДВ.

Судом в рішенні зазначено наказ №113 від
01.11.2013 ДП «СМТ «Октябрьск», проте
скаржник зазначає, що даного наказу не
існує. При цьому, згідно наказу № 113 від
04.11.2013 року «перевезення 1 тонни
металопрокату (катанка в бухтах)»
замість «додаткових послуг, пов'язаних
з переміщенням металопродукції»
суттєво впливає на суть справи.

Крім того помилковим є ствердження
суду першої інстанції щодо
неправильного виставлення рахунків у
грудні 2013 - січні 2014 року (по 3,00 доларів
США без ПДВ замість 1,30 доларів США),
оскільки ці дві ставки, за якими
розраховувалась сума до сплати не є
однорідними та відрізняються один від
одного по суті. Отже, ставка у розмірі
3,00 доларів США без ПДВ за перевезення 1
тонни металопрокату (катанка в бухтах)
у грудні 2013 діяла.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.08.2014 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду, розгляд справи
було призначено у судовому засіданні
на 22 вересня 2014 року.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги, а представник відповідача
просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Звертаючись до Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» із позовом
про стягнення заборгованості за
договором про надання послуг в сумі 40
435 грн. 70 коп., позивач посилався на
надання ним додаткових послуг,
пов'язаних з перевантаженням вантажу,
які не були оплачені відповідачем
згідно умов договору, оскільки рахунки
на послуги перевезення катанки на
склад №1405 від 05.12.2013 року, №1426 від 16.12.2013
року, №1513 від 31.12.2013 року та №63 від
17.01.2014 року на загальну суму 39 123 грн. 95
коп. не оплачені, а рахунок №67 від 22.01.2014
року на послуги укриття/розкриття
арматури брезентом, на загальну суму 2
541 грн. 20 коп. оплачено із прострочення
встановленого строку оплати

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення суми за
послуги перевезення катанки на склад,
суд першої інстанції виходив з того, що
роботи з перевезення вантажу з причалу
та складу автотехніки на причал №3 для
погрузки на відповідні судна, а саме
катанки, входять в комплекс робіт
пов'язаних з
навантаженням-розвантаженням вантажу
та відповідно не можуть вважатися
додатковими послугами за які повинна
бути проведена окрема оплата
Відповідачем послуг Позивача.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 25 липня 2013 року
між Державним підприємством
"Спеціалізований морський порт
"Октябрьск" та Публічним акціонерним
товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг"
було укладено Договір №391П-2013/2360
відповідно до пункту 1.1 якого
визначається порядок та умови
перевалки через Порт належних
Вантажовласнику вантажів, що
поступають в Порт для відправлення на
експорт/імпорт, транзит.

Згідно з пунктом 1.3 Договору, варіанти
вантажних операцій, супутні послуги, їх
вартість, обсяг робіт та інше, відносно
вантажів окремої номенклатури,
наводиться в додатках до Договору, які
є його невід'ємною частиною.

Додатком № 1 від 25.07.2013 року до Договору
№ 391П-2013 сторони передбачили перелік
послуг та ставки оплати за роботи, які
виконуються Портом для експортної
металопродукції.

Згідно п.1 означеного переліку,
передбачені вантажно-розвантажувальні
роботи та зберігання металопродукції.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача були
виставлені рахунки № 1405 від 05.12.2013 року
на 26 927,46 грн., № 1426 від 16.12.2013 року на 7
717,4 грн., № 1513 від 31.12.2013 року на 1965,32 грн.,
№ 63 від 17.01.2014 року на 2 513,77 грн. за
виконання робіт з перевезення катанки
на склад, які позивач кваліфікує як
додаткові.

Проте, такі доводи позивача є
безпідставними, оскільки перевезення
катанки входить до складу
вантажно-розвантажувальних робіт,
передбачених п.1 додатку № 1 до
Договору.

Відповідно до п.3.3 Правил надання
послуг у морських портах України, до
послуг, пов'язаних з вантажними
операціями, що можуть надаватися
портовим оператором, оператором
термінала, належать: навантаження
вантажів; вивантаження вантажів;
зачистка трюмів суден, вагонів після
вивантаження вантажів;переміщення
вантажу; технологічне накопичення
вантажу, складські операції з вантажем;
кріплення, спецкріплення вантажів;
штивка; зважування; маркування
(перемаркування); сортування
(розсортовування); розтарювання,
затарювання, перетарювання;
переважування; пакування,
перепакування; приведення вантажу до
транспортабельного стану; ув'язування;
підгрупування для формування суднової
партії завезених у різний час вантажів
за країнами та портами призначення, а
також за окремими коносаментними
партіями; комплектація вантажів;
розкриття вантажних місць для
визначення якості, сорту, перевірки
вмісту і подальше приведення розкритих
місць у транспортабельний стан;
збирання (розбирання) спеціальних
пристосувань при завантаженні
(розвантаженні) із залізничних
платформ устаткування і засобів
транспортування; обмір вантажів;
укрупнення вантажних місць шляхом
пакетування;оформлення транспортних
(перевізних) документів за заявкою
замовника; інші роботи та послуги.

З огляду на вищевикладене, перевезення
катанки на склад, тобто, переміщення
вантажу входить до переліку вантажних
операцій, оплата за які передбачена
додатком № 1 до Договору і не є
додатковою операцією, як зазначає
позивач.

Зазначене також підтверджується тим,
що у фіскальних рахунках на оплату за
спірними рахунками позивач вказує
суми саме за послуги згідно Договору, а
не додаткові послуги Порту.

Крім того, як вбачається з п. 5 додатку
№ 1 до Договору, за усі додаткові
роботи, виконані Портом на підставі
заявок, вантажовласник сплачує рахунки
на підставі актів. Проте, позивачем
не доведено у відповідності до ст.33,34
ГПК України наявність заявок
відповідача на виконання додаткових
робіт, які позивач вимагає оплатити
окремо від Договору.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що за
навантажувально-розвантажувальні
операції, які позивач вважає
додатковими послугами, та виставляє
рахунки на оплату № 1405 від 5.12.2013 року, №
1426 від 16.12.2013 року, № 1513 від 31.12.2013 року
та № 63 від 17.01.2014 року (л.с. 26-32) на
загальну суму 39 123 грн. 95 коп.,
відповідач фактично сплатив на
підставі рахунків № 1368 від 04.12.2013 року,
№ 1418 від 15.12.2013 року, №1489 від 31.12.2013 року
(л.с. 134-140) у відповідності до умов
укладеного Договору, тому суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що означені роботи не
є додатковими і відмовив у
задоволенні позовних вимог в цій
частині і як слідство, у стягненні
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних.

Що стосується тарифів, то відповідно
умов договору, порт виконує усі роботи,
пов'язані з проходженням вантажів
через порт: з моменту початку
розвантаження вантажу і до моменту
закінчення його навантаження на судно
(або навпаки), тому ставки плати за
виконані операції відносяться до
ставки 1-ї категорії (п. 2.1.1.4 Збірника
тарифів).

Відповідно до п. 7 Загальних вказівок
Збірника тарифів позивач відноситься
до 2 тарифної групи, тому для
навантажувально-розвантажувальних
робіт при перевалці катанки п.п. 26 табл.
2.1.1, а встановлює тариф 7,8 дол. США/т, при
цьому застосовується коефіцієнт 1,18,
тому акордна ставка за оброблення 1т.
катанки становить 9,2 дол.США/т.

Рішення суду в частині задоволених
позовних вимог сторонами не
оскаржується, проте в цій частині
висновки суду також є законними та
обґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рахунок №67 від 22.01.2014 року за послуги
укриття/розкриття арматури брезентом
на загальну суму 2 541 грн. 20 коп., був
оплачений Відповідачем 19.03.2014 року,
тому у відповідності до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Розрахований Позивачем розмір 3% річних
за період з 07.02.2014 року по 19.03.2014 року
складає суму в розмірі 08 грн. 56 коп.,
проте означений розрахунок є
помилковим.

Вказуючи період нарахування пені з
07.02.2014 року по 19.03.2014 року, Позивачем
також не взято до уваги те, що сума
основної заборгованості у розмірі 2 541
грн. 20 коп., згідно рахунку №67 від 22.01.2014
року була сплачена Відповідачем саме
19.03.2014 року, тому граничним періодом
нарахування 3% річних є дата 18.03.2014 року.

Згідно розрахунку зробленого судом,
вказана сума 3% річних за період з 07.02.2014
року по 18.03.2014 року від суми основної
заборгованості у розмірі 2 541 грн. 20 коп.
становить суму у розмірі 08 грн. 35 коп.

Розрахований Позивачем розмір
інфляційних втрат за період з 07.02.2014
року по 19.03.2014 року в розмірі 15 грн. 25
коп. є меншим, ніж розрахований судом,
проте суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив вимоги в
заявленому позивачем розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними і висновків суду першої
інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу,
господарський суд першої інстанції
всебічно, повно і об'єктивно з'ясував
всі обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, що у відповідності до
ст. 103 ГПК України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Спеціалізований
морський порт «Октябрьск» - залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 24
червня 2014 року у справі № 904/2277/14 -
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 23.09.2014 року.

Головуючий суддя
О.В.
Березкіна

Суддя
М.О.Дармін

Суддя
О.В.Чус