м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Дочірнього підприємства
"Фірма Альтфатер Київ"до Приватного
підприємства "Інвестицівйна компанія
"Плутос" про стягнення 8226,70 грн.Суддя
за участю представників:
позивача:Гаврилюк М.Д. - за дов. (в
матеріалах) адвокатське посвідчення №
584 від 14.06.1994 року.відповідача:не
з'явились.ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Дочірнє підприємство "Фірма Альтфатер
Київ" звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного підприємства
"Інвестицівйна компанія "Плутос" про
стягнення 8226,70 грн., з яких 7000,00 грн.
основний борг, 895,89 грн. інфляційні
втрати та 330,81 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 року порушено
розгляд справи призначено на 03.09.2014
03.09.2014 року представник позивача у
судове засідання з'явився.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення від
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
Представник позивача надав суду усні
пояснення по суті позовних вимог, позов
підтримав у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України в
судовому засіданні складений протокол,
який долучено до матеріалів справи.
В судовому засіданні 03.09.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами у справі було укладено
договір купівлі-продажу вторинної
сировини від 03.01.2013 року № 2013/04 (далі -
договір), відповідно до умов якого,
позивач - продавець продає, а покупець -
відповідач приймає вторинну сировину
(макулатуру марок МС-5Б, МС-6Б, МС-7Б, МС-8Б,
МС-9Б, МС-13, поліетилен терм. усадочний
(прозорий, кольоровий), стрейч плівка,
пластик (ящики фруктові, ящики пивні,
меблі), алюмінієві баночки, ПЕТ),
іменовану в подальшому "товар" та
сплачує за нього суму, обумовлену в
даному договорі (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору перелік товарів та
ціни на нього наведені у додатках до
даного договору, які є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 3.1 договору передача
товару від продавця до покупця
здійснюється на складі продавця.

Відповідно до п. 4.1 договору обсяг
кожної конкретної партії визначається
в видаткових накладних продавця.

У вартість товару включається ціна
товару та вартість його завантаження в
транспорт покупця (п. 4.2 договору).

Згідно п. 4.3. договору розрахунки за
товар здійснюються протягом 3
банківських днів після поставки товару
шляхом перерахування покупцем коштів
на розрахунковий рахунок продавця 100%
від загальної суми, що визначена у
видатковій накладній покупця.

Договір набирає чинності з дати його
підписання обома сторонами та діє до
31.12.2013 року ( п. 8.1 договору).

Додатком № 1 до договору сторони
погодили, що продавець зобов'язується
відпустити покупцю товар: макулатура
24000 кг. - по 1,15 грн/кг з ПДВ.
Поліетиленова плівка кольорова (мікс
не сортована) 12000 кг - по 1,80 грн./кг з ПДВ.
Остаточний розрахунок відбувається
протягом 3 банківських днів від дати
підписання видаткових накладних за
кожну окрему відвантажену частку
товару.

На виконання умов договору позивач в
період з 21.01.2013 року по 28.02.2013 року
передав відповідачу товар по наступним
видатковим накладним: від 21.01.2013р. №
00125/2013 04 на суму 5596,20 грн., від 31.01.2013р. №
00328/2013 04 на суму 9200,00 грн., від 16.02.2013р. №
01610/2013 04 на суму 4440,00 грн. та від 28.02.2013р.
№ 01794/2013 04 на суму 12483,25 грн., всього на
загальну суму 31719,45 грн., а відповідач
вказаний товар отримав. Зазначені
видаткові накладні підписані в
двосторонньому порядку повноважними
представниками сторін та скріплені
печаткою позивача. Завірені копії
вищезазначених видаткових накладних
залучені до матеріалів справи.

Поставка товару по переліченим
видатковим накладним також
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків між сторонами у справі
станом на 25.09.2013р. в якому відображені
всі зазначені вище накладні. Вказаний
акт звірки складений в двосторонньому
порядку, підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений їх
печатками, завірена копія якого
залучена до матеріалів справи.

Разом з тим відповідач свої
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за отриманий товар по
вищепереліченими накладними не
виконав, в зв'язку з чим за ним
рахується борг в розмірі заявленої до
стягнення суми 7000,00 грн.

Розмір зазначеної заборгованості
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків між сторонами у справі
станом на 25.09.2013р. відповідно до якого
сальдо на користь позивача станом на
25.09.2013р. складає 7000,00 грн. Зазначений акт
складений та підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений
печатками товариств, завірена копія
якого залучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором купівлі -
продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів
закону, положень укладеного між
сторонами договору, відповідач не
виконав своїх зобов'язань щодо
здійснення розрахунку за отриманий
товар, в зв'язку з чим за останнім на час
розгляду справи рахується
заборгованість в розмірі 7000,00 грн.
Доказів сплати зазначеного боргу
відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
правомірно заявлено позов про
стягнення 7000,00 грн. заборгованості за
поставлений товар.

Враховуючи те, що відповідач порушив
строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за поставлений товар,
позивач просить суд стягнути з
відповідача інфляційні втрати та 3%
річних з простроченої суми грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні
втрати нараховані за період з вересня
2013 року по червень 2014 року в сумі 895,89
грн., 3% річних з простроченої суми за
загальний період прострочення 06.03.2013
року по 11.06.2013 року на 12483,25 грн.
прострочення за 97 днів прострочення
складають 99,52 грн. та за період з 11.06.2013
року по 18.07.2014 року на 7000,00 грн.
прострочення за 402 днів прострочення
складають 231,29 грн.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення боргу, враховуючи
індекс інфляції, є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання та є
статистичною інформацією, яка
щомісячно надається Держкомстатом та
публікується в газеті "Урядовий кур'єр"
і на офіційному веб-сайті Державного
комітету статистики України
(http://www.ukrstat.gov.ua).

Суд зазначає, що індекс інфляції
(індекс споживчих цін) - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат.
Таким чином, інфляційна складова боргу
може бути розрахована виключно за
період повних календарних місяців
прострочки платежів, а не за кожний
день окремо, оскільки Держкомстат не
визначає індекс інфляції на кожен день
місяця чи на частину місяця. Аналогічна
правова позиція викладена у постановах
Вищого господарського суду України від
15.09.2010р. у справі № 11/14-10, від 01.12.2010 року
у справі № 3/111-10, від 19.01.2011 року у справі
№ 4/54-10-1818, від 15.03.2011 року у справі № 32/301.

Порядок проведення підрахунку
інфляційних втрат передбачено листом
Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ", відповідно до
якого розрахунок суми боргу з
урахуванням індексу інфляції
проводиться шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення сплати заборгованості.
Сума, внесена в період з 1 по 15 число
відповідного місяця, індексується за
період з урахуванням цього місяця, а
якщо з 16 по 31 число, то розрахунок
починається з наступного місяця.
Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Здійснений позивачем розрахунок
інфляційних втрат та трьох процентів
річних відповідає вимогам
законодавства та обставинам справи, а
відтак підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
борг відповідача перед позивачем на
час прийняття рішення не погашений,
його розмір підтверджується наявними
матеріалами справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 7000,00 грн.
основного боргу, 895,89 грн. інфляційних
втрат та 330,81 грн. 3% річних є доведеними,
обґрунтованими, відповідачем не
спростовані, а відтак підлягають
задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті
судового збору відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Інвестиційна компанія "Плутос" (03164, м.
Київ, вул. Булаховського, 30-А,
ідентифікаційний код 34999122) на користь
Дочірнього підприємства "Фірма
Альтфатер Київ" (03151, м. Київ, проспект
Повітрофлотський, 72, ідентифікаційний
код 25280118) 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.
основного боргу, 895 (вісімсот дев'яносто
п'ять) грн. 89 коп. інфляційних втрат, 330
(триста тридцять) грн. 81 коп. 3% річних, 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази.

Повний текст рішення складено: 08.09.2014
року.

Суддя
О.Є. Блажівська