ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2014
Справа №917/1855/14

м. Полтава

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, 37000, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сенча", 37254,
Полтавська область, Лохвицький район,
село Сенча

про стягнення 22 719,95 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
коштів в сумі 22 719,95 грн. за договором на
проведення сільськогосподарських
робіт від 17.05.2013 року № 7, з яких: 20 000,00
грн. - основна заборгованість; 1032,97 грн. -
3% річних, 1686,98 грн. - інфляційні збитки.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем договірних
зобов'язань щодо оплати виконаних
робіт по підбору жита на силос, у
зв'язку з чим позивач вказує на
існування заборгованості та підстави
нарахування і стягнення річних,
інфляційних витрат.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіслав суду листа в якому повідомив,
що позовні вимоги підтримуються в
повному обсязі, заборгованість
відповідача залишається не сплаченою,
а також направив оригінал Договору № 7
від 17.05.2013 року, акту прийому-передачі
виконаних робіт від 01.06.2013 року, рахунок
№ 7 від 01.06.2013 року, які після огляду
судом позивач просить повернути.

Відповідач письмового відзиву на позов
та витребуваних ухвалою від 09.09.2014 року
матеріалів не надав, в судове засідання
не з'явився, про час та місце проведення
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Оскільки сторони належним чином
повідомлені про час та місце
проведення судового засідання,
необхідних для вирішення спору доказів
наявних в матеріалах справи достатньо,
а їх неявка не перешкоджає розгляду
спору по суті, суд визнав за можливе
відповідно до ст. 75 ГПК України
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив.

Між сторонами був укладений Договір № 7
від 17.05.2013 року на проведення
сільськогосподарських робіт (далі -
Договір), за умовами якого замовник
(відповідач) доручає, а виконавець
(позивач) зобов'язується виконати
роботи (по підбору жита на силос) своїми
засобами на земельних ділянках
замовника, а замовник зобов'язується
прийняти виконані роботи.

Сторонами узгоджено, що:

- вартість обробки одного га площі
комбайном становить 350 грн., всього 129,6
га (п2.2., п. 3.1. Договору);

- термін виконання робіт - 01.06.2013 року (п.
2.2. Договору);

- оплата здійснюється за фактично
виконані обсяги робіт (п. 3.2. Договору);

- розрахунки за Договором здійснюються
в національній валюті України, шляхом
безготівкового банківського переказу
на протязі 3 банківських днів з моменту
підписання акту приймання-передачі
виконаних робіт та згідно виставлених
рахунків виконавцем (п. 3.3. Договору);.

- здача приймання виконаних робіт
оформлюється актом виконаних робіт,
який надається виконавцем (п. 4.3.
Договору).

Згідно акту прийому-передачі виконаних
робіт від 01.06.2013 року (копія в
матеріалах справи, оригінал оглянутий
в судовому засіданні) позивач виконав
роботи, що передбачені умовами
Договору, а саме комбайном "Ягуар 860"
здійснив підбір жита на силос на площі
129,6 га.

Позивачем було виставлено відповідачу
рахунок на оплату № 7 від 01.06.2013 року на
загальну суму 45 360,00 грн. (копія в
матеріалах справи, оригінал оглянутий
в судовому засіданні).

Позивач посилається на те, що виконані
ним роботи відповідач на протязі 3
банківських днів з моменту підписання
акту не оплатив, не були вони оплачені і
станом на момент розгляд справи в суді.

Суд приймає до уваги, що предметом
зазначеного Договору є виконання
робіт, за які відповідач повинен
здійснити оплату і саме оплата
отриманих послуг формує зміст прав і
обов'язків відповідача. Документом,
який підтверджує прийняття виконаних
робіт, тобто виконання позивачем своїх
обов'язків, є акт прийняття виконаних
робіт. Підписання акту
приймання-передачі представником
замовника є підтвердженням
відсутності претензій до виконавця з
його боку. Акт підписано
представниками сторін договору та
засвідчено печатками, будь-яких
претензій щодо виконаних робіт
замовник (відповідач) до виконавця
(позивача) не заявляв.

Оскільки акт прийому-передачі був
підписаний сторонами 01.06.2013 року,
виходячи з п. 3.3. Договору розрахунок за
виконані роботи повинен бути
здійсненим по 05.06.2013 року включно, а з
06.06.2013 року боржник вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання.

До матеріалів справи залучено платіжне
доручення № СТR-022366 від 23.07.2013 року про
сплату відповідачем коштів в розмірі 10
000,00 грн. за підбір жита на сінаж згідно
рахунку № 7 від 01.06.2013 року, а також
платіжне доручення № СТR-029036 від 23.12.2013
року про сплату відповідачем коштів в
розмірі 15 360,00 грн. за підбір жита на
сінаж згідно рахунку № 7 від 01.06.2013 року

За розрахунком позивача станом на
момент розгляду справи в суді за
відповідачем значиться основна
заборгованість в сумі 20 000,00 грн.

Докази оплати зазначеної суми боргу
сторонами не надані.

При розгляді спору по суті суд приймає
до уваги наступне.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ст. 854 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що відповідач не виконав
своїх зобов'язань за Договором, а саме
не сплатив у повному обсязі вартість
виконаних робіт, тому позовні вимоги
про стягнення 20 000,00 грн. основного
боргу підлягають задоволенню повністю.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
почав його виконувати або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора сплатити грошову суму з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено до стягнення 1032,97
грн. - 3 % річних в період з 06.06.2013 року по
02.09.2013 року. Приймаючи до уваги, що
судом встановлено прострочення
відповідачем грошового зобов'язання
вимоги про стягнення 3% річних
задовольняються судом, оскільки період
їх нарахування та розмір є
обґрунтованим.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 1686,98 грн. інфляційних
витрат за період з січня 2014 року по
липень 2014 року.

Суд приймає до уваги, що інфляційні
витрати є невід'ємною частиною боргу,
вимоги про сплату яких кредитор вправі
заявити з моменту виникнення права на
позов про повернення боргу. Судом
встановлено, що прострочка відповідача
розпочалася з 06.06.2013 року, проте позивач
розраховує інфляційні з січня 2014 року.

Згідно п.п 3.2 п. 3 постанови пленуму ВГСУ
від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" розмір боргу з
урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому в
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

Перевіривши розрахунок позивача суд
виявив, що здійснення позивачем
нарахування інфляційних витрат не за
весь період прострочення, а лише за
його певну частину не є завищеним, а
саме - заявлена інфляція за період з
січня по липень 2014 року не перебільшує
сумарний розмір інфляційних втрат
позивача на заборгованість за період з
червня 2013 року по липень 2014 року. При
перевірці розміру інфляційних витрат
судом враховувалося, що сукупний
розмір інфляції за період з червня по
липень 2013 року був від'ємним, а також
бралася до уваги часткова сплата боргу
відповідачем.

Таким чином, вимоги про стягнення 1686,98
грн. інфляційних витрат за період з
січня 2014 року по липень 2014 року
підлягають задоволенню.

Перевірка правильності розрахунку 3%
річних, інфляційних витрат проводився
за допомогою калькулятора підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
інформаційної системи "Ліга. Закон
Еліт".

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним
із засобів захисту цивільних прав є
примусове виконання обов'язку в натурі,
яке в даному випадку полягає у
виконанні відповідачем договірних
зобов'язань з оплати вартості
виконаних робіт.

Позивачем доведено обґрунтованість
позовних вимог про стягнення
заборгованості за Договором,
відповідач факт прострочення сплати
коштів за виконані роботи не
спростував. З урахуванням наведених
вище обставин позов задовольняється
повністю, з відповідача підлягає до
стягнення 20 000,00 грн. основної
заборгованості; 1032,97 грн. 3% річних, 1686,98
грн. інфляційних збитків, що разом
складає 22 719,95 грн.

За ч. 1 ст.40 ГПК України оригінали
письмових доказів, що є у справі, за
клопотанням підприємств та
організацій повертаються їм після
вирішення господарського спору та
подання засвідчених копій цих доказів.

Оригінали наданих позивачем на
виконання ухвали від 09.09.2014 року
доказів суд оглянув в засіданні від
25.09.2014 року, їх копії були додані до
позовної заяви. Таким чином, оригінал
Договору № 7 від 17.05.2013 року, акту
прийому-передачі виконаних робіт від
01.06.2013 року, рахунок № 7 від 01.06.2013 року
підлягають поверненню позивачу.

Судові витрати покладаються на
відповідача згідно ч. 2 ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч.2) 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сенча", 37254,
Полтавська область, Лохвицький район,
село Сенча, на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 37000,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 -
20 000 грн. 00 коп. основного боргу; 1 032 грн.
97 коп. - 3% річних; 1686 грн. 98 коп.
інфляційних збитків; 1827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим
рішенням законної сили.

Суддя
І.І. Пушко