ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 р.
Справа № 923/1077/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Гридасова Ю.В. при
секретарі Шепель І.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів", м.
Миронівка Київської області,

до Торгово-виробничого об'єднання
"Новокаховський електромеханічний
завод", м. Нова Каховка Херсонської
області,

про зобов'язання вчинити дії та
стягнення 30 891 грн. 00 коп.,

за участю представників:

позивача - Іншакова М.І., представник,
дов. №800 від 21.10.13 р.;

відповідача - Зінкевич Д.С.,
представник, дов. від 08.08.2014 р.

Позивач звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою у якій просить зобов'язати
відповідача відремонтувати
електродвигун, який належить позивачу,
в строки передбачені укладенним
сторонами Договором про надання послуг
№ 27/05-13 від 27.05.2013 р., а також стягнути з
відповідача пеню в розмірі 3423 грн. 00
коп. згідно умов п. 5.4. вказаного
Договору та суму 27468 грн. 00коп. В
обґрунтування позовних вимог позивач
також посилається на положення ст. ст.
193, 231 Господарського кодексу України,
ст.ст. 526, 530, 549, 551, 904, 906 Цивільного
кодексу України.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, відповідно до відзиву на позовну
заяву, посилаючись на наступні
обставини. На думку відповідача, між
сторонами договору будь-який акт
виявлених недоліків в роботі двигуна
не складався, а також позивачем не
надано доказів відступів у роботі
підрядника (відповідача) від умов
договору підряду або інших недоліків у
роботі підрядника, їх характеру. Таким
чином, на думку відповідача, позивачем
не доведено виникнення гарантійного
випадку. Позовна вимога про
зобов'язання відповідача здійснити
дії, передбачені договором, який на цей
час вже не діє, на думку відповідача, є
безпідставною та суперечить вимогам
ст. 14 ЦК України де вказано, що особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї. Також, як
стверджує відповідач, позивачем не
надано доказів того, що останній
передав відповідачу двигун для
здійснення ремонту за договором № 27/05-13
від 27.05.2013 р. Як стверджує відповідач у
відзиві на позовну заяву, позивач
намагається довести факт передання
відповідачем позивачеві
електродвигуна після виконання
ремонтних робіт за договором № 27/05-13
від 27.05.2013 р. На підтвердження цього
факту позивач надав суду разом із
позовом документ під назвою: «Акт
приймання-передачі ТМЦ до договору №
27/05-13 від 27.05.2013 р.» З тексту вказаного
документа вбачається, що сторона 1
(відповідач) передав, а сторона 2
(позивач) прийняв ТМЦ згідно договору №
27/05-13 від 27.05.2013 р.: електродвигун МЗ ВР355
SMB4 зав. № 062-010646760 (250 кВт,1488 об/хв.) в
кількості 1 (один) штук після виконання
ремонтних робіт. Однак, як вважає
відповідач, умовами договору № 27/05-13
від 27.05.2013 р. не передбачено обов'язок
відповідача проводити ремонт та
наступну передачу позивачеві
електродвигуна зав № 062-010646760.
Відповідно до п. 1.1. договору № 27/05-13 від
27.05.2013 р. передбачено обов'язок
відповідача провести ремонт
електродвигуна МЗ BR 355 SMB4 зав. № 062-010646750
( 250 кВт, 1488 об/хв..) виробництва
(Німеччина) -1 штука. Відповідач вважає,
що позивач, в порушення вимог ст.ст. 33, 34
ГПК України, не довів належними та
допустимими доказами факт передання
відповідачем позивачеві
електродвигуна зав. № 062-010646750 після
виконання ремонтних робіт за договором
№ 27/05-13 від 27.05.2013 р. Також, як стверджує
відповідач, відповідно до п. 1.1.
Договору відповідачем проводився
ремонт електродвигуна МЗ BR 355 SMB4 зав. №
062-010646750 ( 250 кВт, 1488 об/хв..) виробництва
(Німеччина) - 1 штука. Проте, позивач на
підтвердження факту введення в
експлуатацію вказаного електродвигуна
надав письмовий доказ у вигляді
документа під назвою: «акт ввода в
єксплуатацию электродвигателя от
16.07.2013 г.» в якому вказано, що « 16.07.2013 г.
установлен и введен в работу
электродвигатель марки ABB 355SMB4 250 кВт/1500
об. мин. 380/660В.». В зазначеному документі
відсутнє будь-яке посилання на те, що
електродвигун має характеристики МЗ BR
355 SMB4 зав. № 062-010646750 (250 кВт, 1488 об/хв..)
виробництва (Німеччина) та
ремонтувався відповідачем на підставі
договору № 27/05-13 від 27.05.2013 р. що, на
думку відповідача, свідчить про
неналежність доказу. Згідно тексту
письмового доказу оформленого у
вигляді документу під назвою: «акт
приймання-передачі ТМЦ до договору №
27/05-13 від 27.05.2013 р.» зазначено, що
відповідач передав позивачу згідно
договору № 27/05-13 від 27.05.2013 р.
електродвигун МЗ ВР355 SMB4 зав .№ 062-010646760
(250 кВт,1488 об/хв.) в кількості 1 штука для
виконання гарантійних зобов'язань.
Проте, на думку відповідача, для
вказаної справи має значення передача
двигуна - МЗ BR 355 SMB4 зав. № 062-010646750 (250 кВт,
1488 об/хв..) виробництва (Німеччина).
Таким чином, на думку відповідача,
позивач в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК
України не доводить факт передачі
відповідачу електродвигуна для
виконання гарантійних зобов'язань.
Крім того, як стверджує відповідач,
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів, які засвідчують
факт поломки електродвигуна зав. №
062-010646750, яка відбулась 03.01.2014 р., а також
доказів на підтвердження того, що
позивачем було захищено електродвигун
від короткого замикання і порушень
нормальних режимів відповідними
засобами релейного захисту,
автоматичними вимикачами або
запобіжниками й оснащені засобами
електроавтоматики та телемеханіки
відповідно до ПУЕ та інших чинних НД. В
позовній заяві позивач стверджує, що
електродвигун вийшов з ладу 03.01.2014 р. і в
той же день позивач повідомив
відповідача про цей факт листом № 03 від
03.01.2014 р. відповідно до п. 3.3.4 Договору.
На думку відповідача, доказів того, що
позивач здійснив таке повідомлення
суду не надано. Таким чином, на думку
відповідача, залишається недоведеним
той факт, що позивач поставив до відома
відповідача про факт поломки
електродвигуна. Крім того, відповідно
до п. 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду
цивільних справ за позовами про захист
прав споживачів» № 5 від 12.04.1996р. на
випадки користування послугами
підприємствами, установами,
організаціями дія Закону України «Про
захист прав споживачів» не
поширюється. Оскільки сплата неустойки
є правовим наслідком порушення
зобов'язання позивач, в силу ст. 33 ГПК
України, на думку відповідача, не довів
належними та допустимими доказами
порушення відповідачем зобов'язання за
Договором, тому підстав для
застосування до відповідача штрафних
санкцій немає. В обґрунтуванні позову
позивач вказує на заборгованість з
боку відповідача в розмірі 21 000 грн., а в
п'ятій позовній вимозі просить
стягнути з відповідача суму 27468 грн.
однак, на думку відповідача, зазначена
сума не є заборгованістю, оскільки
гарантійний ремонт, за умовами
Договору, здійснюється відповідачем
безоплатно.

Ухвалою по справі від 18.09.14 продовжено
строк вирішення даного спору на 15 днів.

У судовому засіданні 25.09.14 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
по справі.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, що прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Між ПАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів» в
особі Таврійської філії (надалі за
текстом рішення - Позивач, Замовник) та
ТОВ «Новокаховський електромеханічний
завод» (надалі за текстом рішення -
Відповідач, Виконавець) 27 травня 2013
року укладений договір про надання
послуг за № 27/05-13 (надалі за текстом
рішення - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник
доручає, а виконавець приймає на себе
обов'язки по гарантійному повторному
ремонту електродвигуна МЗ BR 355 SMB4 зав. №
062-010646750 (250 кВт, 1488 об/хв.) виробництва
(Німеччина) - 1 штука (надалі за текстом
рішення - електродвигун), а замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
вартість роботи.

Відповідно до умов п. 1.2. договору
термін виконання робіт складає 20
(двадцять) робочих днів після
перерахування авансу.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору
виконавець гарантує безперебійну
роботу електродвигуна на протязі 12
місяців після введення в експлуатацію
та /або напрацюванні не менше 10000
(десять тисяч) годин, але не більше
18(вісімнадцяти) місяців з дня
підписання Акту виконаних робіт.

Відповідно до умов п. 4.2 Договору
введення в експлуатацію
електродвигуна та початком
гарантійного строку є дата підписання
Акту введення в експлуатацію двома
сторонами, Виконавцем і Замовником,
після його монтажу та підключення до
електромережі.

Відповідно до умов п. 4.3. Договору при
виході з ладу електродвигуна в період
гарантійного терміну Виконавець за
власний рахунок проводить його
повторний ремонт в термін зазначений в
п. 1.2.

Виходячи із змісту укладеного між
сторонами договору, останній за своєю
правовою природою є договором підряду
(ст. 837 ЦК України), за умовами якого одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 857 Цивільного кодексу
України робота, виконана підрядником,
має відповідати умовам договору
підряду, а в разі їх відсутності або
неповноти - вимогам, що звичайно
ставляться до роботи відповідного
характеру. Виконана робота має
відповідати якості, визначеній у
договорі підряду, або вимогам, що
звичайно ставляться, на момент
передання її замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 858 ЦК України, якщо
робота виконана підрядником з
відступами від умов договору підряду,
які погіршили роботу, або з іншими
недоліками, які роблять її непридатною
для використання відповідно до
договору або для звичайного
використання роботи такого характеру,
замовник має право, якщо інше не
встановлено договором або законом, за
своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків
у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни
роботи;

3) відшкодування своїх витрат на
усунення недоліків, якщо право
замовника усувати їх встановлено
договором.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 858 ЦК
України якщо відступи у роботі від умов
договору підряду або інші недоліки у
роботі є істотними та такими, що не
можуть бути усунені, або не були
усунені у встановлений замовником
розумний строк, замовник має право
відмовитися від договору та вимагати
відшкодування збитків.

Відповідно до статті 859 ЦК України якщо
договором або законом передбачено
надання підрядником замовникові
гарантії якості роботи, підрядник
зобов'язаний передати замовникові
результат роботи, який має відповідати
вимогам статті 857 цього Кодексу
протягом усього гарантійного строку.

Гарантія якості роботи поширюється на
все, що становить результат роботи,
якщо інше не встановлено договором
підряду.

Відповідно до статті 860 ЦК України
перебіг гарантійного строку
починається з моменту, коли виконана
робота була прийнята або мала бути
прийнята замовником, якщо інше не
встановлено договором підряду.

До обчислення гарантійного строку за
договором підряду застосовуються
положення статті 676 цього Кодексу, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 676 ЦК
України гарантійний строк починається
з моменту передання товару покупцеві,
якщо інше не встановлено договором
купівлі-продажу.

Я стверджує позивач у позовній заяві,
після виконання відповідачем умов
Договору щодо повторного гарантійного
ремонту електродвигуна, в присутності
представника відповідача,
електродвигун був встановлений 16.07.2013
р., про що було складено Акт введення
електродвигуна в експлуатацію, який
підписали представники обох сторін.
Після чого електродвигун пропрацював
до 03.01.2014 р., та при запуску 03.01.2014 р.,
вийшов з ладу, внаслідок короткого
замикання між двома фазами обмоток
статора та замикання даних обмоток на
корпус.

Відповідно до приписів ст. ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У якості доказу приймання-передачі
електродвигуна від Виконавця до
Замовника, на виконання умов Договору,
позивач посилається на відповідний акт
від 09.07.13 р. (а. с. 29) у якому зазначений
заводський номер електродвигуна не
співпадає з номером, зазначеним у
самому Договорі.

У якості доказу введення
еклектродвигуна, на виконання умов
Договору, позивач посилається на
відповідний акт від 16.07.13 (а. с. 31) за яким
в експлуатацію вводиться елктродвигун
без заводського номеру.

Зазначені письмові докази не є
належними доказами та не підтверджують
виникнення у відповідача гарантійних
зобов'язань за Договором, що свідчить
про необґрунтованість позовної вимоги
щодо спонукання відповідача
відремонтувати електродвигун.

З урахуванням приписів ст. 688 ЦК України
та умов п. 3.3.4. Договору, позивач
зобов'язався не пізніше одного
робочого дня повідомити письмово
Виконавця про виявлені дефекти в
роботі електродвигуна в гарантійний
строк після введення його в
експлуатацію.

У якості доказу повідомлення
відповідача, відповідно до умов
Договору, про виявлені недоліки в
роботі електродвигуна позивач
посилається на лист від 03.01.14 (а. с. 32) на
якому здійснено про отримання
наступного змісту: "03.01.2014 підпис
ОСОБА_3" без зазначення посади та назви
підприємства, що також свідчить про
неналежність вказаного письмового
доказу.

Відповідач, в адресованих позивачу
листах № 20 від 21.01.2014 р., № 37 від 03.02.2014 р.
та № 100 від 02.04.2014 р. висловив думку що
електродвигун вийшов з ладу внаслідок
неправильної експлуатації позивачем, а
саме внаслідок тяжкого пуску без
системи захисту.

Однак, зазначені листи не є допустимими
доказами передачі та введення в
експлуатацію вказаного двигуна та, як
наслідок, виникнення у відповідача
гарантійних зобов'язань за Договором,
оскільки такими доказами можуть бути
відповідні акти, згідно умов п. п. 4.1. та
4.2. Договору.

Відповідно до положень ч. ст. 549
Цивільного кодексу України (435-4)
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України
передбачено що вразі, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з умовами пункту 5.4. Договору в
разі затримки усунення дефектів в
електродвигуні проти строків,
передбачених актом сторін, а у випадку
неявки Виконавця - одностороннім актом,
сторони пере6дбачили сплату Виконавцем
неустойки у розмірі 10% від вартості
ремонтних робіт за кожен день
прострочки.

Позивачем не доведено належними і
допустимими доказами факту виникнення
у відповідача гарантійного
зобов'язання за Договором, тому позовні
вимоги в частині стягнення пені не
підлягають задоволенню.

Позовна вимога про стягнення суми 27468
грн. 00коп. також не підлягає
задоволенню, як не обґрунтована
позивачем.

Відповідно до положень ст. 526
Цивільного кодексу України (435-4)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вказаних обставин, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст. ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України,

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

(Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом).

Повне рішення складено "29" вересня
2014 р.

Суддя
Ю.В. Гридасов