ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 914/2509/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Іванової
Л.Б.суддівГольцової Л.А. (доповідач),
Козир Т.П.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтуся"на ухвалу та
постановуГосподарського суду
Львівської області від 14.07.2014
Львівського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014у
справі№ 914/2509/14Господарського
судуЛьвівської областіза
позовомУчасника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нафтуся"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Борисфен"до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтуся"; 2.
Державного реєстратора юридичних осіб
та фізичних осіб та підприємців
реєстраційної служби Сколівського
районного управління юстиції
Львівської області Романів Олександри
Іванівнипровизнання недійсними рішень
загальних зборів учасників ТОВ
"Нафтуся"; визнання недійсними змін до
установчих документів ТОВ "Нафтуся";
зобов'язання державного реєстратора
скасувати реєстраційну діюза участю
представників сторін:

позивача: повідомлений, але не
з'явився;

відповідача-1: Поддимай А.Б., дов. від
20.09.2014;

відповідача-2: повідомлений, але не
з'явився;

Розпорядженням Заступника секретаря
першої судової палати Вищого
господарського суду України від 22.09.2014
№ 02-05/426 для розгляду касаційної скарги
у справі № 914/2509/14, призначеної до
перегляду в касаційному порядку на
24.09.2014, сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Іванова Л.Б.,
судді - Гольцова Л.А., Козир Т.П.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 14.07.2014 у справі
№914/2509/14 (суддя Сухович Ю.О.) частково
задоволено заяву учасника ТОВ "Нафтуся"
ТОВ "Торговий дім "Борисфен" про
забезпечення позову. Заборонено
Державним реєстраторам юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців
Реєстраційної служби Сколівського
районного управління юстиції
Львівської області проводити будь-які
реєстраційні дії щодо ТОВ "Нафтуся", в
тому числі щодо внесення змін до
установчих документів ТОВ "Нафтуся", а
також вчиняти будь-які дії щодо
внесення змін до відомостей про ТОВ
"Нафтуся", які містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що не
пов'язані з змінами, які вносяться до
установчих документів ТОВ "Нафтуся".
Відмовлено у задоволенні заяви про
вжиття заходів до забезпечення позову
в частині накладення арешту на все
рухоме та нерухоме майно ТОВ "Нафтуся",
яке зареєстроване на праві особистої
приватної власності за ТОВ "Нафтуся".

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
11.08.2014 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Зварич О.В., судді -
Хабіб М.І., Юрченко Я.О.) ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 14.07.2014 у справі №914/2509/14
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач-1
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати і прийняти
нове рішення, яким відмовити повністю в
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Обґрунтовуючи підстави звернення
з касаційною скаргою, скаржник
послався на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права.

Відзиви на касаційну скаргу не
надходили, що не є перешкодою для суду
касаційної інстанції переглянути в
касаційному порядку оскаржувані
судові рішення.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до ст. 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Позов забезпечується: накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту (ст. 67
ГПК України).

У п. 45 постанови Пленуму Верховного
суду України від 24.10.2008 № 13 "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" роз'яснено, що
при вирішенні питання про забезпечення
позову господарські суди повинні
оцінювати обґрунтованість доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
таких умов: - наявність зв'язку між
конкретними заходами забезпечення
позову і предметом позовної вимоги; -
ймовірність ускладнення виконання або
невиконання судового рішення у разі
невжиття таких заходів; - запобігання
порушенню, у зв'язку із вжиттям таких
заходів, прав та охоронюваних
інтересів осіб, які не є учасниками
вказаного судового розгляду.

Пунктом 47 постанови Пленуму Верховного
суду України від 24.10.2008 № 13 "Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" визначено, що
заходи до забезпечення позову повинні
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами. Співмірність
передбачає співвідношення
господарським судом негативних
наслідків від вжиття заходів до
забезпечення позову з тими негативними
наслідками, які можуть настати в
результаті невжиття цих заходів, з
урахуванням відповідності права чи
законного інтересу, за захистом яких
заявник звертається до суду, вартості
майна, на яке він заявляє клопотання
накласти арешт, чи майнових наслідків
заборони відповідачу здійснювати
певні дії.

В п. 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" (із змінами і доповненнями)
роз'яснено, що у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Судами попередніх інстанції
встановлено, що предметом позовних
вимог є визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників ТОВ
"Нафтуся" на підставі яких, 29.05.2014
державним реєстратором юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Сколівського
районного управління юстиції
Львівської області Романів О.І., за
номером запису 1000090, було
проведено державну реєстрацію змін до
установчих документів ТОВ "Нафтуся";
визнання недійсними змін до установчих
документів ТОВ"Нафтуся", державну
реєстрацію яких в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців було проведено 29.05.2014
Державним реєстратором юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Сколівського
районного управління юстиції
Львівської області Романів О.І., за
номером запису 1000090; зобов'язання
Державного реєстратора юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
Реєстраційної служби Сколівського
районного управління юстиції
Львівської області Романів О.І.
скасувати реєстраційну дію - державну
реєстрацію змін до установчих
документів ТОВ "Нафтуся", проведену
29.05.2014 за номером запису 1000090.

Обґрунтовуючи заяву про
забезпечення позову, позивач зазначив,
що предметом позову у даній справі є
вимоги, пов'язані з відновленням
становища останнього, яке існувало до
прийняття оскаржуваних рішень
загальних зборів учасників ТОВ
"Нафтуся", пов'язаних з незаконною
зміною складу учасників товариства, з
повним обсягом належних позивачу
корпоративних прав, як учасника ТОВ
"Нафтуся", який володіє 100 % статутного
капіталу товариства. На переконання
позивача, відчуження відповідачем-1
належного ТОВ "Нафтуся" рухомого та
нерухомого майна буде мати наслідком
неможливість відновлення становища
позивача, як учасника товариства, яке
існувало до прийняття оскаржуваних
рішень загальних зборів учасників ТОВ
"Нафтуся", а відновлення попереднього
становища позивача, як учасника ТОВ
"Нафтуся" безпосередньо пов'язане з
можливістю реалізації позивачем прав
учасника, в тому обсязі та з розрахунку
на ті економічні результати, на які
позивач розраховував до прийняття
відповідачем-1 оскаржуваних по даній
справі рішень загальних зборів
учасників ТОВ "Нафтуся".

Також, на думку позивача, дії
товариства, зокрема, проведення
державної реєстрації змін до
відомостей про ТОВ "Нафтуся", свідчать
про створення передумов для захоплення
майна ТОВ "Нафтуся" (у тому числі шляхом
його відчуження третім особам) на
підставі рішень учасників ТОВ
"Нафтуся", які незаконно набули право
власності на частку (корпоративні
права) ТОВ "Нафтуся", а відтак, незаконно
реалізовують управління діяльністю
ТОВ "Нафтуся", як учасники
вищевказаного товариства за участі
незаконно обраного директора ТОВ
"Нафтуся".

За загальним правилом умовою
застосування заходів до забезпечення
позову є достатньо обґрунтована
вірогідність утруднення або
неможливість виконання майбутнього
рішення суду у разі невжиття заходів
забезпечення позову. Відтак,
забезпечення позову у господарському
процесі застосовується з метою
забезпечення виконання судового
рішення.

Обґрунтування необхідності
забезпечення позову полягає в
доказуванні обставин, з якими пов'язано
вирішення питання про забезпечення
позову. Доказування повинно
здійснюватись за загальними правилами
відповідно до ст. 33 ГПК України. Крім
того, особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна довести
адекватність засобу забезпечення
позову.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про часткове
задоволення заяви про забезпечення
позову місцевий господарський суд, з
яким погодилась апеляційна інстанція,
здійснив оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів,
пересвідчився, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясував відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа (заборонити
Державним реєстраторам юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців
Реєстраційної служби Сколівського
районного управління юстиції
Львівської області проводити будь-які
реєстраційні дії щодо ТОВ "Нафтуся", в
тому числі щодо внесення змін до
установчих документів ТОВ "Нафтуся", а
також вчиняти будь-які дії щодо
внесення змін до відомостей про ТОВ
"Нафтуся", які містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що не
пов'язані з змінами, які вносяться до
установчих документів ТОВ "Нафтуся"),
яка звернулась з такою заявою, позовним
вимогам; оцінив адекватність заходу
забезпечення позову змісту заявлених
позовних вимог та обґрунтовано
задовольнив подану заяву в зазначеній
вище частині, врахувавши обсяги
позовних вимог та категорію спору.

Що стосується відмови в задоволенні
заяви в частині накладення арешту на
все рухоме та нерухоме майно ТОВ
"Нафтуся", яке зареєстроване на праві
особистої приватної власності за ТОВ
"Нафтуся", то господарські суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що заявником не
доведено та не обґрунтовано належними
і допустимими доказами вимог щодо
вжиття зазначеного заходу, а
накладення арешту на все рухоме та
нерухоме майно товариства може
негативно вплинути на його
господарську діяльність.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК
України, касаційна інстанція перевіряє
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у рішенні
місцевого господарського суду та
постанові апеляційного господарського
суду.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Належних обґрунтувань, з
посиланням на норми чинного
законодавства, які б спростовували
висновки судів попередніх інстанцій,
скаржником не наведено, у зв'язку з чим,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень, при постановленні яких
правильно застосовано норми
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Нафтуся"
залишити без задоволення, а ухвалу
Господарського суду Львівської
області від 14.07.2014 та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014 у справі
№ 914/2509/14 - без змін.

Головуючий суддя
Л.Б. ІВАНОВА

Судді
Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР