ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.Справа № 923/110/14
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Мирошниченко М.А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання:
Ляшенко М.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Новокам'янський"

на ухвалу господарського суду
Херсонської області

від 21 серпня 2014 року

у справі № 923/110/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до сільськогосподарського
виробничого кооперативу
"Новокам'янський"

про стягнення 242161 грн. 53 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 18.02.2014 р., що
набрало законної сили, позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач,
ФОП) задоволений частково та з
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Новокам'янський" (далі
відповідач, Кооператив) на користь
позивача стягнуто: 108.782 грн. 50 коп. -
боргу, 66.689 грн.50 коп. - пені та 4843 грн. 23
коп. понесених судових витрат по справі
на сплату судового збору за подання
позову, а в решті частині позову -
відмовлено.

04.03.2014 р. місцевим судом виданий
наказ на примусове виконання названого
судового рішення.

20.03.2014 р. позивач, у
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" порядку, подав
заяву та відповідний наказ до Відділу
державної виконавчої служби
Великоолександрівського районого
управління юстиції Херсонської
області (далі ВДВС) для примусового
виконання судового рішення.

За зазначеною заявою ФОП та
судовим наказом 21.03.2014 р. постановою
ВДВС відкрито виконавче провадження з
виконання вищевказаного судового
рішення.

21.07.2014 р. Кооператив звернувся
до господарського суду Херсонської
області зі скаргою на бездіяльність
ВДВС, що полягає у не надісланні наказу
від 04.03.2014 р. по справі № 923/110/14 до
ліквідаційної комісії відповідача та
зобов'язати ВДВС надіслати наказ
господарського суду від 04.03.2014 р. у
справі № 923/110/14 до ліквідаційної
комісії Кооперативу.

Скарга мотивована тим, що у
зв'язку з прийняттям 30.04.2014 р.
загальними зборами членів Кооперативу
рішення про припинення останнього
шляхом ліквідації, про що внесено
відомості до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців і надруковано
оголошення до газети "Урядовий кур'єр",
відповідач 04.07.2014 р. звернувся до ВДВС
із заявою про надіслання наказу від
04.03.2014 р. по справі № 923/110/14 на підставі
ч. 2 ст. 67 Закону України "Про виконавче
провадження" до ліквідаційної комісії
Кооперативу, однак ВДВС відповіді не
надав, наказ до ліквідаційної комісії
не надіслав, що й стало підставою для
оскарження в судовому порядку
бездіяльності ВДВС.

У відзиві на скаргу позивач
просив задовольнити скаргу
відповідача, посилаючись на те, що для
реального отримання заборгованості та
виконання виконавчого документу
необхідно надіслати наказ до
ліквідаційної комісії Кооперативу.

ВДВС вважав скаргу Кооперативу
необґрунтованою та безпідставною та
просив місцевий суд у її задоволенні
відмовити, посилаючись на те, що ним
правомірно відмовлено у направленні
виконавчих листів ліквідаційній
комісії відповідача, оскільки ст. 49
Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено вичерпний
перелік підстав для закінчення
виконавчого провадження, який не
містить такої підстави, як направлення
виконавчих документів до
ліквідаційної комісії. Крім того, в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб відсутній запис
про припинення (ліквідацію)
відповідача, а відповідно до ст. 59 ГК
України суб'єкт господарювання є
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його, внаслідок чого
підстави для задоволення скарги -
відсутні.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 21.08.2014 р. (суддя
Ємленінова З.І.) скарга Кооперативу про
визнання неправомірною бездіяльність
ВДВС та зобов'язання останнього
надіслати наказ господарського суду
від 04.03.2014 р. по справі № 923/110/14 до
ліквідаційної комісії Кооперативу
залишена без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що ВДВС
правомірно відмовлено у направленні
виконавчих листів ліквідаційній
комісії відповідача, оскільки
відповідно до ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено
вичерпний перелік підстав для
закінчення виконавчого провадження,
який не містить такої підстави, як
направлення виконавчих документів до
ліквідаційної комісії. Крім того, в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб відсутній запис
про припинення (ліквідацію)
відповідача, а відповідно до ст. 59 ГК
України суб'єкт господарювання є
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його, внаслідок чого
підстави для задоволення скарги -
відсутні.

В апеляційній скарзі Кооператив
просить ухвалу місцевого суду
скасувати, оскільки вона не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалена з порушеннями норм
матеріального і процесуального права
та постановити нове рішення, яким його
скаргу про визнання неправомірною
бездіяльність ВДВС, що полягає у не
надісланні наказу від 04.03.2014 р. по
справі № 923/110/14 до ліквідаційної
комісії відповідача та зобов'язання
ВДВС надіслати наказ господарського
суду від 04.03.2014 р. по справі № 923/110/14 до
ліквідаційної комісії Кооперативу
задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що,
по-перше, положення ст. 67 Закону України
"Про виконавче провадження" регулюють
дії ВДВС при ліквідації боржника за
рішенням власника, а не у справі про
банкрутство боржника, а тому не
виконання ВДВС вищезазначених вимог
зумовлює неможливість складання
ліквідаційного балансу та як наслідок
затягування процесу розрахунку з
кредиторами, по-друге, жодної норми яка
б звільняла ВДВС від обов'язку
виконати вимоги ч. 2 ст. 67 Закону
України "Про виконавче провадження"
щодо надіслання виконавчих листів
ліквідаційній комісії місцевий суд не
навів, по-третє, п.3 ч.1. ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено підставу для закінчення
виконавчого провадження саме
ліквідацію юридичної особи, а не
фактичне припинення її діяльності, а
тому внесення запису в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб про припинення
(ліквідацію) відповідача є останнім
етапом ліквідаційного процесу.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Позивач, відповідач та ВДВС були
своєчасно та належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду справи, але їх представники в
судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили, з
будь-яким клопотаннями, в тому числі і
щодо продовження терміну розгляду
скарги до суду не звертались, у зв'язку
з чим колегія суддів, враховуючи
скорочений 15-денний строк перегляду
судових ухвал в апеляційному порядку
розглянула справу за відсутністю
представників сторін за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваної
ухвали, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга необґрунтована та не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено судом
першої інстанції рішенням
господарського суду Херсонської
області від 18.02.2014 р., що набрало
законної сили, позовні вимоги ФОП
задоволені частково та з відповідача
на користь позивача стягнуто: 108.782 грн.
50 коп. - боргу, 66.689 грн.50 коп. - пені та
4843 грн. 23 коп. понесених судових витрат
по справі на сплату судового збору за
подання позову, а в решті частині
позову - відмовлено.

04.03.2014 р. місцевим судом виданий
наказ на примусове виконання названого
судового рішення.

20.03.2014 р. позивач, у
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" порядку, подав
заяву та відповідний наказ до ВДВС для
примусового виконання судового
рішення.

За зазначеною заявою позивача
та судовим наказом 21.03.2014 р. постановою
ВДВС відкрито виконавче провадження з
виконання вищевказаного судового
рішення.

04.07.2014 р. відповідач звернувся
до ВДВС із заявою про надіслання наказу
від 04.03.2014 р. по справі № 923/110/14 до
ліквідаційної комісії відповідача, яка
отримана ВДВС - 07.07.2014 р., що
підтверджується його підписом на
примірнику заяви відповідача, копія
якого наявна в матеріалах справи.

Листом від 18.07.2014 р. ВДВС
повідомив відповідача про
неможливість повернення виконавчого
документу до ліквідаційної комісії
Кооперативу.

21.07.2014 р. Кооператив звернувся
до місцевого суду зі скаргою на дії
ВДВС та просив визнати неправомірною
бездіяльність ВДВС, що полягає у не
надісланні наказу від 04.03.2014 р. по
справі № 923/110/14 до ліквідаційної
комісії відповідача та зобов'язати
ВДВС надіслати наказ господарського
суду від 04.03.2014 р. у справі № 923/110/14 до
ліквідаційної комісії Кооперативу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів
справи ВДВС направив лист
відповідачеві 18.07.2014 р., а скарга на
бездіяльність ВДВС щодо не надіслання
ліквідаційній комісії відповідача
виконавчого документу подана до
місцевого суду 21.07.2014 р., тобто у
10-денний термін встановлений ст. 121-2 ГПК
України.

Як вбачається з матеріалів
справи і правильно встановлено судом
першої інстанції 30.04.2014 р. загальними
зборами членів відповідача прийнято
рішення про припинення Кооперативу
шляхом його ліквідації, що оформлене
протоколом № 3 від 30.04.2014 р. Ці відомості
внесено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців і опубліковані в
газеті "Урядовий кур'єр".

З витягу з ЄДРПОУ вбачається, що
Кооператив, як станом на 04.07.2014 р., так і
на час розгляду справи як місцевим, так
і апеляційним судом перебуває в
процесі припинення за рішенням
засновків, що однозначно свідчить про
те що, Кооператив у встановленому
законом порядку не визнано банкрутом
та останній лише перебуває в процесі
припинення за рішенням його засновків.

Згідно ст. 59 ГК України
припинення суб'єкта господарювання
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 33 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Будь-яких доказів, які свідчили
про те, що реєстратором були внесені
записи до ЄДРПОУ про припинення
юридичної особи - відповідача
матеріали справи не містять та їх,
всупереч ст. 33 ГПК України, скаржником
суду не надано.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону
України „Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі визнання боржника
банкрутом.

Частина 3 статті 67 Закону
України „Про виконавче провадження"
встановлює, що наслідком надсилання
виконавчого наказу ліквідаційної
комісії згідно частини 2 цієї статті є
закінчення виконавчого провадження у
встановленому законом порядку. Проте, в
силу приписів ст. 49 цього Закону,
прийняття засновком (власником)
боржника рішення про свою ліквідацію
та створення, у зв'язку з цим,
ліквідаційної комісії, не є підставою
для закінчення виконавчого
провадження. Також, не передбачено
обов'язку надсилання органом ВДВС до
ліквідаційної комісії боржника
виконавчого документа у разі
закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності у
ВДВС правових підстав для надіслання
виконавчих документів до
ліквідаційної комісії боржника, у
зв'язку із перебуванням останнього у
процесі ліквідації за рішенням його
засновника.

Крім цього, Законом України
„Про виконавче провадження" взагалі не
передбачено такої підстави для
надсилання виконавчого документа до
ліквідаційної комісії боржника, як
прийняття засновком (власником)
боржника рішення про свою ліквідацію
та створення засновком (власником)
боржника ліквідаційної комісії, у
зв'язку з чим протилежні доводи
скаржника до уваги прийнятими бути не
можуть.

Ці висновки апеляційного суду
ґрунтуються на матеріалах справи,
нормах вищенаведеного чинного
законодавства України та сформованій
судовій практиці, зокрема, постанові
Вищого господарського суду України від
01.07.2014 р. у справі № 5024/1686/2012.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що оскаржена
ухвала прийнята з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для її
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101-
106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду
Херсонської області від 21.08.2014 р. у
справі № 923/110/14 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Новокам'янський" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 23.09.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.