ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Справа № 904/1372/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіМіщенка
П.К.,суддів:Катеринчук Л.Й., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк" на
рішенняГосподарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
рокута на постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.07.2014 рокуу справі №904/1372/14
господарського суду Дніпропетровської
області,за позовомПублічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Марінекс"про визнання права
власності,-За участю представників: ПАТ
КБ "Приватбанк" - Бондаренка Д.Ю.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 10.04.2014
року у справі №904/1372/14 (суддя
Євстигнеєва Н.М.) відмовлено
Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк "Приватбанк" в позові
про визнання права власності на
нерухоме майно, що знаходиться в
підвалі житлового будинку А-5
приміщення № 71, поз. 1-8, загальною
площею 81,4 кв.м.; сходова клітка XXVI- 1,
загальною площею 14,6 кв.м.; приміщення
№72, поз. 1-9, загальною площею 103, 1 кв.м.;
приміщення №73, поз. 1-5, загальною площею
69,5 кв.м., сходова клітка XXVII-1, загальною
площею 14,6 кв.м., приміщення №74, поз. 1-16,
18, 32-33, загальною площею 179,5 кв.м.,
сходова клітка XXVIII-1, загальною площею
14,6 кв.м., (в загальному користуванні 1-1,
загальною площею 3,3 кв.м., V1-1, загальною
площею 3,1 кв.м., Х1-1, загальною площею 3,1
кв.м.), - що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1; приміщення № 75, поз. 1-27,
загальною площею 170,3 кв.м., сходова
клітка XXX-1, загальною площею 14,6 кв.м.,
№74, поз. 17, загальною площею 56,6 кв.м., (в
загальному користуванні ХХ1-1,
загальною площею 3,3 кв.м.), за адресою
АДРЕСА_1, судові витрати покладено на
позивача.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.07.2014 року (головуючий суддя - Дармін
М.О., судді: Березкіна О.В., Подобєд І.М.)
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" залишено без
задоволення. Рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
10.04.2014 року у справі № 904/1372/14 залишено
без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що
заявлене право відповідачем не
оспорюється, а тому не виникають
підстави для його захисту, в межах
даного спору.

Не погодившись із попередніми судовими
рішеннями, ПАТ КБ "Приватбанк"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій з посиланням на порушення судами
норм ст.ст. 3, 15, 16, 392 Цивільного кодексу
України, просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.04.2014 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014 року у
справі №904/1372/14 про визнання права
власності на нерухоме майно скасувати
повністю і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі та визнати право власності ПАТ
КБ "Приватбанк" на нерухоме майно, - що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі зазначено, що
судами, в порушення ст.392 ЦК України
було зроблено неправомірний висновок,
що з матеріалів справи не вбачається,
що причиною звернення позивача з
позовом до суду є невизнання
відповідачем права власності на спірне
нерухоме майно, отже, відсутній спір
між позивачем та відповідачем щодо
права власності, оскільки заявлене
право відповідачем не оспорюється, не
виникають в межах даного спору
підстави для його захисту.

На думку позивача, визнання
відповідачем позову не свідчить про
визнання ним права власності ПАТ КБ
"Приватбанк" на спірні приміщення,
оскільки відповідачем не здійснюються
жодні дії, спрямовані на додержання
права власності ПАТ КБ "Приватбанк",
щодо державної реєстрації прав
власності позивача.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Під час розгляду даного спору судами
попередніх інстанцій встановлено
наступні обставини справи.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.02.2012 року у
справі №2-420/11 (№2/0418/228/2012) залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14.11.2012
року у справі №22-ц/490/7180/12, задоволено
позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_5, ТОВ Факторингова компанія
"Грант", ТОВ "Агробудспецінвест", ТОВ
"Марінекс", за участю третьої особи -
арбітражного керуючого Глядченко В.М.,
про застосування наслідків
нікчемності правочину, визнання права
на звернення стягнення на нерухоме
майно, звернення стягнення на нерухоме
майно шляхом передачі права власності
та відмовлено в задоволенні вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробудспецінвест"
до ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_5 про
визнання права власності на майнові
права на нерухоме майно.

Згідно рішення Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 08.02.2012 року
у справі №2-420/11 (№2/0418/228/2012):

- застосовано наслідки нікчемності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції до договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно від
21.11.2007 року, укладеного між ТОВ
Факторингова компанія "Грант" та ТОВ
"Агробудспецінвест";

- застосовано наслідки нікчемності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції до договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно від
07.03.2007р., укладеного між ОСОБА_5, в особі
ліквідатора Глядченко В.М., та ТОВ
Факторингова компанія "Грант";

- визнано право ПАТ КБ "Приватбанк" на
звернення стягнення на нерухоме майно:
в підвалі житлового будинку А-5
приміщення №71, поз. 1-8, загальною площею
81,4кв.м.; сходова клітка ХХVІ-1, загальною
площею 14,6 кв.м.; приміщення №72, поз.1-9,
загальною площею 103,1 кв.м.; приміщення
№73, поз.1-5, загальною площею 69,5 кв.м.,
сходова клітка ХХVІІ-1, загальною площею
14,6 кв.м., приміщення №74, поз. 1-16,18,32-33,
загальною площею 179,5кв.м., сходова
клітка ХХVІІІ-1, загальною площею 14,6
кв.м., (в загальному користуванні 1-1,
загальною площею 3,3кв.м., VІ-1, загальною
площею 3,1 кв.м., ХІ-1, загальною площею
3,1кв.м.), що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1; приміщення №75, поз.1-27,
загальною площею 170,3 кв.м., сходова
клітка ХХХ-1, загальною площею 14,6кв.м.,
№74, поз.17, загальною площею 56,6кв.м., (в
загальному користуванні ХХІ-1,
загальною площею 3,3 кв.м.), - що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

- звернуто стягнення на нерухоме майно
за договором застави майнових прав
№DNGOGO03203994 від 19.09.2003 року, укладеним між
ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_5, шляхом
передачі Банку права власності на вище
перелічене нерухоме майно.

Рішення набрало законної сили 14.11.2012
року.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно №10005712
від 26.09.2013 року зареєстрованим
власником спірних приміщень є ТОВ
"Марінекс" (а.с.56).

20.11.2013 року вих. №01-34/02-56/43 арбітражний
керуючий ТОВ "Марінекс" Ткаченко Д.В.
надіслав на адресу позивача
лист-пропозицію щодо включення до
ліквідаційної маси товариства
спірного заставного майна, а також про
можливість заявити кредиторські
вимоги до ліквідатора товариства, які
складаються з зобов'язань фізичної
особи ОСОБА_5

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до Державної реєстраційної служби
України з заявою про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

19.12.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №9264083.

Рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
мотивовано тим, що заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна. Крім
того, згідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно право
власності на нежитлове приміщення,
розташоване у АДРЕСА_1 і щодо якого
подано заяву про державну реєстрацію
зареєстровано за ТОВ "Марінекс". Також
державним реєстратором зазначено, що,
оскільки в Реєстрі прав власності
містяться відомості стосовно іншого
власника, заінтересованою особою має
подаватися відповідний документ, що
посвідчує право власності на об'єкти
нерухомого майна, права на який
підлягають державній реєстрації, та
рішення суду, відповідно до якого
скасовано правовстановлюючі документи
видані на ім'я власника, право
власності за яким зареєстровано в
реєстрі.

Предметом позову у даній справі є
визнання за позивачем права власності
на нерухоме майно, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

Як встановлено місцевим господарським
судом, причиною виникнення спору є
відмова державного реєстратора у
проведенні державної реєстрації прав
власності на спірне майно у зв'язку з
відсутністю у позивача документу, що
посвідчує право власності на об'єкти
нерухомого майна, права на який
підлягають державній реєстрації та
рішення суду, відповідно до якого було
б скасовано правовстановлюючі
документи, видані на ім'я попереднього
власника, право власності якого
зареєстровано в Реєстрі.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України, судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У разі порушення
відповідачем вказаної норми позивач
вправі вимагати її виконання в
установленому законом порядку.

Згідно з вимогами статті 392 Цивільного
Кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За змістом вищезазначеної норми
потреба в цьому заході захисту права
власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або оспорюється ними.

Оскільки, судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.02.2012 року у справі №2-420/11 (№2/0418/228/2012)
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14.11.2012 року у справі
№22-ц/490/7180/12, фактично було встановлено,
що спірні приміщення є власністю ПАТ КБ
"Приватбанк", то колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновками місцевого та апеляційного
господарських судів про те, що
невизначеність відносин власності
щодо спірного об'єкту вже була усунута
судовими рішеннями в інших справах, які
набрали законної сили, а тому підстави
для визнання за позивачем права
власності на спірне майно, у даній
справі, відсутні.

Слід відзначити, що у спорі про право
власності особу, яка оспорює або не
визнає право позивача, має визначати
саме позивач.

Попередніми судовими інстанціями
встановлено, що відповідач вважає, що
спір між позивачем та відповідачем
відсутній та не оспорює право
власності позивача, а причиною
звернення позивача з позовом до суду є
неможливість державної реєстрації
права власності позивача на нерухоме
майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
отже, висновок про відсутність спору
між позивачем та відповідачем щодо
права власності, є правомірним.

Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703,
визначається процедура проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно (підп.10 п.27 Порядку).

Таким чином, за відсутністю факту
оспорювання або не визнання
відповідачем права власності позивача
на майно, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1., а також з огляду на те, що
оскарження дій державного реєстратора
не було предметом розгляду цього
позову, колегія суддів погоджується з
висновком судів двох інстанцій про
необґрунтованість заявлених до
відповідача позовних вимог.

Доводи ПАТ КБ "Приватбанк" про
наявність спору між позивачем та
відповідачем щодо права власності
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами та висновками,
зробленими судами попередніх
інстанцій, а тому не приймаються до
уваги колегією суддів.

З урахуванням встановлених ст. ст. 1115,
1117 ГПК України меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що під час
розгляду справи апеляційним та
місцевим господарськими судами її
фактичні обставини були встановлені на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів в їх сукупності, висновки
господарських судів попередніх
інстанцій відповідають цим обставинам
і їм дана належна юридична оцінка,
доводи скаржника не спростовують
обґрунтованості висновків
господарських судів попередніх
інстанцій, а тому відсутні підстави для
зміни чи скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.07.2014 року та рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
10.04.2014 року у справі №904/1372/14 залишити
без змін.

Головуючий
П.К. Міщенко

Судді
Л.Й. Катеринчук

В.Ю. Поліщук