ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р.Справа № 922/3276/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківміськгаз", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Харків про стягнення 10561,76 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Зубрич Д.О., за довіреністю №
06/3931 від 30.12.2013 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Харківміськгаз" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
10561,76 грн. Судові витрати позивач
просить суд покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
постачання природного газу №
2013/ТП-ПР-10420 від 20.12.2012 року щодо оплати
спожитого газу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06 серпня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 03 вересня 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
22.09.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 22.09.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання 22.09.2014 року не з`явився,
вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав, відзив
на позов та документи витребувані
судом не надав. Про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали суду
про порушення провадження у справі від
06.08.2014 року та ухвали суду від 03.09.2014
року за адресою вказаною у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
співпадає з адресою вказаною у
позовній заяві. Проте, ухвала суду про
порушення провадження у справі від
06.08.2014 року повернулась до канцелярії
суду з поштовою відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на те, що Вищий господарський
суд України у п. 4 Інформаційного листа
від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" зазначив, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "в зв`язку з
закінченням терміну зберігання",
"адресат вибув", "адресат відсутній" і т.
п., з урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення учасників судового
процесу про час та місце розгляду
справи, тому суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
відповідача за наявними в справі
матеріалами, як передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

20.12.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Харківміськгаз" (позивач)
та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач) було укладено договір на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 10420, відповідно
до умов якого позивач зобов'язався
протягом 2013 року здійснити відповідачу
постачання природного газу в обсягах і
порядку, передбачених договором для
забезпечення потреб відповідача, а
відповідач оплатити вартість газу у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених договором.

Відповідно до п.4.6 договору оплата
вартості послуг з постачання
природного газу здійснюється
відповідачем авансовими платежами із
розрахунку договірного обсягу
постачання газу згідно з додатком 2. У
випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період відповідач проводить
остаточний розрахунок не пізніше 5
числа місяця, наступного за
розрахунковим (п.4.6.3 договору).

За умовами договору (п.п.2.6, 2.7, 2.8, 2.9)
послуги з постачання газу
документально оформлюються підписаним
сторонами актом приймання-передачі
газу, що оформлюється згідно з даними
вузлів обліку, визначених в додатку 1 до
договору. Позивач до п'ятого числа
наступного за звітним місяцем,
направляє відповідачу два примірники
акта приймання-передачі газу за
звітний місяць, які підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою позивача.
Відповідач протягом двох робочих днів
з моменту одержання акту
приймання-передачі газу взяв на себе
зобов'язання повернути позивачеві один
примірник оригіналу акту, підписаного
уповноваженим представником та
скріпленого печаткою відповідача, або
надати в письмовій формі мотивовану
відмову від підписання акту
приймання-передачі газу.

Акти приймання-передачі газу є
підставою для остаточних розрахунків
відповідача з позивачем.

Позивач свої зобов`язання за договором
виконав належним чином та поставив
відповідачу природний газ на загальну
суму 13453,33 грн., що підтверджується
актом прийому передачі природного газу
№ ХРГ00008504 від 31.03.2014 року на суму 8450,00
грн. та актом прийому передачі
природного газу № ХРГ00005296 від 28.02.2014
року на суму 5003,33 грн. (а.с. 19-20).

Вищезазначені акти підписані обома
сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в порушення умов,
укладеного між сторонами договору,
свої зобов'язання належним чином не
виконав, а саме не провів повної оплати
поставленого природного газу, в строки
передбачені договором, а здійснив лише
часткове погашення - в сумі 4188,80 грн., у
зв`язку із чим у відповідача утворився
борг перед позивачем в сумі 9264,53 грн.
(основна заборгованість), що стало
причиною для звернення останнього до
суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов`язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту порушення
відповідачем умов договору та діючого
законодавства, - суд визнає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості за договором на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 10420 від 20.12.2012
року в сумі 9264,53 грн., обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 68,32 грн. 3% річних
та 768,34 грн. суми інфляційних витрат, суд
зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення 3% річних в сумі
68,32 грн. та інфляційних витрат в сумі
768,34 грн. заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 460,57 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6.2.2 договору, сторони
погодили, що у разі порушення
відповідачем строків оплати,
передбачених розділом 4 договору
відповідач зобов'язався сплатити
позивачу пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з
наслідків порушення зобов'язань є
сплата неустойки, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу
пеню на суму заборгованості у розмірі
460,57 грн., розрахунок пені перевірено
судом з урахуванням вимог діючого
законодавства, тому суд приходить до
висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Харківміськгаз" (61004, м.
Харків, вул. Жовтневої революції, 57/59,
п/р 86 в філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО
351823, ) - 9264,53 грн.
основного боргу, 460,57 грн. пені, 68,32 грн. 3%
річних, 768,34 грн. інфляційних витрат та
1827,00 грн. витрат зі сплати судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.09.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3276/14