ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Справа № 904/312/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"КОФЕ-ТАЙМ"

на постанову
Дніпропетровського апеляційного

господарського суду від 29.07.2014 року

у справі №
904/312/14

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"ДЕК-СТАНДАРТ"

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"КОФЕ-ТАЙМ"

про
стягнення 353 205,40 грн.

за участю представників:

позивача -
Галя О.А.

відповідачів -
Курсакової І.А.

В С Т А
Н О В И В:

В січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДЕК-СТАНДАРТ"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОФЕ-ТАЙМ" 258 489,60 грн.
заборгованості, з яких: 54 653,56 грн.
основного боргу по орендній платі, 2 330,85
грн. пені за прострочку оплати орендної
плати, 8419,27 грн. заборгованості з
компенсації комунальних витрат, 852,71
грн. пені по простроченим платежам з
компенсації комунальних витрат, 100 %
річних по заборгованості з орендної
плати в сумі 16 877,27 грн., 84 836,70 грн.
компенсації витрат, передбачених
пунктом 6.9. укладеного між сторонами
договору оренди № 01/11-О від 01.08.2011 року,
89 905,04 грн. неустойки в розмірі
подвійної плати за користування
об'єктом оренди відповідно до п. 6.2.3.
договору та 614,21 грн. курсової різниці
по заборгованості з орендної плати
станом на 17.02.2014 року.

В подальшому позивач збільшив розмір
позовних вимог та просив стягнути з
відповідача 353 205,40 грн. заборгованості,
з яких: 13 820,52 грн. заборгованості по
орендній платі, 2 879,46 грн. пені за
прострочку оплати орендної плати, 20 774,88
грн. заборгованості з компенсації
комунальних витрат, 1 060,58 грн. пені по
простроченим платежам з компенсації
комунальних витрат, 100 % річних по
заборгованості з орендної плати в сумі
21097,43 грн., 84 836,70 грн. компенсації витрат,
передбачених пунктом 6.9. укладеного між
сторонами договору оренди № 01/11-О від
01.08.2011 року; 207196,22 грн. неустойки в
розмірі подвійної плати за
користування об'єктом оренди
відповідно до п. 6.2.3. договору та 1 539,61
грн. курсової різниці по
заборгованості з орендної плати станом
на 17.02.2014 року.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 01.04.2014 р.
(суддя Васильєв О.Ю.) в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.07.2014 року (судді: Прокопенко А.Є.,
Дмитренко А.К., Крутовських В.І.) рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 01.04.2014 р. скасовано
частково; резолютивну рішення
викладено в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково. Стягнути
з товариства з обмеженою
відповідальністю "КОФЕ-ТАЙМ", м.
Підгороднє Дніпропетровської області
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕК-СТАНДАРТ", м.Київ
13820,52 грн. заборгованості з орендної
плати, 2779,13 грн. пені за прострочку
оплати орендної плати, 4779,64 грн.
заборгованості по оплаті компенсації
комунальних витрат, 185,42 грн. пені,
нарахованої за прострочення оплати з
компенсації комунальних витрат, 20405,48
грн. - 100% річних, нарахованих на
заборгованість по орендній платі, 1539,61
грн. курсової різниці, 207196,22 грн.
неустойки в розмірі подвійної плати за
користування об'єктом оренди, 84836,70 грн.
компенсації витрат у розмірі орендної
плати за три місяці оренди та 6710,86 грн.
судового збору, про що видати наказ. В
решті позову відмовити. Стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕК-СТАНДАРТ", м.Київ,
в доход Державного бюджету України в
особі Управління Державної
Казначейської Служби України у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області 1894,32 грн.
судового збору за подання заяви про
уточнення позовних вимог від 18.02.14р.".

В касаційній скарзі ТОВ "КОФЕ-ТАЙМ"
просить скасувати постанову
апеляційної інстанції, посилаючись на
неправильне застосування апеляційним
господарськими судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, а рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, юридичну оцінку її
обставин та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої й
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно частини 4 пункту 2 та пунктів 12, 13
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі"
обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим
на підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

У мотивувальній частині кожного
рішення має бути наведено також
посилання на закон та інші
нормативно-правові акти
матеріального права (назва, стаття, її
частина, абзац, пункт, підпункт
закону), у відповідних випадках - на
норми Конституції України, на
підставі яких визначено права та
обов'язки сторін у спірних
правовідносинах, на статті 10, 11, 60, 212 та
214 ЦПК (статті 224 - 226 ЦПК) - при ухваленні
заочного рішення) й інші норми
процесуального права, керуючись якими
суд установив обставини справи, права
та обов'язки сторін.

Резолютивна частина повинна мати
вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що
випливають зі встановлених
фактичних обставин, висновки по суті
розглянутих вимог і залежно від
характеру справи давати відповіді на
інші питання, зазначені у статтях 215 -
217 ЦПК.

Разом з тим, оскаржувана постанова
вказаним вимогам не відповідає.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог,
судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.08.2011 р. між ТОВ
"КОФЕ-ТАЙМ" (орендар) та ТОВ
"ДЕК-СТАНДАРТ" (орендодавець) укладено
договір оренди №01/11-О, відповідно до
якого орендодавець за актом прийому -
передачі передав в оренду орендарю
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: м. Київ, вул.Льва Толстого, 5-А,
загальною площею 243,1 кв.м., строком дії
35 місяців, з цільовим призначенням - для
розміщення кав'ярні мережі "Coffee Life".

Пунктом 2.1. договору оренди
передбачено, що за користування
об'єктом оренди орендар сплачує
орендодавцю щомісячно орендну плату у
розмірі 2176,50 доларів США, що в
еквіваленті станом на 01.08.2011 року
становить 17392,11 грн.; орендна плата
сплачується орендарем, починаючи з
01.08.2011 року, щомісяця на умовах 100%
попередньої оплати протягом 5 (п'яти)
робочих днів з дати виставлення
орендарю рахунку з 1-го по 3-є число
поточного місяця оренди. Всі платежі
здійснюються в національній валюті
України, виходячи з офіційного курсу
долара США, встановленого Національним
банком України на момент оплати; у разі
виникнення обставин, коли комерційний
курс долара США буде вище курсу,
встановленого Національним Банком
України, платежі здійснюються за
комерційним курсом валют, визначеним
на сайті, по середньому курсу між
купівлею в максимальному вираженні та
продажем в мінімальному вираженні на
день виставлення рахунку (п.2.2
договору). Орендна плата за кожний
наступний місяць сплачується з
урахуванням індексації за минулий
місяць (п.2.3. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору орендар
також зобов"язався оплачувати
комунальні послуги, розрахунок яких
здійснюється орендарем шляхом
відшкодування орендодавцю
вищезазначених витрат згідно наданих
орендодавцем рахунків (з наданням
рахунків постачальників послуг)
протягом 3 (трьох) робочих днів з
моменту його отримання.

В пп. 2.7., 2.8. договору сторонами
погоджено, що при укладанні договору
орендар протягом 3 (трьох) календарних
днів з дати укладення даного договору
вносить орендну плату за перший і
останній місяць оренди. Підставою для
припинення нарахування орендної плати
є підписаний обома сторонами акт
прийому-передачі об'єкта оренди від
орендаря до орендодавця; у випадку не
підписання сторонами акта
прийому-передачі з вини орендаря,
орендна плата нараховується до моменту
підписання вищезазначеного акта
прийому-передачі.

Згідно пп. 7.2-7.4. договору орендар
зобов'язався не пізніше 3-х календарних
днів з моменту настання однієї з подій,
зазначених у цих пунктах договору,
(крім випадку загибелі об'єкту оренди)
передати орендодавцю об'єкт оренди;
передача об'єкта оренди оформлюється
актом прийому-передачі, який
підписується сторонами; при
відсутності претензій орендодавця до
орендаря щодо виконання умов даного
договору (в т.ч. пп. 3.16, 5.5., 5.6 договору)
орендодавець приймає об'єкт оренди і
підписує акт прийому - передачі об'єкта
оренди (п. 3.3. договору).

Строк оренди за договором становить 35
місяців з правом пролонгації в порядку,
передбаченому пп. 7.6.-7.8 договору;
договір набуває чинності з 01.08.2011 року і
діє до повного виконання сторонами
взятих на себе зобов'язань. Дія цього
договору припиняється у разі
закінчення строку його дії з
дотриманням умов, передбачених даним
договором; банкрутства орендаря;
загибелі об'єкту оренди; наявності
письмової згоди сторін;
одностороннього розірвання договору
орендодавцем в порядку, передбаченому
п. 7.3. договору; за згодою сторін у
порядку, передбаченому п. 7.4. договору.

В додатковій угоді від 01.12.2012 р. до цього
договору сторони домовились про
збільшення розміру орендної плати з
01.12.2012 р. на 15 %, тобто щомісячна орендна
плата склала 3 454,11 доларів США, що в
еквіваленті становить 27 608,70 грн., у тому
числі ПДВ 4 601,45 грн.

Орендодавець має право в
односторонньому порядку достроково
розірвати договір у наступних
випадках: у разі невнесення (протягом
більше одного місяця) орендарем
орендних платежів (орендної плати) та
всіх інших платежів у строки,
передбачені договором, у зв'язку з цим
договір вважається розірваним в
односторонньому порядку з вини
орендаря з урахуванням санкцій,
передбачених пп. 6.2., 6.9; у разі
невиконання орендарем вимог пп. 4.2., 4.3.,
4.4., 5.5. договору, у зв'язку з цим договір
вважається розірваним в
односторонньому порядку з вини
орендаря з урахуванням санкцій,
передбачених в п. 6.9; при використанні
об'єкта оренди не за цільовим
призначенням відповідно до пп. 1.1., 5.2.
даного договору, у зв'язку з цим
договір вважається розірваним в
односторонньому порядку з вини
орендаря з врахуванням санкцій,
передбачених п. 6.9. (п. 7.3. договору).

Відповідно до пп. 7.3.1., 7.4. у разі
розірвання договору орендодавцем в
односторонньому порядку,
передбаченому п. 7.3., суми орендної
плати, внесені орендарем у порядку
передплати, поверненню не підлягають.
Орендар може ініціювати припинення дії
договору, про що зобов'язаний письмово
повідомити орендодавця не менше, ніж
за 3 календарних місяці до бажаної дати
розірвання, але в будь-якому випадку не
раніше, ніж через 6 місяців з дня
підписання сторонами акта
прийому-передачі об'єкту оренди від
орендодавця до орендаря; при
відсутності претензій орендодавця до
орендаря по пунктах 1.1., 1.5., 2.1., 2.5., 2.10.,
3.3.-3.6, 3.13, 3.14, 4.2.-4.4., 5.3., 5.5. договору,
припинення дії договору оформлюється
додатковою угодою та актом
прийому-передачі об'єкту оренди.

Згідно п. 6.2. договору орендар сплачує
орендодавцю: за несвоєчасну сплату
платежів, передбачених даним
договором, пеню за кожний день в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми прострочення (п. 6.2.1. договору).

Орендар, який прострочив сплату
орендної плати більш ніж на 10 (десять)
днів від встановленого строку оплати,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 100% річних від простроченої суми
(п. 6.2.2. договору).

У разі несвоєчасного повернення
об'єкта оренди з вини орендаря, орендар
повинен сплатити неустойку у розмірі
подвійної плати за користування
об'єктом оренди за час прострочення на
підставі п. 2 ст. 785 ЦК України (п.6.2.3
договору).

У випадку дострокового розірвання
договору з вини орендодавця в порядку,
передбаченому п. 7.3. договору, орендар
сплачує орендодавцю компенсацію
витрат у розмірі орендної плати за 3
(три) місяці оренди, передбаченої в п.
2.1. договору, що діє на момент
дострокового розірвання (п.6.9
договору).

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем договірних
зобов"язань по сплаті орендної плати
станом на 17.02.2014 р. в сумі 13 820,52 грн. та
заборгованості по компенсації
комунальних витрат в сумі 20774,88 грн.

Також за прострочення виконання
грошового зобов"язання позивач на
підставі пунктів 6.2.1., 6.2.2., 6.2.3. та 6.9.
договору нарахував відповідачу 2879,46
грн. пені за прострочку сплати орендних
платежів; 1 060,58 грн. пені за прострочку
сплати комунальних витрат; 100 % річних
по заборгованості з орендної плати в
сумі 21 097,43 грн.; 84 836,70 грн. компенсації
витрат відповідно до п. 6.9. договору; 207
196,22 грн. неустойки в розмірі подвійної
плати за користування об'єктом оренди,
передбаченої п. 6.2.3. договору та 1539,61
грн. курсової різниці по
заборгованості з орендної плати станом
на 17.02.2014р.

Водночас, у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору в частині
повної та своєчасної сплати орендних
платежів і витрат за комунальні
послуги, позивач в односторонньому
порядку (лист №10 від 10.10.2013 р.), згідно
пунктів 2.1, 2.5. договору, повідомляв
відповідача про його розірвання з
11.10.2013 р.

Скасовуючи рішення місцевого
господарського суду про відмову в
позові та приймаючи нове рішення про
задоволення позовних вимог частково,
апеляційна інстанція вказала на
наявність доказів на підтвердження
позовних вимог, зокрема, неоплачених
орендарем рахунків-фактур, що
виставлялись для внесення орендних
платежів, передбачених пунктом 2.1.
договору.

Проте, матеріали справи не містять усіх
рахунків-фактур на оплату орендної
плати та компенсації витрат за спожиті
комунальні послуги у заявленому
періоді з метою визначення належної до
сплати відповідачем заборгованості.

Так, задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі в
сумі 13 820,52 грн. на підставі рахунку -
фактури № СФ-0000015 від 07.06.2013 р. та з
врахуванням часткової оплати 12.06.2013 р.
на суму 7 287,78 грн. згідно платіжного
доручення №5249 від 12.06.2013 р., судом
апеляційної інстанції належно не
з"ясовані фактичні обставини справи
щодо стану розрахунків між сторонами
станом на червень 2013 р., зокрема, не
перевірено твердження відповідача про
наявність переплати у травні 2013 р. в
сумі 20 869,18 грн.

Також, при вирішенні спору апеляційною
інстанцією не перевірено доводи
скаржника щодо зарахування суми
гарантійного платежу, передбаченого п.
7.3 договору.

Водночас, зважаючи на передчасність
висновку апеляційної інстанції щодо
підтвердження позивачем вимог в
частині наявності боргу по орендній
платі, сумнівними також є висновки щодо
правомірності стягнення з відповідача
пені, нарахованої на суму орендної
плати.

Крім того, апеляційним господарським
судом належним чином не перевірено
обставин наявності доказів, що
підтверджують заборгованість
відповідача за комунальні послуги та
розміру пені з урахуванням моменту
припинення користування орендарем
об"єктом оренди.

Таким чином, зважаючи на відсутність в
матеріалах справи належних доказів на
підтвердження обставин заборгованості
відповідача по орендній платі,
висновки апеляційної інстанції щодо
нарахування позивачем 100 % річних у
розмірі 20 405,48 грн. та курсової різниці з
орендної плати в сумі 1 539,61 грн. також є
передчасними.

В зв"язку з необхідністю з"ясування
обставин наявності заборгованості у
заявленому періоді та розмірі, також
сумнівними є суми неустойки в розмірі
подвійної плати за користування
об'єктом оренди відповідно до умов п.
6.2.3. у розмірі 207 196,22 грн. та компенсації
витрат відповідно до умов п. 6.9.
договору в розмірі орендної плати за
три місяці в сумі 84 836,70 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції послався на
розірвання договору оренди за
ініціативою позивача (орендодавця) з
підстав порушення орендарем умов
договору оренди, зокрема, невнесення
протягом більше одного місяця орендних
платежів та інших платежів у строки,
передбачені договором (п. 7.3), проте
вимогами статті 782 ЦК України
передбачено спосіб розірвання
договору шляхом вчинення наймодавцем
односторонньої відмови від нього, якщо
наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

Разом з тим, поза увагою апеляційної
інстанції залишено факт наявності
часткового прострочення виконання
відповідачем грошового зобов"язання з
оплати лише рахунку № СФ-0000022 від 02.09.2013
року.

Крім того, в порушення вимог статті 101
ГПК України, до суду апеляційної
інстанції позивач надав нові докази у
справі, а апеляційний господарський
суд прийняв їх та врахував при
винесенні постанови, не обгрунтувавши
неможливість їх надання до розгляду
справи у суді першої інстанції.

Відтак, висновки апеляційного
господарського суду щодо доведення
позовних вимог є недостатньо
мотивованими.

Господарський суд першої інстанції,
вирішуючи спір, також не з"ясував усі
обставини, які мають значення для
вірного вирішення спору.

Так, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, місцевий господарський
суд послався на те, що позивачем не
підтверджено та не доведено обставини
щодо відмови орендаря від погашення
заборгованості, оскільки позивачем не
виконано вимог ухвали суду першої
інстанції від 04.03.2014 р. та не надано
доказів виставлення на адресу
відповідача рахунків на сплату
орендної плати та комунальних послуг
відповідно до умов договору оренди.

Крім того, місцевий господарський суду
вказав на факт безпідставного
неврахування позивачем у розрахунку
платежів, що надійшли на його користь
від відповідача за спірним договором
оренди, орендної плати, внесеної
останнім при укладанні договору за
останній місяць оренди, що передбачено
п.2.7. договору, тобто зазначив про
неправильність розрахунку стягуваної
суми.

Разом з тим, в силу ст.ст. 613, 614 ЦК
України кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку. Особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відтак, встановивши факт відсутності
заборгованості відповідача перед
позивачем у спірному періоді у
заявленому розмірі та, як наслідок,
відмову в задоволенні решти позовних
вимог, місцевий господарський суд
належним чином не обгрунтував свій
висновок, зокрема, про витребування від
сторін усіх доказів щодо направлення
позивачем відповідних рахунків на
сплату орендної плати і комунальних
платежів та, відповідно,
безпідставність нарахування штрафних
санкцій за несвоєчасну оплату цих
платежів.

В зв"язку з викладеним, судові
інстанції припустились порушення
вимог частини 1 статті 47 ГПК України
щодо всебічного, повного й об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності
відповідно до частини 1 статті 43 ГПК
України.

Згідно статті 11110 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи вимоги статті 1117 цього ж
Кодексу, відповідно до яких касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що
не були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, рішення та
постанова, прийняті у даній справі,
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати наведене,
всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати
всі обставини справи, надати об'єктивну
оцінку доказам, які мають юридичне
значення для її розгляду, правильно
застосувати норми матеріального та,
дотримуючись норм процесуального
права, вирішити спір відповідно до
вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "КОФЕ-ТАЙМ"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 01.04.2014
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.07.2014 року у справі № 904/312/14 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської
області в іншому складі суду.

Головуючий суддяІ.А. Плюшко СуддіН.І.
Мележик С.С. Самусенко