КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Справа№ 910/9234/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Хрипуна О.О.

за участю представників:

від позивача: Камільовський В.В. -
представник за довіреністю;

від відповідача: Невмержицька Г.В. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" в особі Уповноваженої
особи Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"

на рішення господарського суду міста
Києва від 26.06.2014

у справі № 910/9234/14 (суддя Пінчук В.І.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЦ Делта Спорт"

до Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум"

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 у справі № 910/9234/14,
повний текст якого підписаний 27.06.2014,
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЦ Делта Спорт" до
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" про зобов'язання вчинити
дії - задоволено, а саме, зобов'язано
Публічне акціонерне товариство "Банк
Форум" переказати кошти в розмірі 494 495,64
грн. з поточного рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДЦ Делта
Спорт" №8371 в ПАТ "Банк Форум" ( МФО
(322948) на рахунок Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
(ідентифікаційний код 21574573) №8371 в
ПАТ "Банк Форум", код банку 322948,
зазначивши призначення
платежу-погашення кредиту за кредитним
договором №1-0009/13/11-КLМV від 14.03.2013,
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЦ Делта Спорт" 9 889,91
грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що відповідачем в
порушення умов, укладеного з позивачем
договору банківського рахунку №
1-21127/248371 від 19.02.2013 та ст.ст. 1066, 1074
Цивільного кодексу України, не
здійснено переказ коштів з рахунку
позивача в ПАТ "Банк Форум" на рахунок
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" (ідентифікаційний код 21574573)
№8371 в ПАТ "Банк Форум".

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 26.06.2014 у справі № 910/9234/14
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що вимоги позивача, який є
кредитором відповідача, щодо
здійснення розрахунково-касового
обслуговування (переказ коштів з
поточного рахунку позивача), не можуть
бути виконані відповідачем в силу
положень Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», у
зв'язку із введенням у відповідача на
підставі рішення Виконавчої дирекції
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб №14 від 14.03.2014 тимчасової
адміністрації.

Відповідно до автоматичного
розподілу справ між суддями апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" в особі
Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" по справі №
910/9234/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум" в
особі Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" на рішення
господарського суду міста Києва від
26.06.2014 у справі № 910/9234/14 прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи №910/9234/14
призначено на 17.09.2014.

В судовому засіданні 17.09.2014 представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити,
оскаржуване ним рішення скасувати з
підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.09.2104 проти апеляційної
скарги заперечував, враховуючи поданий
02.09.2104 до Київського апеляційного
господарського суду відзив на
апеляційну скаргу, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване
відповідачем рішення - без змін.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 14.03.2013 між відповідачем
Публічним акціонерним товариством
"Банк Форум", як кредитором, та
позивачем Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДЦ Делта Спорт", як
позичальником, укладено кредитний
договір № 1-0009/13/11-КLМV, відповідно до п.1.1
якого, відповідач зобов'язався
відкрити позивачу не відновлювальну
мультивалютну кредитну лінію, в рамках
якої надає останньому кредитні кошти
окремими частинами, на засадах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, в межах
визначеної договором граничної суми
коштів (кредитній ліміт), а позивач
зобов'язався вчасно погашати
заборгованість за кредитом, а також
сплачувати на користь відповідача
проценти та комісії в розмірі, в строки
( терміни ) та на умовах визначених
даним договором.

19.02.2013 між відповідачем (банк) та
позивачем (клієнт) укладено договір
банківського рахунку № 1-21127/248371.

Умовами вказаного договору
передбачено, що відповідач відкриває
позивачу поточний рахунок для
здійснення розрахунково-касових
операцій та зберігання коштів на ньому
(п.1.1), відповідач здійснює
розрахунково-касове обслуговування
позивача за цим договором в межах
залишку коштів на рахунку.
Розрахункові документи приймаються
відповідачем до виконання протягом
операційного дня (п.2.4.), операції за
розрахунковими документами, які
надійшли від позивача протягом
операційного часу, здійснюються
відповідачем в день надходження цих
документів. Операції за розрахунковими
документами, які надійшли після
закінчення операційного часу,
відповідач виконує не пізніше
наступного робочого дня (п.2.5).

Відповідно до п.3.1.11 договору
банківського рахунку відповідач має
право здійснювати на свою користь
договірне списання коштів з рахунку
позивача з метою здійснення
розрахунків (погашення вимог банку) за
цим договором та/або будь-яким іншими
договорами про надання банківських
послуг, укладеними або такими, що
будуть укладені, між сторонами.
Зазначене право на договірне списання
коштів може бути реалізоване
відповідачем за умови настання терміну
виконання позивачем своїх договірних
зобов'язань щодо здійснення
розрахунків (платежів) в сумі, яка
дорівнює розміру таких зобов'язань за
цим договором та/або будь-якими іншими
договорами про надання банківських
послуг, укладеними або такими, що
будуть укладені між сторонами, а у
випадку недостатності коштів для
здійснення розрахунків в повному
розмірі - кошти в наявній (доступній)
сумі. (п.3.1.11.1).

Згідно з п. 4.5 договору позивач доручає
відповідачу здійснювати меморіальним
ордером договірне списання
заборгованості позивача перед
відповідачем за надані
послуги/проведені операції за цим
договором та/або іншими договорами,
укладеними між відповідачем та
позивачем. Сторони домовились, що сума
такої заборгованості списується у
першочерговому порядку.

Договірне списання здійснюється на
підставі цього договору з оформленням
відповідачем відповідного
розрахункового документу
(меморіальний ордер тощо) без
будь-якого додаткового погодження з
боку позивача. При договірному
списанні на підставі цього договору
відповідач одночасно виступатиме і
отримувачем коштів і банком
отритмувача.

Як зазначав позивач, ним вчасно та у
повному обсязі здійснювалось
виконання кредитних зобов'язань щодо
погашення кредитної заборгованості
відповідно до кредитного договору №
1-0009/13/11-KLMV від 14.03.2013, так, останні
платежі буди здійснені ним 12.03.2014 в
рахунок погашення тіла кредиту в
розмірі 1 300 000,00 грн., а також 28.02.2014 - 384
366,03 грн. та 49 513,89 дол. США в рахунок
погашення процентів за користування
кредитом за лютий 2014. Однак, платежі за
березень та квітень 2014 позивач не мав
змоги здійснити, внаслідок відмови
відповідача у списанні грошових коштів
з рахунків позивача та його
поручителів, як позичальника за
кредитним договором, відкритих в
установі відповідача.

Листом №б/н від 31.03.2014 позивач
звернувся відповідача з проханням
здійснити зарахування грошових коштів
з рахунків поручителів позивача, які
знаходяться, як і рахунок самого
позивача, у відповідача, в рахунок
погашення поточної заборгованості за
кредитним договором № 1-0009/13/11-KLMV від
14.03.2013.

У відповідь на звернення позивача,
02.04.2014 № 567/31 відповідачем надіслано
лист, в якому останній повідомив про
неможливість здійснення такого
зарахування грошових коштів у зв'язку
із запровадженням з 14.03.2014 тимчасової
адміністрації у ПАТ «Банк Форум», що
унеможливлює здійснення зарахування
зустрічних вимог.

Відповідно, до сформованих позивачем
05.06.2014, в електронній системі
банківського обслуговування,
електронних платежів із призначенням:
погашення відсотків по кредиту за
березень 2014 згідно кредитного договору
№ 1-0009/13/11-KLMV від 14.03.2013 та погашення
відсотків по кредиту за квітень 2014
згідно кредитного договору № 1-0009/13/11-KLMV
від 14.03.2013, у здійсненні зазначених
перерахувань відповідачем відмовлено
з посиланням на п.5 ст. 36 ЗУ «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначав, про відсутність можливості
здійснити списання грошових коштів з
рахунку позивача, який знаходиться у
відповідача, оскільки, на підставі
рішення Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №14
від 14.03.2014 у відповідача запроваджено
тимчасову адміністрацію, а Законом
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» встановлено
обмеження на задоволення вимог по
зобов'язанням банку під час тимчасової
адміністрації, зокрема, задоволення
вимог вкладників та інших кредиторів
банку.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Частина 2 вказаної статті містить у
своєму змісті посилання на положення
ст. 11 Цивільного кодексу України, що є
переліком підстав з яких виникають
зобов"язання.передбачає.

Відповідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 Цивільного
кодексу України передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір
банківського рахунку №1-21127/248466 від
19.02.2013 за своєю юридичною природою є
договором банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного
кодексу України, за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 1066 Цивільного
кодексу України, банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка,
зарахувати грошові кошти, що надійшли
на рахунок клієнта, в день надходження
до банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом, за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом. (ст.
1068 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 1071 Цивільного
кодексу України визначено, що банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом
(стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" поточний рахунок - рахунок,
що відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
коштів і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону України " Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" встановлено, що платіжне
доручення - розрахунковий документ,
який містить доручення платника банку,
здійснити переказ визначеної в ньому
суми коштів зі свого рахунка на рахунок
отримувача.

Відповідно до ст. 8 Закону України " Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з
моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача або її видачі йому в
готівковій формі. Банк отримувача в
разі надходження суми переказу
протягом операційного дня зобов'язаний
її зарахувати на рахунок отримувача
або виплатити йому в готівковій формі в
той самий день або в день (дата
валютування), зазначений платником у
розрахунковому документі або в
документі на переказ готівки. (ст. 30
Закону України " Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні")

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України " Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", кошти існують у готівковій
формі (формі грошових знаків) або у
безготівковій формі (формі записів на
рахунках у банках).

Зупинення власних видаткових операцій
банку за його рахунками, а також
видаткових операцій за рахунками
юридичних або фізичних осіб
здійснюється лише в разі накладення
арешту відповідно до частини першої
цієї статті, крім випадків,
передбачених Законом України "Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму "Зупинення видаткових
операцій здійснюється в межах суми, на
яку накладено арешт, крім випадків,
коли арешт накладено без встановлення
такої суми. ( ч. 2 ст. 59 Закону України
"Про банки і банківську діяльність").

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що
19.02.2013 між відповідачем (банк) та
позивачем (клієнт) укладено договір
банківського рахунку № 1-21127/248371, за
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язався відкрити позивачу
поточний рахунок для здійснення
розрахунково-касових операцій та
зберігання коштів на ньому та
здійснювати розрахунково-касове
обслуговування позивача, на
обумовлених цим договором умовах.

Також судовою колегією встановлено,
14.03.2013 між позивачем, як позичальником,
та відповідачем, як кредитором,
укладено кредитний договір №
1-0009/13/11-КLМV, за умовами якого,
відповідач зобов'язався відкрити
позивачу не відновлювальну
мультивалютну кредитну лінію, в рамках
якої надає останньому кредитні кошти
окремими частинами, в межах визначеної
договором граничної суми коштів
(кредитній ліміт), а позивач
зобов'язався вчасно погашати
заборгованість за кредитом, а також
сплачувати на користь відповідача
проценти та комісії в розмірі, в строки
( терміни ) та на умовах визначених
даним договором.

На виконання умов кредитного договору,
позивачем 05.06.2014, в електронній системі
банківського обслуговування, були
сформовані електронні платежі, за
якими позивач мав намір здійснити
перерахування коштів зі свого рахунку,
який знаходиться у відповідача, на
рахунок відповідача, який знаходиться
у самого ж відповідача, на погашення
відсотків за березень та квітень 2014
згідно кредитного договору № 1-0009/13/11-KLMV
від 14.03.2013, які, залишені відповідачем
без виконання з посиланням на п.5 ст. 36
ЗУ «Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб».

Відповідно до рішення Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб №14 від 14.03.2014 у
відповідача запроваджено тимчасову
адміністрацію.

Пунктом 16 статті 2 статті 36 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» встановлено, що
тимчасова адміністрація - процедура
виведення банку з ринку, що
запроваджується Фондом стосовно
неплатоспроможного банку в порядку,
встановленому цим Законом, а
відповідно до пункту 6 статті 2 Закону
ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Статтею 36 даного Закону врегульовані
наслідки запровадження тимчасової
адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється: 1) задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку; 2)
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; 3) нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку; 4) зарахування
зустрічних однорідних вимог, якщо це
може призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом; 5)
нарахування відсотків за
зобов'язаннями банку перед
кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється зокрема на зобов'язання
банку щодо виплати коштів за вкладами
вкладників за договорами, строк яких
закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1
статті 2 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" у
цьому Законі термін "вкладник"
вживається у значені "фізична особа
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката".

Враховуючи дану норму, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності та
юридичні особи не підпадають під
визначення поняття "вкладник" у
розумінні вищевказаного Закону. Тому,
на них не поширюється виняток з
обмеження встановленого пунктом 1
частини 5 статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Разом із цим, указаний Закон не дає
визначення поняття "кредитор банку".
Визначення терміну "кредитор банку"
міститься у статті 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", та під
яким розуміється - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що вимога позивача до відповідача не є
майновою вимогою, а є вимогою про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, зокрема перерахувати кошти з
рахунку позивача, відкритого у
відповідача, на рахунок відповідача,
відкритий у самого ж відповідача, з
метою погашення заборгованості за
кредитним договором, враховуючи те, що
у відповідача наявне право здійснити
самостійне беззаперечне списання
коштів з рахунку позивача, що
передбачено зокрема п.п. 3.1.11, 3.1.11.1, 4.5
договору банківського рахунку від
18.02.2013, а отже, виходячи з аналізу
вищенаведених положень, позивач не є
кредитором відповідача, на якого
поширюються обмеження встановлені
пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про задоволення позовних вимог
позивача про зобов'язання відповідача
переказати кошти в розмірі 494 495,64 грн. з
поточного рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДЦ Делта
Спорт" №8371 в ПАТ "Банк Форум" ( МФО
(322948) на рахунок Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
(ідентифікаційний код 21574573) №8371 в
ПАТ "Банк Форум", код банку 322948.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум" в
особі Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" на рішення
господарського суду міста Києва від
26.06.2014 у справі № 910/9234/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 у справі № 910/9234/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9234/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

О.О. Хрипун