ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.
Справа № 914/1164/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кравчук Н.М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
Львівського комунального підприємства
"Навколо базару" б/н від 02.07.2014р.

на рішення господарського
суду Львівської області від 24.06.2014р.

у справі № 914/1164/14

за позовом: ЛКП "Навколо
базару", м. Львів

до відповідача: відкритого
акціонерного товариства "Бібльос"
(надалі ВАТ «Бібльос»), м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача: Львівське міське
комунальне підприємство
«Львівтеплоенерго» (надалі ЛМКП
«Львівтеплоенерго»), м. Львів

про стягнення
заборгованості в розмір 65 137,30 грн.

з участю представників:

від позивача: Єсип І.О. - представник
(довіреність від 28.04.2014р.),

Винницький В.В. - представник
(довіреність від 12.05.2014р.)

від відповідача: Свистун Р.Я.
представник (довіреність № 1882 від
31.07.2014р.)

від третьої особи: не з'явився

Учасникам судового процесу роз'яснені
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід
суддів та клопотань про здійснення
технічної фіксації судового процесу
від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 24.06.2014р. у справі
№914/1164/14 (суддя Мороз Н.В.) відмовлено в
задоволенні позовних вимог ЛКП
"Навколо базару" до ВАТ «Бібльос», з
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: ЛМКП
«Львівтеплоенерго» про стягнення
заборгованості в розмір 65 137,30 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
заявлена позивачем вимога про
стягнення заборгованості стосується
періоду за 2002-2010рр., відповідачем
подано заяву про застосування строку
позовної давності, тому відповідно до
ст. 267 ЦК України це є підставою для
відмови у позові.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ЛКП "Навколо базару" подало апеляційну
скаргу, в якій вказує, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
не враховано надані ним докази та
аргументи, а відтак, винесено
необ'єктивне рішення, просить його
скасувати, прийняти нове, яким позовні
вимоги задоволити повністю. Зокрема,
скаржник зазначає, що відповідачем
окремої заяви про застосування строку
позовної давності не подавалося, а
відтак, суд не мав права відмовляти в
позові в зв'язку зі спливом строку
позовної давності. Крім того, строк
позовної давності, на думку скаржника
переривався надсиланням на адресу
відповідача попереджень та претензій з
приводу вирішення питання боргу в
добровільному порядку.

08.07.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням в.о. голови суду від
09.07.2014р. в склад колегії для розгляду
даної справи введено суддів - Гнатюк
Г.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 31.07.2014р.

Ухвалою суду від 31.07.2014р. в складі
колегії суддів: суддя доповідач -
Кравчук Н.М., судді Гнатюк Г.М. та
Мирутенко О.Л. розгляд апеляційної
скарги відкладено на 21.08.2014р.

В зв'язку з перебуванням судді Гнатюк
Г.М. у відпустці, розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 20.08.2014р. для
розгляду справи № 914/1164/14 замість судді
Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 21.08.14р. в складі
колегії суддів: суддя доповідач -
Кравчук Н.М., судді Мирутенко О.Л. та
Якімець Г.Г. розгляд апеляційної скарги
відкладено на 18.09.2014р.

В зв'язку з перебуванням судді
Мирутенка О.Л. у відпустці,
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
17.09.2014р. внесено зміни в склад колегії
суддів, замість судді Мирутенка О.Л.
введено суддю Гнатюк Г.М.

Представники позивача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримали повністю. Подали клопотання
(зареєстроване в канцелярії суду за
вх№ 01-04/5293/14 від 08.09.2014р.) про долучення
до матеріалів справи належним чином
засвідчені копії документів, оскільки
в матеріалах справи наявні незавірені
такі документи: договір № 3481/Ф від
26.09.2002р. про постачання теплової
енергії в гарячій воді, додаткову угоду
№ 3 від 21.07.2011р. до даного договору,
листи ЛМКП «Львівтеплоенерго» № 25-1954
від 20.06.2014р. (оригінал) та № 25/1-1210 від
06.12.2014р.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечив, з підстав викладених
у відзиві на апеляційну скаргу та в
додаткових запереченнях.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» явку
уповноваженого представника жодного
разу в судове засідання не забезпечило,
причини неявки не повідомило, хоча
належним чином було повідомлене про
дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заперечення на неї, матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Львівський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради №495 від 04.09.1998р.
ВАТ "Бібльос" надано в оренду нежитлові
приміщення загальною площею 227,1 м.кв. по
вул. Тургенєва (на даний час вул. Героїв
УПА), 78 для бібліотеки та фірмового
магазину (а.с. 94 том І).

Згідно нової редакції статуту ПАТ
"Львівська фабрика паперово-білових
виробів "Бібльос", затвердженого
загальними зборами ВАТ "Львівська
фабрика паперово-білових виробів
"Бібльос" (скорочена назва ПАТ
"Бібльос"), товариство є
правонаступником державного
підприємства - фабрики
паперово-білових виробів "Бібльос" у
Львові, яке наказом РВ ФДМУ по
Львівській області №495 від 29.06.1994р. про
приватизацію ВАТ "Бібльос" шляхом
реорганізації перетворено у ВАТ
"Бібльос" (а.с. 61-78 том І).

Розпорядженням Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 30.11.2001р. №1568 затверджено нові межі
території з обслуговування ЖЕК
Франківського району. Будинок №78 по
вул. Тургенєва перебуває на балансі та
утриманні ЛКП "Навколо базару" (до 2001р.-
ЖЕК-206), що підтверджується довідкою
позивача від 26.05.2014р. №187 (а.с. 101-104 том І).

Рішенням Львівської міської ради від
05.04.2002р. №136 відмінено рішення
виконавчого комітету від 04.09.1998р. №495
про надання відповідачу в оренду
приміщень у будинку №78 на вул.
Тургенєва (а.с. 96-97 том І).

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від
08.06.2007р. №365 "Про визначення виконавця
житлово-комунальних послуг у м. Львові",
ЛКП "Навколо базару" визначено
виконавцем житлово-комунальних послуг
у житлових будинках м. Львова (а.с. 105-107
том І).

26.09.2002р. між ЛКП "Навколо базару"
(покупець) та ЛМКП "Львівтеплоенерго"
(енергопостачальна організація)
укладено договір №3481/Ф про постачання
теплової енергії в гарячій воді,
відповідно до умов якого
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати покупцеві
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах, а покупець,
зобов'язується отримувати та
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором (а.с.
11-16 том І).

Пунктом 6.3 договору сторони узгодили,
що покупець до 25-го числа місяця,
наступного за звітним сплачує
енергопостачальній організації
вартість фактично спожитої енергії.

Додатком №1 до договору №3481/Ф від
26.09.2002р. сторони узгодили обсяги
постачання теплової енергії до
об'єктів покупця за адресою: вул.
Тургенєва, 78, частину площ яких займає
ВАТ «Бібльос» (а.с. 17-18 том І).

Факт перебування у даному приміщені не
заперечується і самим відповідачем.

Правилами користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
Постановою КМУ №572 від 08.10.1992р.,
передбачено, зокрема п.14, що плата за
використання теплової та електричної
енергії, газу, за водопостачання і
каналізацію та інші послуги
(використання радіотрансляційної
точки, колективної телевізійної
антени, телефону тощо) власниками
квартир (будинків) наймачами,
орендарями вноситься за затвердженими
в установленому порядку тарифами (в
редакції чинної на момент укладення
договору № 3481/Ф про постачання
теплової енергії в гарячій воді від
26.09.2002р.). Пунктом 7 зобов'язано
власників та наймачів (орендарів)
квартир укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору та оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом (в редакції чинної з 02.02.2006р.).

В матеріалах справи відсутній договір
на надання житлово-комунальних послуг,
такий договір між ЛКП "Навколо базару"
та ВАТ «Бібльос» не укладався.

Позивачем долучено до матеріалів
справи копії щомісячних рахунків на
оплату послуг з теплопостачання, які
надавались відповідачу (а.с. 66-100 том ІІ),
проте факт отримання таких рахунків
ПАТ "Бібльос" заперечив.

Окрім того, позивач зазначає, що з метою
врегулювання спору в досудовому
порядку надсилав відповідачу
попередження і претензії з приводу
необхідності вирішення питання боргу
за спожиту теплову енергію у
добровільному порядку. Зокрема,
відповідачу були вручені попередження
про термінову оплату боргу, однак від
підпису отримання яких останній
відмовлявся, про що складалися акти.
Крім того, деякі попередження були
надіслані на адресу відповідача,
доказом чого є поштова квитанція №
860/2555272 (а.с. 27-31, 123- 128 том І). Однак,
залишені відповідачем без відповіді та
задоволення.

Слід зазначити, що рішенням
господарського суду Львівської
області від 15.02.2007р. у справі 1/1272-13/426, з
урахуванням ухвали господарського
суду Львівської області від 28.02.2007р.,
виселено ВАТ Львівської фабрики
паперово-білових виробів "Бібльос" із
нежитлових приміщень загальною площею
227, 1 м.2 по вул. Тургенєва, 78 у м. Львові
(а.с. 62-64 том ІІ). Судовим рішенням
встановлено відсутність договору
оренди нежитлових приміщень у ВАТ
Бібльос" за адресою: м. Львів, вул.
Тургенєва,78, а відтак, і відсутність
правових підстав користування ВАТ
Бібльос" спірними приміщеннями.

Актом комісії ЛКП "Навколо базару" від
26.05.2014р. підтверджено безпідставне
зайняття ВАТ "Бібльос" спірних
приміщень загальною площею 227, 1 м.2 по
вул. Героїв Упа, 78 (колишня Тургенєва) у
м. Львові (а.с. 174 том І).

У зв'язку з фактичним використанням
відповідачем приміщень, позивач
звернувся до господарського суду з
вимогою про стягнення з відповідача
заборгованості за послуги
теплопостачання на загальну суму 65 137,30
грн. за період з 26.09.2002р. по 01.07.2010р. (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог (а.с. 50-55 том ІІ).
При цьому зазначив, що фактичне надання
споживачу відповідних послуг свідчить
про існування між сторонами фактичних
договірних відносин та є підставою для
стягнення боргу по оплаті отриманих
комунальних послуг.

При винесені постанови колегія суддів
керувалася наступним.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки, регулюються Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Зазначеним Законом, зокрема, п.1 ч.1 ст.20,
передбачено право споживача
одержувати вчасно та у відповідній
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому,
такому праву відповідає визначений п.5
ч.3 ст.20 цього ж Закону обов'язок
споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій", суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності сплачують комунальні
послуги за тарифами, які у
встановленому законодавством порядку
відшкодовують повну вартість їх
надання та пропорційну частку витрат
на утримання прибудинкової території.

Таким чином, згідно із наведеними
нормами, споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору про надання
житлово-комунальних послуг,
неодержання рахунків на оплату таких
послуг самі по собі не можуть бути
підставою для звільнення споживача від
оплати послуг у повному обсязі.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відтак, станом на день прийняття
рішення судом першої інстанції,
заборгованість ПАТ "Бібльос" перед ЛКП
"Навколо Базару" за спожиту теплову
енергію в гарячій воді за період з
26.09.2002р. по 01.07.2010р. складає 65 137, 30 грн.,
згідно уточненого розрахунку та заяви
про зменшення позовних вимог (в
матеріалах справи). Вказана сума
відповідачем не оспорювалась, доказів
зворотнього суду не надано.

Однак, відповідач, в своїх запереченнях
на позовну заяву від 25.04.2014р. просить
суд застосувати строк позовної
давності, оскільки предметом спору є
стягнення коштів за надані послуги з
теплопостачання за період з період з
26.09.2002р. по 01.07.2010р., що згідно з ч. 4 ст.267
ЦК України, є підставою для відмови у
позові (а.с. 48-49 том І).

Зі змісту постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
29.05.2013р. "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішення господарських спорів"
вбачається, що законом не встановлено
вимог щодо форми заяви сторони про
сплив позовної давності. В п.2.1
зазначено, що її може бути викладено у
відзиві на позов або у вигляді окремого
клопотання, письмового чи усного.

Статтями 256 - 258 ЦК України передбачено
строки, у межах яких особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу.

У ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України зазначено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Позивач звернувся до господарського
суду з вимогою про стягнення з ВАТ
«Бібльос» боргу за період з 26.09.2002р. по
01.07.2010р. за спожиту теплову енергію на
підставі договору № 3481/Ф від 26.09.2002р. (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог а.с. 50-55 том ІІ)
лише 07.04.2014р. Тобто після спливу трьох
років загального строку позовної
давності.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

В процесі розгляду справи в суді
апеляційної інстанції, ЛКП «Навколо
базару» 21.08.2014р. подано клопотання про
поновлення строків позовної давності
б/н від 18.08.2014р., в якому заявник
стверджує, що судом першої інстанції у
рішенні від 24.06.2014р. не зазначено
початку перебігу строку позовної
давності та його фактичний сплив.
Зазначає, що початком перебігу строку
позовної давності слід вважати дату
01.07.2010р. - дату внесення змін до договору
№ 3481/Ф від 26.09.2002р. про постачання
теплової енергії в гарячій воді, якими
з додатку № 1 вилучено об'єкт ВАТ
«Бібльос». Просить суд апеляційної
інстанції визнати 16.11.2012р. датою
переривання строку позовної давності,
оскільки саме 16.11.2012р. на адресу
відповідача було надіслано
попередження про сплату боргу. Крім
того, зазначає, що позивач у 2013р
неодноразово звертався до суду з
позовами про стягнення з відповідача
боргу за спірний період, однак дані
позови були залишені без розгляду.

Щодо вказаного клопотання суд
апеляційної інстанції зазначає, що
Цивільний кодекс України не надає суду
права поновлювати строк позовної
давності. Позовна давність не є
інститутом процесуального права та не
може бути відновлена (поновлена) в разі
її спливу, але за приписом частини
п'ятої статті 267 ЦК України позивач
вправі отримати судовий захист у разі
визнання поважними причин пропуску
строку позовної давності.

Позивач поважною причиною пропуску
строку позовної давності вважає важкий
фінансовий стан підприємства, проте,
важке фінансове становище позивача
утворилось внаслідок його власної
господарської діяльності, а не в силу
якихось об'єктивних, незалежних від
відповідача обставин.

Інших причин поважності, тобто
наявності обставин, які з об'єктивних,
незалежних від позивача підстав
унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову
ЛКП «Навколо базару» суду не надано.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач знав про обставину невчасної
сплати відповідачем наданих послуг. А
несвоєчасне направлення вимоги є
ризиком господарської діяльності
підприємства.

Щодо доводів позивача про переривання
строку позовної давності, то колегія
суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Час, що минув до переривання перебігу
позовної давності, до нового строку не
зараховується.

Зі змісту п.4.4.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» № 10
від 29.05.2013р. (з наступними змінами та
доповненнями) вбачається, що до дій, що
свідчать про визнання боргу або іншого
обов'язку, можуть, з урахуванням
конкретних обставин справи, належати:
визнання пред'явленої претензії; зміна
договору, з якої вбачається, що боржник
визнає існування боргу, а так само
прохання боржника про таку зміну
договору; письмове прохання
відстрочити борг; часткова сплата
боржником або з його згоди іншою особою
основного боргу та/або сум санкцій.
Господарському суду необхідно у
кожному випадку встановлювати, коли
конкретно вчинені боржником
відповідні дії, маючи на увазі, що
переривання перебігу позовної
давності може мати місце лише в межах
строку давності, а не після його спливу.

Позивачем не надано суду доказів
визнання заявленого боргу
відповідачем.

Інших доказів у підтвердження
переривання строку позовної давності
суду не надано.

Посилання заявника на те, що він
звертався до господарських судів з
вимогами про стягнення з відповідача
боргу, проте дані вимоги були залишені
без розгляду, також не беруться судом
до уваги, оскільки в силу ч.1 ст. 265 ЦК
України залишення позову без розгляду
не зупиняє перебігу позовної давності.

Щодо твердження позивача про те, що
перебіг строку позовної давності
нібито починається з моменту внесення
змін до договору № 3481/Ф від 26.09.2002р. про
постачання теплової енергії в гарячій
воді, а саме з 01.07.2010р., даними змінами з
додатку № 1 вилучено об'єкт ВАТ
«Бібльос», то вони є необґрунтованими і
суперечать діючим нормам
законодавства, оскільки початок
перебігу строку позовної давності
встановлений законом і не може бути
змінений сторонами, а дані зміни до
договору не стосуються предмету спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду щодо
відмови в задоволенні позову у зв'язку
зі спливом позовної давності.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду є законним,
обґрунтованим, прийнятим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому його слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 24.06.2014р. у справі
№ 914/1164/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку згідно
з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до
господарського суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.