ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 911/3463/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Український торгівельний дім
«Белшина» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олтоторг» про
стягнення боргу,

за участю представників:

позивача: Шамко О.Б. (дов. № 04/10/2013 від
04.10.2013);

відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
торгівельний дім «Белшина» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олтоторг» про
стягнення 93722,49 грн боргу, 4686,12 грн пені,
10515,75 грн втрат він інфляції, 1518,62 грн 3%
річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки № 230
від 29.10.2013.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.08.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 26.08.2014.

Ухвалою від 26.08.2014 розгляд справи
відкладено на 16.09.2014.

12.09.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області надійшла заява
позивача № 1288 від 04.09.2014, в якій він
повідомив суд про те, що відповідачем
було погашено суму основного боргу, у
зв'язку з чим просить припинити
провадження у справі у цій частині.
Вказана заява прийнята судом до
розгляду.

В судовому засіданні 16.09.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги
з урахуванням поданої заяви.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 16.09.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

Установив:

29.10.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
торгівельний дім «Белшина»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Олтоторг»
(покупець) було укладено договір
поставки № 230, відповідно до п.п. 1.1., 1.2.
якого постачальник зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця шини пневматичні гумові нові,
окремими партіями, відповідно до
замовлення покупця, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар. Товар за цим договором
придбається для подальшої його
реалізації споживачам.

Асортимент, найменування, одиниці
виміру, кількість, ціна та загальна
вартість товару, що є предметом
поставки за цим договором,
визначаються у відповідному
замовленні покупця/додаткових
угодах/бухгалтерських документах
постачальника: рахунку-фактурі,
видаткових накладних, які після
підписання сторонами мають юридичну
силу специфікації в розумінні ст. 266
Господарського кодексу України, та є
невід'ємною частиною цього договору.
Сторони підписанням цього договору
підтверджують, що ціни на товар є
звичайними для продукції такого
асортименту, якості та споживчих
властивостей, які склалися на даному
ринку продукції (п. 2.1. договору).

Поставка товару здійснюється
постачальником за власний рахунок
протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати
узгодження (підтвердження) заявки в
порядку встановленому у п. 4.2. договору
на умовах: DDP - склад покупця за адресою:
Київська обл., Броварський р-н, ст.
Бобрик, с. Шевченкове, вул. Польова 5,
якщо інше не погоджено сторонами (п. 5.1.
договору).

Датою поставки і переходу права
власності та всіх ризиків є дата
підписання видаткової накладної та
товарно-транспортної накладної, яка
видається постачальником (п.п. 6.2., 6.2.1.
договору).

Оплата за партію товару, яка підлягає
поставці відповідно до прийнятого
постачальником до виконання
замовлення покупця, здійснюється на
наступних умовах. До моменту поставки
товару покупець сплачує постачальнику
передплату у розмірі 30% від вартості
партії товару, а решту 70% - на протязі 21
банківських днів з дня поставки товару.
Днем поставки товару вважається день
підписання сторонами видаткової та
товарно-транспортної накладної (7.5.
договору).

Так, відповідно до видаткової
накладної № 10007416 від 30.12.2013 позивачем
було поставлено відповідачу товар на
загальну суму 208351,92 грн. Факт прийняття
товару відповідачем підтверджується
підписом уповноваженої на таке
прийняття особи та печаткою
відповідача (копії накладної,
товарно-транспортної накладної,
довіреності на прийняття товару
містяться в матеріалах справи).

Відтак, судом встановлено, що позивач
належним чином виконав свої договірні
зобов'язання, що, зокрема,
підтверджується відсутністю скарг або
заперечень з боку відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини. Однією з
підстав виникнення господарського
зобов'язання згідно ст. 174
Господарського кодексу України, є
господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 265 Господарського кодексу
України визначено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу
України, строком є певний період у часі,
зі спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач неналежним чином виконував
свої договірні зобов'язання щодо
оплати прийнятого товару, у зв'язку з
чим у нього утворилась заборгованість
перед позивачем у сумі 93722,49 грн.
Вказаний факт підтверджується
виписками з рахунку позивача.

Позивач звертався до відповідача з
вимогою № 704 від 15.05.2014, в якій просив
погасити вказану заборгованість, проте
вказана вимога була залишена
відповідачем без задоволення.

Крім того, 03.09.2014, після порушення
провадження у даній справі,
відповідачем було остаточно погашено
суму основного боргу - 93722,49 грн.
Вказаний факт підтверджується
випискою з рахунку позивача та копією
платіжного доручення, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України), зокрема, у випадку
припинення існування предмета спору
(наприклад, сплата суми боргу, знищення
спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань (аналогічна
правова позиція викладена в п. 4.4.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Так, оскільки відповідачем було
повністю погашено суму основного
боргу, суд вважає за необхідне
припинити провадження у справі в
частині стягнення останнього у сумі
93722,49 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 4686,12 грн пені, 10515,75 грн
втрат він інфляції, 1518,62 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У випадку порушення встановлених даним
договором строків розрахунків за
поставлений товар, покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми не
сплаченого в строк товару за кожний
день прострочення, але не більше 5% від
суми простроченої заборгованості (п. 8.4.
договору).

Перевіривши розрахунок пені, втрат від
інфляції та 3% річних, наданий
позивачем, суд встановив, що він є
арифметично вірним, а відтак вимоги про
стягнення з відповідача 4686,12 грн пені,
10515,75 грн втрат він інфляції, 1518,62 грн 3%
річних підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст.ст. 44-49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Припинити провадження у справі в
частині стягнення основного боргу у
сумі 93722,49 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Олтоторг»
() на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Український торгівельний дім
«Белшина» () 4686,12 грн
пені, 10515,75 грн втрат він інфляції, 1518,62
грн 3% річних, а також 2208,86 грн судового
збору.

4. Видати наказ.

Суддя
А.Ф. Черногуз