ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 918/1250/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Марач В.В. розглянувши
справу за позовом Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Північ-Центр ЛТД"

до відповідача Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 3527
грн. 05 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Якимчук Я.В.

від відповідача: представник не
з"явився

Статті 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Північ-Центр ЛТД"
(надалі Позивач) звернулося в
господарський суд Рівненської області
з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (надалі Відповідач) в
якому просить стягнути з останнього
176352 грн. 37 коп. заборгованості за
поставлені товари на підставі договору
№24 від 07 травня 2010 року.

Відповідач відзиву на позов суду не
надав, явку представника в судове
засідання не забезпечив. До
господарського суду повернулися
ухвала суду від 02 вересня 2014 року про
призначення до розгляду справи, яка
направлялась на адресу Відповідача,
вказану в позовній заяві - АДРЕСА_1, з
відміткою поштового відділення "за
закінченням терміну зберігання". Така ж
адреса Відповідача зазначена і у
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.18-19)

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі ГПК, не зобов'язує й сторону у
справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п.п. 3.9.1.,
3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Крім того частиною першою статті 64
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що у разі
ненадання сторонами інформації щодо їх
поштової адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Таким чином суд вважає, що відповідач
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, його
неявка не перешкоджає вирішенню спору,
а відтак, керуючись статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення представника
позивача , давши належну оцінку
доказам, які мають значення для справи,
господарський суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

При цьому господарський суд керувався
наступним.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Північ-Центр ЛТД" на
підставі договору сторін № 24 від 07
травня 2010 року поставив фізичній особі
- підприємцю ОСОБА_2 згідно видаткових
накладних № ДМ - 0037938 від 01 жовтня 2013
року, № ДМ - 0039562 від 01 листопада 2013 року,
№ ДМ - 0039562 від 02 грудня 2013 року, № ДМ -
0000131 від 02 січня 2014 року, № ДМ - 0001489 від 01
лютого 2014 року, № ДМ - 000000786 від 01
березня 2014 року товар в асортименті на
загальну суму 176352,37 грн. Згідно п.4.3.
договору розрахунки за кожну
поставлену партію товару здійснюються
протягом 30 (тридцяти) календарних днів
з моменту поставки товару. На день
заявлення позову основний борг
Відповідача перед Позивачем склав
176352,37 грн., що підтверджується
підписаним сторонами актом звірки
взаєморозрахунків від 31 березня 2014
року (а.с.17).

Відповідно до ст.526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Така ж норма
встановлена і статтею 193
Господарського кодексу України.

Відповідно ж до ст.530 ЦКУ якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно ж до
статті 611 цього ж Кодексу у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

За наведених обставин вимоги
Позивача грунтуються на договорі та
законі є правомірними, а відтак
підлягають задоволенню.

На підставі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються судові
витрати.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, і.н.НОМЕР_1) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Північ-Центр ЛТД"
(34500, Рівненська обл., м.Сарни, вул.
Ковельська,10, ) 176352 грн. 37
коп. заборгованості за поставлені
товари, 3527 грн.05 коп. судового спору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Марач В.В.

підписано "18" вересня 2014 р.