ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р.
Справа № 914/1218/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії під головуванням
судді
Матущака О.І.

за участю суддів
Кордюк Г.Т.

Скрипчук О.С.

.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства

"Укртрансгаз" від імені якого діє філія

"Управління магістральних
газопроводів" "Львівтрансгаз" м. Львів

на ухвалу
господарського суду Львівської
області

від 18.07.2014р.

у справі №
914/1218/13

за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м.
Калуш

до відповідача
публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" від імені якого діє філія
"Управління магістральних
газопроводів" "Львівтрансгаз" м. Львів

про
стягнення 263 206,91 грн. (скасування

постанови відділу ДВС Печерського
районного
у м.Києві управління юстиції
про відкриття
виконавчого провадження)

за участю представників сторін від:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

відділу ДВС: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 18.07.2014 р.(суддя
Кітаєва С.Б.) відмовлено у задоволенні
заяви ПАТ "Укртрансгаз" від імені якого
діє філія "Управління магістральних
газопроводів" "Львівтрансгаз" м. Львів
про скасування постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві від 22.05.2014 р. № 43386005 про відкриття
виконавчого провадження на виконання
наказу суду першої інстанції у даній
справі від 01.06.2013 р.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що
оскаржувана постанова від 22.05.2014 р. про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 43386005 прийнята з урахуванням умов
перерахованих у ч.1 ст.25 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також відповідає вимогам п.п. 5.4, 5.7
Порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5.

Крім цього, суд першої інстанції
приймаючи оскаржувану ухвалу дослідив
відповідність постанови про відкриття
виконавчого провадження іншим нормам
чинного законодавства, зокрема: Закону
України «Про державну виконавчу
службу»; положенню про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.05.2003 р.
за N 388/7709; інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999
р. N 74/5, зареєстрованої в Мін'юсті
України 15.12.1999 за N 865/4158.

Відповідачем подано апеляційну скаргу
№2394/6 від 21.07.2014 р. у якій просить
апеляційний суд оскаржувану ухвалу
скасувати, прийняти постанову якою
задовольнити скаргу та відповідно
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Така апеляційна скарга мотивована тим,
що суд першої інстанції не звернув
увагу на доводи скаржника, викладені у
скарзі, адресованій суду першої
інстанції і у якій зазначено, що
оскаржувана постанова про відкриття
виконавчого провадження не відповідає
вимогам п.п.5.4 та 5.7 Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 25.12.2008 р. № 2274/5, оскільки у ній
відсутній гриф «Затверджую» у
верхньому правому куті документу,
підписаний керівником установи та
скріплений відповідною гербовою
печаткою установи. Тому вважає, що
оскільки така постанова державного
виконавця не відповідає вказаному вище
підзаконному акту, повинна бути
скасована.

Крім цього, апелянтом зазначено, що
розгляд скарги судом першої інстанції
було здійснено без представника органу
Державної виконавчої служби, постанова
якої є предметом судового розгляду,
проте, яким чином це вплинуло на
законність ухвали суду, скаржником
взагалі не зазначається.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення
загалом з тих же підстав та за тих же
обставин, якими обґрунтована
оскаржувана ухвала суду, а також в
заперечення на апеляційну скаргу
зазначив, що у п.п. 5.4 та 5.7 Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5,
відсутні вимоги до постанови про
відкриття виконавчого провадження в
частині затвердження її начальником
відділу ДВС із скріпленням печаткою
установи.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 31.07.2014 р. (у
складі колегії суддів: головуючого
судді Матущака О.І., суддів Скрипчук О.С.
та Юрченка Я.О.) апеляційну скаргу
прийнято до провадження та призначено
справу до розгляду на 14.08.2014 р.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014 р. у зв'язку із відпусткою у склад
колегії суддів для розгляду даної
справи введено замість судді Скрипчук
О.С. - суддю Кордюк Г.Т., а розпорядженням
від 08.09.2014 р. у зв'язку із відпусткою
судді Юрченка Я.О., його замінено на
суддю Скрипчук О.С.

Представники сторін та відділу
Державної виконавчої служби в судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи.

Представник скаржника, присутній у
попередньому судовому засіданні
підтримав доводи, викладені у
апеляційній скарзі.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника скаржника у
попередньому судовому засіданні,
колегія суддів апеляційного
господарського суду прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
на виконання рішення господарського
суду Львівської області від 16.05.2013 р. у
даній справі, видано 01.06.2013 р. позивачу
наказ про стягнення з відповідача 263
206,91 грн. основного боргу та 5 264,14 грн.
судового збору.

22.05.2014 р. головним державним виконавцем
Ковалем В.В. відділу ДВС Печерського
районного управління юстиції у місті
Києві за результатами розгляду заяви
стягувача, яка надійшла 20.05.2014 р. до
відділу ДВС про примусове виконання
наказу суду, винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Така постанова підписана головним
державним виконавцем Ковалем В.В.

В додаток до супровідного листа за вих.
№1945/3 від 22.05.2014 р., який підписаний
державним виконавцем, постанова
скерована боржнику.

В адресу УМГ «Львівтрансгаз»
надіслано боржником за виконавчим
провадженням - ПАТ «Укртрансгаз» листа
за вих. 5071/6-007 від 16.06.2014 р. у якому
зазначено про необхідність вжиття усіх
заходів по недопущенню стягнення
вказаної суми коштів, а також звернуто
увагу на невідповідність вказаної
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 22.05.2014 вимогам
законодавства України, передусім,
положенням Закону України «Про
виконавче провадження», та наявність
підстав для її оскарження в судовому
порядку.

Таким чином, фактично юридична особа
дала підзвітній юридичній особі
вказівку на вжиття заходів щодо
оскарження зазначеної вище постанови
державного виконавця без зазначення
конкретних обставин та підстав
невідповідності такої постанови
вимогам чинного законодавства.

Оскільки скаржником не наведено
конкретних підстав та обставин для
скасування акту відділу ДВС, судом
першої інстанції правомірно надано
опосередковану юридичну оцінку
вказаній постанові про відкриття
виконавчого провадження та її
відповідності лише вимогам ч.1 ст.25
Закону України «Про виконавче
провадження» а також п.п. 5.4, 5.7 Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5 і
іншим нормативно правовим актам.

Зокрема, судом першої інстанції
правомірно зазначено, що згідно ст. 124
Конституції України, ст. 115 ГПК України,
рішення господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

На підставі вказаних конкретних норм
нормативно-правових актів, суд прийшов
до висновку про те, що оскаржувана
постанова відповідає їм і підстав для
її скасування, немає.

Проте, хоча і судом першої інстанції у
мотивувальній частині оскаржуваної
ухвали зазначено дуже велику кількість
нормативних і підзаконних нормативних
актів, навіть тих, які безпосередньо не
регулюють спірних правовідносин,
проте, не надано юридичної оцінки
оскаржуваній постанові про відкриття
виконавчого провадження з урахуванням
доводів скаржника та відповідності
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Зокрема, у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 26
зазначеного Закону, державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6 -1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Про відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, а за рішенням, що підлягає
негайному виконанню, - не пізніше
наступного робочого дня з дня
надходження виконавчого документа і не
пізніше наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим
документом.

У разі відмови у відкритті виконавчого
провадження на підставі пункту 6
частини першої цієї статті державний
виконавець роз'яснює заявникові право
на звернення до суду чи іншого органу
(посадової особи), які видали
виконавчий документ, щодо приведення
його у відповідність з вимогами статті
18 цього Закону.

Оскільки вказані вище підстави відмови
у відкритті виконавчого провадження
були відсутні, державним виконавцем
правомірно прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження з
урахуванням вимог, передбачених ст. 25
такого Закону.

Крім цього, у відповідності до п.п.
5.4, 5.7 Порядку роботи з документами в
органах державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5,
документ має юридичну силу за
наявності обов'язкових реквізитів:
найменування (або бланк із зазначенням
назви) органу державної виконавчої
служби (автора), її місцезнаходження,
посади особи, яка підписала документ,
дати, підпису та за необхідності -
відбиток печатки, реєстраційний номер.

У процесі підготовки та оформлення
документів можливе використання інших
реквізитів, якщо цього вимагає
призначення документа.

Процес виконання документа
починається після накладення на нього
резолюції керівником органу державної
виконавчої служби.

Резолюція - це напис на документі,
зроблений керівником, що містить
вказівки щодо виконання документа.

Резолюція складається з таких
елементів: прізвище виконавця
(виконавців), зміст доручення, термін
виконання, особистий підпис керівника,
дата. У разі коли доручення дано
кільком посадовим особам, головним
виконавцем є особа, зазначена у
дорученні першою, якщо в документі не
обумовлено інше.

На документах з термінами виконання,
які не потребують додаткових вказівок,
у резолюції зазначається: виконавець,
підпис автора резолюції, дата.

Таким чином, оскільки вказаними вище
пунктами підзаконного нормативного
акту не передбачено обов'язковості
затвердження постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження начальником відповідного
відділу ДВС, доводи скаржника з цього
приводу є безпідставними та такими, що
не відповідають вимогам чинного
законодавства, про що суд першої
інстанції помилково не зробив
висновку.

Крім цього, у відповідності до ч.2 ст. 121-2
ГПК України, скарги на дії органів
Державної виконавчої служби
розглядаються господарським судом, про
час і місце якого повідомляються
ухвалою стягувач, боржник чи прокурор
та орган виконання судових рішень.
Неявка боржника, стягувача, прокурора
чи представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи зазначене, доводи скаржника
про порушення судом першої інстанції
під час прийняття оскаржуваної ухвали
процесуальних норм, якими врегульовано
обов'язковість участі державного
виконавця або представника Державної
виконавчої служби у судовому
засіданні, є також безпідставними і
необґрунтованими.

В абзаці 5 пункту 12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України»
роз'яснено, що не підлягає скасуванню
судове рішення, якщо апеляційною
інстанцією буде з'ясовано, що його
резолютивна частина є правильною, хоча
б відповідні висновки місцевого
господарського суду й не були належним
чином обґрунтовані у мотивувальній
частині рішення. Водночас апеляційний
господарський суд у мотивувальній
частині своєї постанови не лише вправі,
а й повинен зазначити власну правову
кваліфікацію спірних відносин та
правову оцінку обставин справи.

Оскільки недостатні висновки
місцевого господарського суду про
відповідність оскаржуваної постанови
про відкриття виконавчого провадження
вимогам чинного законодавства не
призвели до прийняття неправильного
рішення по суті, вони не можуть бути
підставою для зміни чи скасування
оскаржуваної ухвали суду першої
інстанції.

З огляду на наведене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суду господарського суду
Львівської області про відсутність
підстав для визнання недійсною чи
скасування оскаржуваної постанови
державного виконавця відділу ДВС
Печерського районного у м.Києві
управління юстиції про відкриття
виконавчого провадження від 22.05.2014 р.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що ухвала суду першої інстанції
прийнята із дотриманням норм чинного
законодавства та у відповідності до
обставин справи, тому підстав для її
зміни чи скасування, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112-2 ГПК
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Львівської області від 18.07.2014 р. у
справі № 914/1218/13 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному
порядку.

3. Матеріали справи скерувати в
господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя О.І.Матущак

судді
Г.Т.Кордюк

О.С.Скрипчук