ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2014 р.Справа № 922/3105/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Нескуба М.Г.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства
"Оріонінвест", м. Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-технічного підприємства
"Теплоенергопром", м. Харків про
стягнення коштів в розмірі 38071,17 грн. за
участю :

Представник позивача - Біркіна О.Є.
довіреність №40 від 06.08.2014 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дочірнє підприємство
"Оріонінвест" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-технічного підприємства
"Теплоенергопром" про стягнення
основної заборгованості у розмірі 32300,44
грн., інфляційних втрат у розмірі 3806,16
грн. та 3% річних у розмірі 1964,57 грн..
Також позивач просить суд покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1827,00 грн. В
обгрунтування позовних вимог позивач
вказує на неналежне виконання з боку
відповідача своїх зобов'язань з оплати
Товару (Перегородка сантехнічна
алюмінієва) поставленого згідно
Видаткової накладної №РН-0000079 від
29.07.2011 року.

Ухвалою суду від 25.07.2014 року за позовною
заявою було порушено провадження по
справі № 922/3105/14 та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 11 серпня 2014 року.

Ухвалою суду від 11.08.2014 року розгляд
справи було відкладено на 08 вересня 2014
року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримував позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, документів,
витребуваних судом та відзиву на
позовну заяву, не надав. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення (арк.
с.42, 56).

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представником Позивача докази в
обгрунтування заявлених позовних
вимог, вислухавши пояснення
представника позивача судом
встановлено наступне.

На підставі усної домовленості позивач
зобов"язався поставити відповідачеві
Товар, а відповідач - прийняти та
оплатити вартість поставленого Товару.
Відтак, між Сторонами існували
бездоговірні господарські відносини.

На виконання умов вказаної
домовленості відповідач, на підставі
Рахунку-фактури №СФ-049Х від 30.06.2011 року,
здійснив часткову передплату Товару у
сумі 55000,00 грн. (арк.с. 13-14), а позивач, в
свою чергу, 29.07.2011 року здійснив
поставку Товару (Перегородка
сантехнічна алюмінієва) відповідачу,
що підтверджується видатковою
накладною №РН-0000079, всього суму 97300,44
грн. (арк. с. 16). Вказаний Товар було
отримано представником відповідача -
Давиденко В.А., повноваження якого
підтвержуються Довіреністю №751 від
29.07.2011 року (арк.с.17).

Відповідно до вимог ч. 2 ст.530 Цивільного
кодексу україни, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

"16" червня 2012 року позивачем було
направлено на адресу відповідача
вимогу №2012-32 про виконання грошового
зобов"язання, в якій було зазначено про
необхідність сплати заборгованості за
поставлений Товар у розмірі 42300,44 грн.
Зазначена вимога була отримана
відповідачем 04.07.2014 року згідно
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення (арк.
с. 38-39).

В свою чергу відповідач, 04.07.2014 року
частково погасив борг перед позивачем
в розмірі 10000,00 грн. та Листом №294 від
06.07.2012 року повідомив про намір
погашення залишку боргу у найкоротший
термін (арк.с. 40).

Однак, як зазначено позивачем, за
переданий по видатковій накладній
№РН-0000079 Товар відповідач остаточно не
розрахувався, таким чином, на момент
звернення позивача до суду
заборгованість Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-технічного
підприємства "Теплоенергопром" перед
Дочірнім підприємством "Оріонінвест"
становить 32300,44 грн..

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу, тобто із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Згідно з положеннями ст. ст. 202, 205, 207 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, дво- або
багатостороннім правочином (договором)
є погоджена дія двох або більше сторін.
Правочин може вчинятись усно або в
письмовій формі; сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 205 ЦК України,
правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Таким чином, передача Товару позивачем
та прийняття його відповідачем є
підставою вважати укладеним між
сторонами правочин, що містить ознаки
купівлі -продажу (поставки) та
виникнення у відповідача зобов"язання
оплатити поставлений товар.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що вказана сума боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
боргу, а також враховуючи, що
відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, позовні вимоги
позивача в частині стягнення боргу в
розмірі 32300,44 грн. є обгрунтованими,
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем зобов"язань за
домовленістю, просить стягнути з нього
3% річних в розмірі 1964,57 грн. та
інфляційні втрати у розмірі 3806,16 грн..

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що оскільки наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та 3% річних
не є санкціями, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу, то
такі кошти нараховуються незалежно від
вини боржника та входять до складу
грошового зобов'язання, суть яких
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні
вимоги позивача в сумі 3806,16 грн.,
нараховані за індексами інфляції на
суму основного боргу, а також 1964,57 грн. -
3% річних, обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 202, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 625 712
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 22, 44, 49, 65, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-технічного
підприємства "Теплоенергопром" (61106, м.
Харків, пр-т Московський, буд. 283, ) на користь Дочірнього
підприємства "Оріонінвест" (04119, м. Київ,
вул. Зоологічна, буд. 4А, оф. 139 , ) основну заборгованість у
розмірі 32300,44 грн., інфляційні втрати у
розмірі 3806,16 грн., 3% річних у розмірі
1964,57 грн. та сплачений судовий збір за
подачу позову в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк