ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 915/962/14

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді
Гриньової-Новицької Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Добра Я.О., дов. №2311-О від
07.08.2013,

від відповідача: Дехтяренко О.А., дов.
№19/1-1375 від 09.04.2014,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК»,

49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50,

до Управління Державної служби охорони
при УМВС України в Миколаївській
області,

54001, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 52,

про стягнення збитків в сумі 257850 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі -
позивач) звернулося до господарського
суду з позовом про стягнення з
Управління Державної служби охорони
при УМВС України в Миколаївській
області (далі - відповідач) збитків в
сумі 257850 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором №053/1156,
внаслідок чого третіми особами
позивачу завдано збитків на суму 257850
грн.

Відповідач позов не визнав, вказуючи на
безпідставність вимог позивача та
відсутність своєї вини у виникненні
збитків.

Ухвалою від 15.07.2014 господарський суд
задовольнив клопотання відповідача та
продовжив строк вирішення спору на 15
днів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши і оцінивши докази у їх
сукупності, господарський суд дійшов
висновку про відмову у позові, виходячи
з такого:

22.08.2012 між сторонами було укладено
договір №053/1156 про спостереження за
станом засобів сигналізації, що
встановлені на банкоматах, терміналах
самообслуговування (далі - Договір
№053/1156), предметом якого є
спостереження за станом та технічне
обслуговування сигналізації, що
встановлена на банкоматі, терміналі
самообслуговування, адреси місць
розташування яких визначені у
дислокації (додаток №1 до Договору). У
разі надходження на Пульт
централізованого спостереження (ПЦС)
сигналу про спрацювання сигналізації
банкомата, терміналу
самообслуговування відповідач
забезпечує реагування груп затримання
(ГЗ) для встановлення причин його
надходження в строки, а в разі
необхідності - припинення
правопорушення або злочину на об'єкті.

Згідно з п. 4.1.2 Договору №053/1156 у разі
надходження на ПЦС сигналу про
спрацювання сигналізації, або
інформації про непрацездатність
системи сигналізації, виявленої під
час її тестування, відповідач
зобов'язаний негайно направити наряд
ГЗ та забезпечити його прибуття на
об'єкт для встановлення причин його
спрацювання не пізніше терміну,
визначеного в Акті хронометражу часу
прибуття наряду ГЗ до банкомату,
терміналу самообслуговування. Згідно з
п. 35 додатку №5 до Договору №053/1156 наряд
ГЗ повинен прибути на об'єкт не пізніше
10 хвилин в період з 06:00 - 22:00 год, а в
період з 22:00 до 6:00 год. - не пізніше 9
хвилин.

Відповідно до п. 6.11 Договору №053/1156 за
невиконання взятих на себе зобов'язань
за цим договором у період знаходження
банкомату, терміналу
самообслуговування під спостереженням
ПЦС відповідач несе майнову
відповідальність перед позивачем за
завдані йому прямі дійсні збитки.

Пунктом 6.1.5 Договору №053/1156 визначено,
що у разі своєчасного реагування ГЗ
відповідач звільняється від майнової
відповідальності за спричинені збитки.

Під час перебування сторін у
правовідносинах, врегульованих
Договором №053/1156, 10.04.2014 о 03 год. 23 хвил. 57
сек. невідомі особи шляхом проникнення
в приміщення Врадіївського районного
відділу освіти (смт. Врадіївка, вул.
Маяковського, 104) розкрили сейфову
частину банкомату CAN17933, з якого викрали
грошові кошти у сумі 257850 грн. Сигнал
«Тривога» надійшов на ПЦС відповідача
о 03 год. 23 хвил. 57 сек.

Після отримання сигналу «Тривога», о 03
год. 24 хвил. 28 сек. черговий ПЦС передав
інформацію про спрацювання охоронної
сигналізації банкомату ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» до чергової частини
Врадіївського районного відділу УМВС
України в Миколаївській області, що
підтверджено випискою з архіватору
мови пульта та випискою з журналу
реєстрації спрацювань по даному
об'єкту.

Згідно з п. 7.8 Договору №053/1156 в редакції
від 08.04.2013 (Договір про внесення змін)
для виконання своїх зобов'язань за цим
договором відповідач має право
залучити третіх осіб, за яких він несе
відповідальність.

Відповідач має договірні відносини з
Врадіївським районним відділом УМВС
України в Миколаївській області (далі -
Врадіївський РВ УМВС, Договір №055/2182
від 01.11.2010), за умовами якого останній
зобов'язався негайно направити наряд
міліції з моменту отримання інформації
з ПЦС про спрацювання сигналізації,
провести обстеження об'єкта, на якому
спрацювала сигналізація, на предмет
пошкодження цілісності
інженерно-будівельних конструкції,
проникнення на об'єкт сторонніх осіб, а
у разі виявлення слідів проникнення на
об'єкт сторонніх осіб - самостійно
здійснити заходи щодо їх затримання.

Так, отримавши з ПЦС інформацію про
спрацювання сигналізації на об'єкті та
виконуючи зобов'язання за Договором
№055/2182, Врадівський РВ УМВС відправляє
на об'єкт слідчо-оперативну групу (СОГ)
у складі 3 осіб.

Вихід СОГ з приміщення Врадіївського
РВ УМВС зафіксований камерою
відеоспостереження о 03 год. 28 хвил. 55
сек.; її виїзд на об'єкт відбувся о 03 год.
30 хвил. 00 сек.; відеозапис цієї події був
досліджений у судовому засіданні
09.09.2014. З пояснень співробітників СОГ
вбачається, що вони прибули на об'єкт о
03 год. 31 хвил., подолавши відстань 0,8 км
за 1 хвилину.

Оскільки Договором №053/1156 не
встановлено, у який саме спосіб наряд
ГЗ (в даному випадку - СОГ) повинен
зафіксувати факт прибуття на об'єкт,
суд не може погодитися з твердженнями
позивача про те, що таке прибуття
відбулося саме о 03 год. 37 хвил. 16 сек. -
часу, зафіксованому на фото з камери
відеоспостереження банкомату, адже
СОГ, виконуючи умови Договору №055/2182,
спочатку здійснила зовнішнє
обстеження об'єкту, й, оскільки
парадний вхід до приміщення був
зачинений, а у фойє біля вхідних дверей
стояв охоронник та показував, що у
нього зв'язані руки, співробітники
зайшли до будівлі з бокового входу,
звільнили руки охоронника і лише після
цього почали обстеження банкомата на
предмет його пошкодження. Саме така
послідовність подій підтверджена
письмовими поясненнями співробітників
СОГ, матеріалами службового
розслідування, схемою під'їзних шляхів,
випискою з архіватора мови пульта.

Відтак, фото з камер
відеоспостереження банкомату із
зазначенням часу 03 год. 37 хвил. 16 сек.
свідчать лише про те, що саме у цей час
співробітник СОГ підійшов до банкомату
з його лицевого, непошкодженого боку,
але ніяк не про час прибуття до об'єкту.

Відтак, умови Договору №053/1156 в частині
прибуття на об'єкт не пізніше 9 хвилин
відповідач не порушив, тому немає
підстав для застосування до нього
положень п. 6.1.1 Договору №053/1156 у
вигляді майнової відповідальності за
завдані прямі збитки.

Як вже зазначалося, однією з підстав
звільнення відповідача від майнової
відповідальності є своєчасне
реагування ГЗ (п. 6.1.5 Договору).
Матеріали справи місять достатньо
доказів того, що на сигнал «Тривога»
відповідач відреагував вчасно (виписка
з архіватора мови пульта, відеозапис з
камер спостереження Врадіївського РВ
УМВС тощо).

В якості правового обґрунтування
позовних вимог позивач зазначає норми
Цивільного та Господарського кодексів
України, що стосуються неналежного
виконання господарських договірних
зобов'язань, зокрема ст.ст. 525, 526, 629 ЦК,
ст. ст. 193, 218, 224 ГК.

Однак, приймаючи рішення, суд не може
обмежуватися застосуванням лише тих
правових норм, які зазначає позивач.

Так відповідно до ст. 11 ЦК цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 16 ЦК кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст. 22 ЦК особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду встановлені
статтею 1166 ЦК, згідно з ч. ч. 1, 2 якої
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Для визначення юридичних підстав
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
завданої шкоди, суду необхідно
з'ясувати наявність всіх елементів
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки заподіювача
шкоди, наявність шкоди, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача та шкодою, вину
відповідача.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Обов'язок доведення факту
протиправності поведінки відповідача,
наявності та розміру завданої шкоди та
прямого причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та шкодою
покладено на позивача.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками
потерпілої сторони. Позивач мав
довести, що протиправна дія чи
бездіяльність відповідача є причиною,
а збитки, яких він зазнав - наслідком
такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції
дотримується Верховний Суд України при
здійсненні касаційного перегляду
судових рішень у справах про
відшкодування шкоди (постанова
Верховного Суду України від 20.06.2011 у
справі №2/121-30/118).

Вказані обставини підлягають
доведенню належними та допустимими
доказами у розумінні ст. ст. 33 та 34 ГПК.
При цьому, слід зазначити, що
доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

За такого, позивач повинен був довести
наявність шкоди і неправомірної
поведінки відповідача, безпосередній
причинний зв'язок між правопорушенням
та заподіянням шкоди.

Між тим, із змісту позовної заяви не
вбачається, що позивачем наводилися
доводи щодо наявності усіх елементів
складу цивільного правопорушення,
необхідних для застосування до
відповідача такої міри
відповідальності, як відшкодування
майнової шкоди.

З огляду на вищенаведене суд вважає
вимоги позивача безпідставними, тому в
позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК.

Повне рішення складено та
підписано 15 вересня 2014 року.

Суддя
Т.В.Гриньова-Новицька