ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа № 921/89/14-г/9

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Гнатюк Г.М.,

Кордюк Г.Т.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - Кадук М.О.

від відповідачів - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
вих.№08-02-328 від 10.07.2014 року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 16.06.2014 року
(підписане 01.07.2014 року), cуддя Гевко В.Л.

у справі № 921/89/14-г/9

за позовом Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, м. Тернопіль

до відповідача-1 Комунального закладу
Тернопільської обласної ради
"Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації", смт. Микулинці,
Теребовлянський район, Тернопільська
область

до відповідача-2 Кременецької районної
комунальної лікарні, м. Кременець,
Тернопільська область

до відповідача-3 Козівської
центральної районної комунальної
лікарні, смт. Козова, Тернопільська
область

до відповідача-4 Підволочиської
комунальної центральної районної
лікарні, смт. Підволочиськ,
Тернопільська область

до відповідача-5 Теребовлянської
центральної комунальної районної
лікарні, м. Теребовля, Тернопільська
область

до відповідача-6 Копичинецької
комунальної районної лікарні, м.
Копиченці, Гусятинський район,
Тернопільська область.

про стягнення шкоди в сумі 850,24 грн.

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 16.06.2014 року
по справі № 921/89/14-г/9 у задоволенні
позову Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до відповідачів:
Комунального закладу Тернопільської
обласної ради "Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації", Кременецької районної
комунальної лікарні, Козівської
центральної районної комунальної
лікарні, Підволочиської комунальної
центральної районної лікарні,
Теребовлянської центральної
комунальної районної лікарні та
Копичинецької комунальної районної
лікарні про стягнення 850,24 грн. - шкоди
відмовлено.

Суд у рішенні, посилаючись на положення
ст.ст.19, 27, 28, 50 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
враховуючи, що лікувальна установа, яка
видає листки непрацездатності, не є
суб'єктом правовідносин по виплаті
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності у
порядку надання допомоги по тимчасовій
непрацездатності, а грошові кошти,
виплачені позивачем в якості допомоги,
не є його власними коштами, а такі
сплачувались до Фонду застрахованими
особами в якості страхових внесків, а
також з огляду на те, що дії
відповідача-1 щодо оформлення листків
непрацездатності з певними
порушеннями в даному випадку не можуть
розцінюватись як підстава виникнення
між сторонами деліктних зобов'язань,
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Тернопільської області від 16.06.2014 року
по справі №921/89/14-г/9 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволити. Зокрема, скаржник зазначає,
що висновок місцевого господарського
суду щодо статусу коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, є
помилковим, оскільки, джерелами
формування коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, окрім страхових
внесків страхувальників-роботодавців
і застрахованих осіб, відповідно до
ст.19 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», є також і інші
джерела, серед яких і прибуток,
одержаний від тимчасово вільних коштів
Фонду, в тому числі резерву страхових
коштів Фонду на депозитному рахунку.
Крім того, вказував, що органи Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності з 01.01.2011 року не є
отримувачами страхових внесків, а
одержують частину єдиного внеску,
отримувачами якого є органи Пенсійного
фонду України, в порядку, передбаченому
ЗУ «Про єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Поряд з цим,
апелянт вважає помилковим висновок
місцевого суду про відсутність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, оскільки, саме
лікарями Комунального закладу
Тернопільської обласної ради
"Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації" допущено необґрунтоване
продовження листків непрацездатності
без зазначення в медичних картках
хворих та щоденниках ознак тимчасової
непрацездатності, як підстави для
продовження даних листків, а вина
лікарів у даному правопорушенні
становить службову недбалість.

03 вересня від Копичинецької
комунальної районної лікарні
(відповідача-6) на адресу суду надійшов
лист (вих.№259 від 22.08.2014 року), в якому
остання повідомила, що ОСОБА_2 з 01.03.2013
року по 21.03.2013 року знаходився на
лікуванні у Микулинецькій обласній
фізіотерапевтичній лікарні
реабілітації та водночас, як виявлено,
госпіталізація хворого відбулась
01.03.2013 року, проте, первинний огляд
лікуючого лікаря здійснено лише 04.03.2014
року, тобто, відмітки протягом трьох
днів з 01.03.2013 року по 03.03.2013 року -
відсутні, відтак, листок
непрацездатності виданий і на
зазначений термін без проведення
особистого огляду хворого лікуючим
лікарем, що доводить вину останнього. В
підтвердження наведеного, як
вбачається з тексту листа, відповідач-6
долучив виписку з медичної карти
стаціонарного хворого (історія хвороби
500/82) ОСОБА_2 та копію медичної карти
амбулаторного хворого вказаної особи,
однак, під час розкриття конверта не
виявлено вказаних документів, про що
судом складено відповідний акт (№47 від
03.09.2014 року). Поряд з цим, слід зазначити,
що вказані документи подавались
відповідачем-6 під час розгляду справи
в суді першої інстанції та такі
долучені до матеріалів даної справи.

12 вересня 2014 року від Теребовлянської
центральної комунальної районної
лікарні (відповідача-5) надійшов лист
(вих.№470 від 08.09.2014 року), в якому остання
повідомила наступне: 26.01.2012 року
лікуючим лікарем неврологічного
відділення Теребовлянської ЦКРЛ
Мінчук О.В. направлено стаціонарного
хворого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (медична
карта стаціонарного хворого №60/370) на
лікарсько-консультаційну комісію
Теребовлянської ЦКРЛ із
рекомендаціями щодо подальшого
лікування пацієнта в умовах
фізіотерапевтичної лікарні
реабілітації. Рішенням ЛКК
Теребовлянської ЦКРЛ №257 від 26.01.2012
року, яке внесено в медичну карту
стаціонарного хворого №60/370 та Журнал
запису висновків ЛКК (ф. 35/о), вказаному
пацієнту видано направлення №285 на
лікування в Комунальний заклад
Тернопільської обласної ради
«Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації». Лікуючим лікарем
неврологічного відділення
Теребовлянської ЦКРЛ Мінчук О.В.,
керуючись наказом МОЗ України №455 від
13.11.2001 року «Про затвердження
Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян» пацієнту
видано листок непрацездатності №756107
за період стаціонарного лікування в
неврологічному відділенні
Теребовлянської ЦКРЛ з 20.01.2012 року по
26.01.2012 року із позначкою «продовжує
хворіти - лікування в Микулинецькій
ФТЛР». Рішенням ЛКК Теребовлянської
ЦКРЛ №257 від 26.01.2012 року пацієнту видано
відкритий листок непрацездатності
№756109 з 27.01.2012 року, відповідно, подальша
експертиза тимчасової
непрацездатності пацієнта
здійснюється лікуючим лікарем
Комунального закладу Тернопільської
обласної ради «Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації». В підтвердження
наведеного, відповідачем-5 до листа
долучено копію витягів з Журналу
запису висновків ЛКК (ф.35/о).

Представник позивача (скаржника) в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримав в повному обсязі,
просив скасувати рішення
господарського суду Тернопільської
області від 16.06.2014 року по справі
№921/89/14-г/9 та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили, хоча належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового засідання (арк. справи 207
зворот).

Оскільки, явка відповідачів не
визнавалась обов'язковою, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу за їхньої відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача (скаржника), розглянувши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, з 19 по 21 березня 2013 року, згідно
з розпорядженням виконавчої дирекції
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності №33/26
від 14.03.2013 року, проведено перевірку
дотримання порядку видачі та
продовження документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян
та дотримання режиму лікування в
Комунальному закладі Тернопільської
обласної ради "Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації" за 2012-2013 роки, про що
складено відповідний акт (б/н від 21.13.2013
року).

Перевіркою встановлено, що в порушення
п.1.7 Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України №455 від 13.11.2001
року, лікарями Комунального закладу
Тернопільської обласної ради
"Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації" при продовженні листків
непрацездатності хворих не було
здійснено належним чином відповідних
записів у медичних картах про
особистий огляд хворих лікуючим
лікарем з обґрунтуванням ознак
тимчасової непрацездатності у певні
дні, що призвело до зайвої виплати
допомоги по тимчасовій
непрацездатності у розмірі 850,24 грн.,
зокрема, працівнику ТОВ "Теплокомплект"
ОСОБА_2 - 61,55 грн. по листку
непрацездатності №200441 за період з
01.03.2013 року по 03.03.2013 року, працівниці
Кременецької районної комунальної
лікарні ОСОБА_5 - 50,32 грн. по листку
непрацездатності №778516 за 07.04.2012 року,
працівнику Козівської центральної
районної комунальної лікарні ОСОБА_6 -
76,14 грн. по листку непрацездатності
№754383 за 10.12.2012 року, працівнику
Теребовлянського вищого училища
культури ОСОБА_4 - 173,64 грн. по листку
непрацездатності №756109 за 11.02.2012 року,
працівниці відділу освіти в
Кременецькому районі ОСОБА_7 - 114,70 грн.
по листку непрацездатності №811987 за
20.10.2012 року та працівниці бюро
технічної інвентаризації
Підволочиського району ОСОБА_8 - 373,89
грн. по листку непрацездатності №858360
за 20.03.2012 року.

За результатами проведеної перевірки,
позивач звернувся до відповідача-1 з
претензією (за вих.№06-02-348 від 20.06.2013
року), в якій вимагав сплатити
заподіяну шкоду Фонду у розмірі 850,24
грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем-1
вимог претензії, Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності звернулось до суду з
позовом про стягнення з Комунального
закладу Тернопільської обласної ради
"Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації" 850,24 грн. - шкоди.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини (п.2
постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27.03.1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»).

Отже, для відшкодування шкоди за
правилами ст.1166 ЦК необхідно довести
такі факти: а) неправомірність
поведінки особи. Неправомірною можна
вважати будь-яку поведінку, внаслідок
якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди
не був уповноважений на такі дії; б)
наявність шкоди. Під шкодою слід
розуміти втрату або пошкодження майна
потерпілого та (або) позбавлення його
особистого нематеріального права
(життя, здоров'я тощо); в) причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
шкодою є обов'язковою умовою
відповідальності та виражається в
тому, що шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди; г) вина завдавача
шкоди, за виключенням випадків, коли в
силу прямої вказівки закону обов'язок
відшкодування завданої шкоди
покладається на відповідальну особу
незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

На думку позивача, вина Комунального
закладу Тернопільської обласної ради
"Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації" полягає у порушенні
лікарями даного закладу п.1.7 Інструкції
про порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я №455 від 13.11.2001 року при
продовженні ними листків
непрацездатності.

Пунктом 1.7 наведеної вище Інструкції
встановлено, що видача та продовження
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність, здійснюються тільки
після особистого огляду хворого
лікуючим лікарем (фельдшером), про що
робиться відповідний запис у медичній
карті амбулаторного чи стаціонарного
хворого з обґрунтуванням тимчасової
непрацездатності.

Крім цього, згідно п.5.1.5 Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України №189 від 09.04.2008 року, лікуючий
лікар при чергових оглядах хворого в
медичній карті амбулаторного
(стаціонарного) хворого відображає
динаміку захворювання, обґрунтовує
корекцію лікування та призначення
додаткових обстежень з урахуванням
стандартів медичних технологій
лікувально-діагностичного процесу та
протоколів надання медичної допомоги
за спеціальностями, визначає термін
тимчасової непрацездатності та його
продовження із зазначенням номера
документа, що засвідчує тимчасову
непрацездатність, дати, з якої до якої
він продовжується, та дати наступного
огляду. При відновленні працездатності
лікуючий лікар вносить дані клінічного
огляду пацієнта, що є підставою для
закриття документа, що засвідчує
тимчасову непрацездатність, із
зазначенням його номера та дати, з якої
пацієнт має стати до роботи. У разі
виписки хворого зі стаціонару при
відновленні працездатності лікуючий
лікар у виписці з медичної карти
стаціонарного хворого (ф. 027/о)
обов'язково зазначає дату висновку ЛКК
(за наявності), лікувальні та трудові
рекомендації, дату закриття листка
непрацездатності, дату, з якої
необхідно стати до роботи, номери
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян. Якщо хворий
продовжує хворіти, лікуючий лікар у
виписці зазначає дату явки на прийом до
лікаря поліклініки, обґрунтовує
продовження листка непрацездатності
та направлення на амбулаторне
лікування після виписки хворого зі
стаціонару.

Відповідно до п.8.3 Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України №455 від 13.11.2001
року, за порушення порядку видачі та
заповнення документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
відповідальність несуть лікарі згідно
з законодавством України.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що відповідно до п.5.1.5
Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності затвердженого
наказом МОЗ України №189 від 09.04.2008 року,
подальша експертиза тимчасової
непрацездатності пацієнтів повинна
була здійснюватися лікуючим лікарем
Комунального закладу Тернопільської
обласної ради «Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації», відтак, в даному випадку
мав місце факт порушення лікарями
наведеного закладу п.1.7 Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженої Наказом Міністерства
охорони здоров'я України 13.11.2001 року
№455 при продовженні листків
непрацездатності у наведених
позивачем випадках.

Однак, крім цього, слід зазначити, що
згідно ст.1 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням"
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел.

Так, відповідно до ст.19 наведеного
Закону, джерелами формування коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, є: 1)
страхові внески
страхувальників-роботодавців і
застрахованих осіб, що сплачуються на
умовах і в порядку, передбачених
законом; 2) суми не прийнятих до
зарахування витрат страхувальника за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
пені, штрафів та інших фінансових
санкцій, застосованих до
страхувальників та посадових осіб
відповідно до цього Закону та інших
актів законодавства; 3) благодійні
внески підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб; 4)
асигнування із Державного бюджету
України; 5) прибуток, одержаний від
тимчасово вільних коштів Фонду, в тому
числі резерву страхових коштів Фонду,
на депозитному рахунку; 6) часткова
сплата за путівки на
санаторно-курортне лікування; 7) інші
надходження відповідно до
законодавства. Кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, не
включаються до Державного бюджету
України, не підлягають вилученню та
використовуються тільки за цільовим
призначенням. У разі їх невикористання
в поточному році вони переходять на
наступний фінансовий рік.

Згідно ч.2 ст.27 наведеного вище Закону
надавати та оплачувати застрахованим
особам у разі настання страхового
випадку відповідний вид матеріального
забезпечення та соціальних послуг
відповідно до цього Закону
зобов'язаний страхувальник.

Підставою для призначення допомоги по
тимчасовій непрацездатності по
вагітності та пологах є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності, а в разі роботи за
сумісництвом - копія листка
непрацездатності, засвідчена підписом
керівника і печаткою за основним
місцем роботи. Порядок і умови видачі,
продовження та обліку листків
непрацездатності, здійснення контролю
за правильністю їх видачі
встановлюються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
здоров'я за погодженням з Фондом (ч.1
ст.51 наведеного Закону).

Відтак, в даному випадку, господарський
суд дійшов вірного висновку, що
Комунальний заклад Тернопільської
обласної ради "Микулинецька обласна
фізіотерапевтична лікарня
реабілітації" не є суб'єктом
правовідносин по виплаті коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності у порядку
надання допомоги по тимчасовій
непрацездатності, а оплата
матеріального забезпечення по
тимчасовій втраті працездатності,
здійснена позивачем за листками
непрацездатності, не свідчить про
завдання останньому шкоди, так як,
грошові кошти, виплачені позивачем в
якості допомоги, не є його власними
грошовими коштами, а є коштами, що
сплачувалися до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, зокрема, і
застрахованими особами в якості
страхових внесків.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність повного
складу елементів цивільного
правопорушення, відтак, і відсутність
підстав для задоволення позовної
вимоги про стягнення на підставі ст.1166
ЦК України 850,24 грн. - шкоди

Статтею 32 ГПК України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких, господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна з сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень
(ст.33 ГПК України). Позивачем такі
обставини не доведено.

З огляду на це, судова колегія вважає,
що при прийнятті оскаржуваного
рішення, місцевий господарський суд
повно і всебічно перевірив всі
обставини справи, дав належну правову
оцінку зібраним у справі доказам та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника
про скасування рішення місцевого
господарського суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Слід зазначити, що скаржник звільнений
від сплати судового збору на підставі
п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий
збір», відтак, у зв'язку з залишенням
оскаржуваного рішення без змін, а
апеляційної скарги - без задоволення,
судовий збір за розгляд останньої не
стягується.

Керуючись ст.ст. 101, 102, 103, 105 ГПК України,

постановив:

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 16.06.2014 року
по справі №921/89/14-г/9 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи №921/89/14-г/9 повернути в
місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 22.09.2014 року

Головуючий-суддя
Якімець Г.Г.

Судді
Гнатюк Г.М.

Кордюк Г.Т.