КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р. Справа№ 910/4550/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Київський річковий порт» на рішення
Господарського суду міста Києва від
19.05.2014р. у справі № 910/4550/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Київський річковий порт»

до 1. Державного підприємства
«Адміністрація річкових портів»

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Столична

судноплавна компанія»

про зобов'язання утриматися
від виконання договору

Представники сторін:

від позивача (скаржник): не з'явились;

від відповідача-1: Сербулов О.В.
(довіреність № 01/05-19ОД від 29.10.2013р.);

від відповідача-2: Гутник В.В. голова
ліквідаційної комісії;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.05.2014р. відмовлено
Публічному акціонерному товариству
«Київський річковий порт» у
задоволенні позову, в якому позивач
просив зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю «Столична
судноплавна компанія» та Державне
підприємство «Адміністрація річкових
портів» утриматись від виконання
договору про надання послуг № 73/НП/01-09
від 19.09.2007 року, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Столична
судноплавна компанія» та Державним
підприємством «Адміністрація річкових
портів», в частині надання
спеціалізованих послуг по
обслуговуванню плавзасобів Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Столична судноплавна компанія» біля
пасажирської набережної (причали №7-14),
розташованих за адресою: м. Київ, вул.
Набережно-Хрещатицька.

Ухвалою суду від 31.07.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Київський річковий порт», в якій
скаржник просить винести постанову,
якою рішення Господарського суду міста
Києва по справі № 910/4550/14 від 19.05.2014р.
скасувати; винести нове рішення, яким
позовні вимоги ПАТ «Київпорт»
задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги грунтуються
на тому, що рішення суду є незаконним,
винесене без належного врахування
дійсних обставин справи та з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно викладеного в апеляційній
скарзі, виконання умов договору №
73/НП/01-09 від 19.09.2007р. укладеного між ТОВ
«Столична судноплавна компанія» та ДП
«Адміністрація річкових портів», а
саме: використання причалу № 7,
відповідач-1 та відповідач-2
перешкоджають позивачу здійснювати
свою господарську діяльність та
належним чином користуватися майном,
щодо якого встановлено сервітут.

За твердженнями скаржника, при
винесенні рішення судом не враховано
наявність сервітуту встановленого
рішенням Господарського суду міста
Києва № 6/451 від 10.03.2009р., і неврахування
цього факту призвело до помилкового
висновку щодо відсутності порушення
прав та інтересів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу
отриманому від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Столична
судноплавна компанія» (зареєстрований
за вхідним суду 09-11/13603 від 17.09.2014р.)
зазначалось про вірну оцінку обставин
справи та винесення законного рішення
у відповідності з вимогами норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання не з'явились
представники позивача - Публічного
акціонерного товариства «Київський
річковий порт», однак враховуючи, що
явка в судове засідання є правом
сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін, справа може
розглядатись без їх участі, оскільки
таке нез'явлення не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі викладені
підстави з яких, за твердженням
скаржника підлягає скасуванню
прийняте судом першої інстанції
рішення у справі, такі суду є
зрозумілими, не потребують додаткового
роз'яснення представником.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування оскаржуваного рішення
виходячи з наступного.

Предметом спору, що розглянутий судом в
межах справи є вимоги позивача з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог за вих. № 01-29-245 від
11.04.2014р. у якій позивач просив суд
зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Столична
судноплавна компанія» та Державне
підприємство «Адміністрація річкових
портів» утриматись від виконання
договору про надання послуг № 73/НП/01-09
від 19.09.2007р. укладеного між Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Столична судноплавна компанія» та
Державним підприємством
«Адміністрація річкових портів», в
частині надання Державним
підприємством «Адміністрація річкових
портів» спеціалізованих послуг по
обслуговуванню плавзасобів Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Столична судноплавна компанія» біля
пасажирської набережної (причали №7-14)
розташованих за адресою: м. Київ, вул.
Набережно-Хрещатицька.

Відповідно до предмету укладеного між
відповідачами 19.09.2007р. договору про
надання послуг №73/НП/01-09, виконавець
(відповідач-1) надає замовнику
(відповідачу-2) спеціалізовані послуги
по обслуговуванню на платній основі
наступних плавзасобів: самохідні судна
- «Срібний Бриз», «Ріверест-1»,
«Ріверест-2», «Ріверест-3», «Ріверест-4»,
«Ріверест-5»; несамохідні судна -
плавкафе «Ріверест», КПЛ 31, ПП-543, які
належать замовнику, біля пасажирської
набережної інв. № 1587 (причал №7),
розташованої за адресою: м. Київ,
Набережно-Хрещатицька, який є
державною власністю та перебуває на
балансі виконавця.

Договір укладено строком на 15
(п'ятнадцять) років, а саме: з 19 вересня
2007 року по 19 вересня 2022 року (п. 2.1
Договору).

В силу укладення між сторонами
договору, відповідно до п.1 ст. 174
Господарського кодексу України
виникли господарські зобов'язання
визначені договором про надання
послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Договір є двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору (ч. 3 ст. 626 ЦК України).

Договір укладений відповідачами є
двостороннім правочином, за яким права
та обов'язки виникають для сторін за
ним, а в силу положень ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Укладення договору про надання послуг
між відповідачами узгоджується з
приписами ст. 627 ЦК України, його умови є
обов'язковими тільки для його сторін, у
зв'язку з чим апеляційний
господарський суд знаходить вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що рішення суду про зобов'язання
утриматися від виконання умов договору
може бути спрямовано на відновлення
прав і охоронюваних інтересів сторін
договору і не має наслідком
відновлення прав третіх осіб.

Розпорядження своїм правом на захист є
диспозитивною нормою цивільного
законодавства, яке полягає у наданні
особі, яка вважає свої права
порушеними, невизнаними або
оспорюваними, можливості застосувати
способи захисту, визначені законом або
договором.

За змістом ч. 2 ст. 19 ЦК України способи
самозахисту мають відповідати змісту
права, що порушене, характеру дій, якими
воно порушене, а також наслідкам, що
спричинені цим порушенням.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача, а
підставою - посилання на належне йому
право, юридичні факти, що призвели до
порушення цього права, та правове
обґрунтування необхідності його
захисту.

Виникнення з договору укладеного між
відповідачами відповідних прав та
обов'язків для його сторін не свідчить
про порушення прав позивача, який не є
його стороною, а утримання від
виконання такого договору не тягне за
собою відновлення прав позивача на
користування майном, що є підставою
позову.

Посилання скаржника на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права при розгляді справи № 910/4550/14
через відмову у задоволенні клопотання
позивача від 11.04.2014р. про витребування
договору з додатками та додатковими
угодами до нього не знаходить свого
підтвердження, оскільки в матеріалах
справи наявні зазначені документи.

Згідно положень ст. 93 ГПК України, строк
на подання апеляційної скарги
встановлений законом - обчислюється з
дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу, у
зв'язку з чим зазначенням в судовому
рішенні дати підписання (20.06.2014р.) судом
було забезпечено можливість
реалізації прав сторін на його
апеляційне оскарження згідно
визначених процесуальних строків, що
відповідно не призвело до порушення
права позивача на оскарження рішення
суду у справі в апеляційному порядку.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
Публічного акціонерного товариства
«Київський річковий порт» та
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 19.05.2014р. відсутні.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київський
річковий порт» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 19.05.2014р. у справі №
910/4550/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/4550/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала