ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"09" вересня 2014 р.
Справа № 911/3002/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Пролетарій», м. Київ,

до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю «С-Терра»,
м. Бровари,

про стягнення 138 338,09 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Чернецов О.О.,
уповноважений, довіреність від 12.03.2014р.
№12/03/14-01;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Пролетарій», м. Київ, звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом від 17.07.2014р. №17/07/14-3 до
відповідача - товариства з обмеженою
відповідальністю «С-Терра», м. Бровари,
в якому просить суд стягнути з
відповідача 138 338,09 грн. заборгованості
за договором поставки від 01.08.2012р. №42, з
яких: 121 418,80 грн. основного боргу, 3%
річних в сумі 1 926,02 грн., збитки, завдані
інфляційними процесами, в сумі 14 994,08
грн., та покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору поставки від
01.08.2012р. №42 позивач поставив, а
відповідач прийняв товар згідно
видаткових накладних, проте, в
порушення умов договору поставки від
01.08.2012р. №42, відповідач за отриманий
товар в повному обсязі не розрахувався,
в результаті чого за відповідачем
рахується заборгованість в розмірі 121
418,80 грн. Крім того, позивач стверджує,
що у зв'язку із простроченням грошового
зобов'язання, з відповідача належить до
стягнення 3% річних в сумі 1 926,02 грн. та
збитки, завдані інфляційними
процесами, в сумі 14 994,08 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.07.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №911/3002/14 та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 05.08.2014р.

В судовому засіданні 05.08.2014р. були
присутні представники позивача, які
вимоги ухвали суду від 21.07.2014р. не
виконали. Відповідач свого
представника у судове засідання
05.08.2014р. не направив, вимоги ухвали суду
від 21.07.2014р. належним чином не виконав,
витребувані судом документи не подав
та про причини нез'явлення суд належним
чином не повідомив. Ухвалою
господарського суду від 05.08.2014р.
розгляд справи відкладено на 09.09.2014р.

В судове засідання 09.09.2014р. з'явився
повноважний представник позивача, який
виконав вимоги суду, викладені в
ухвалах від 21.07.2014р. та від 05.08.2014р., та
подав витребувані судом документи.

Відповідач в судове засідання 09.09.2014р.
не з'явився, вимоги ухвал суду від
21.07.2014р. та від 05.08.2014р. не виконав та
витребувані судом документи не подав.
Суд, у відповідності до вимог ст. 64 ГПК
України, направляв відповідачу на
належну адресу, вказану у позовній
заяві, яка відповідає даним Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, копії
ухвал господарського суду від 21.07.2014р.
та від 05.08.2014р. рекомендованим листом з
повідомленням. Вказані поштові
відправлення повернуті підприємством
зв'язку з посиланням на закінчення
строку зберігання.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Пролетарій», м. Київ (далі по
тексту - ТОВ «Торговий дім
«Пролетарій»), до відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «С-Терра», м. Бровари
(далі по тексту - ТОВ «С-Терра»),
вислухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно вивчивши
наявні у матеріалах справи докази,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема, з
правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ГК
України) й сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

Підставою виникнення взаємних прав та
обов'язків сторін у справі є укладений
01.08.2012р. між ТОВ «Торговий дім
«Пролетарій» (постачальник) та ТОВ
«С-Терра» (покупець) Договір поставки
№42 (далі - Договір), згідно якого в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, постачальник поставляє та
передає у власність покупцеві, а
покупець оплачує та приймає продукцію.
Відповідно до умов Договору:

- ціна Договору становить 2 500 000,00 грн.,
крім того ПДВ (20%) 500 000,00 грн., що загалом
становить 3 000 000,00 (три мільйони) грн. і
має бути сплачена в українських
гривнях відповідно до умов Договору
(пункт 2.1. Договору);

- ціна на продукцію, асортимент та
кількість продукції фіксуються
сторонами у рахунках та видаткових
накладних, що прирівнюється до
специфікацій. Ціни на продукцію не
включають вартість дерев'яних пірамід,
які оплачуються окремо (пункт 2.3.
Договору);

- загальні умови оплати - попередня
оплата покупцем певної партії
замовленої продукції з врахуванням
вартості тари, якщо відвантаження
відбудеться на дерев'яних пірамідах. За
погодженням із постачальником
покупець може зробити передоплату без
прив'язки до певної партії продукції,
але не менше, ніж сума вартості
найближчого замовлення (пункт 2.5.
Договору);

- у разі відвантаження без попередньої
оплати покупець має повністю оплатити
відвантажену продукцію та дерев'яні
піраміди протягом п'яти календарних
днів з моменту відвантаження (пункт 2.6.
Договору);

- передача продукції від постачальника
покупцю здійснюється за
видатково-прибутковою накладною, в
якій сторони зазначають найменування
продукції, що постачається, кількість в
одиницях вимірювання, узгоджену ціну
та загальну вартість продукції, що
постачається. На загальну вартість
нараховується ПДВ за ставкою,
встановленою чинним законодавством.
Дата, вказана покупцем у
видатково-прибутковій накладній про
прийняття продукції, є датою поставки
продукції постачальником. Також
покупець (його представник)
зобов'язаний надати довіреність на
отримання матеріальних цінностей,
оформлену у встановленому порядку
(пункт 5.2. Договору);

- строк дії договору з моменту
підписання до 31.12.2012р. (пункт 9.1.
Договору).

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи документів, за період серпень
2012р. - квітень 2013р. позивачем
поставлено, а відповідачем отримано
товар на загальну суму 661 379,25 грн., про
що свідчать копії підписаних
повноважними представниками та
засвідчених печатками обох сторін
видаткових накладних та відповідних
ним довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, а саме:

від 03.08.2012р. №573 на суму 34 643,70 грн.,

від 03.08.2012р. №636 на суму 34 643,70 грн.,

від 16.08.2012р. №646 на суму 88 508,16 грн.,

від 05.09.2012р. №743 на суму 78 372,93 грн.,

від 17.09.2012р. №789 на суму 88 545,60 грн.,

від 28.09.2012р. №867 на суму 89 425,44 грн.,

від 29.01.2013р. №53 на суму 80 856,36 грн.,

від 07.02.2013р. №79 на суму 87 071,40 грн.,

від 29.04.2013р. №183 на суму 79 311,96 грн.
(належним чином засвідчені копії
видаткових накладних та довіреностей
наявні в матеріалах справи, а оригінали
надані позивачем для огляду в судовому
засіданні). Про належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором свідчить також відсутність з
боку відповідача претензій та
повідомлень про порушення позивачем
умов Договору щодо поставки товару.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно повинно бути
виконано у цей строк. Пунктом 2.5.
Договору сторонами встановлено, що
покупцем здійснюється попередня
оплата певної партії замовленої
продукції з врахуванням вартості тари,
якщо відвантаження відбудеться на
дерев'яних пірамідах. За погодженням із
постачальником покупець може зробити
передоплату без прив'язки до певної
партії продукції, але не менше, ніж сума
вартості найближчого замовлення.

Пунктом 2.6. Договору сторони визначили,
що у разі відвантаження без
попередньої оплати покупець має
повністю оплатити відвантажену
продукцію та дерев'яні піраміди
протягом п'яти календарних днів з
моменту відвантаження. За таких
обставин, строк оплати товару за
спірними видатковими накладними є
таким, чо настав.

Так, як встановлено судом, за період дії
Договором відповідачем були
перераховані на розрахунковий рахунок
позивача грошові кошти на загальну
суму 352 164,85 грн., а саме було
перераховано платіжними дорученнями:

від 14.09.2012р. №297 суму 48 372,93 грн.,

від 25.09.2012р. №330 суму 20 000,00 грн.,

від 27.09.2012р. №334 суму 68 545,60 грн.,

від 28.09.2012р. №340 суму 65 000,00 грн.,

від 31.10.2012р. №400 суму 24 425,44 грн.,

від 05.02.2013р. №656 суму 15 000,00 грн.,

від 06.02.2013р. №569 суму 16 000,00 грн.,

від 28.02.2013р. №592 суму 20 000,00 грн.,

від 08.04.2013р. №635 суму 20 000,00 грн.,

від 26.04.2013р. №676 суму 15 000,00 грн.,

від 19.07.2013р. №809 суму 2 320,88 грн.,

від 26.07.2013р. №820 суму 2 500,00 грн.,

від 09.08.2013р. №845 суму 5 000,00 грн.,

від 30.10.2013р. №7 суму 30 000,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Згідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З огляду на викладене, за поданими
документами суд достовірно встановив,
що товар було поставлено позивачем та
прийнято відповідачем і строк оплати
переданого товару є таким, що настав.
За таких обставин за поданими суду
первинними документами позивачем
документально доведено існування
заборгованості відповідача перед
позивачем в сумі 661 379,25 грн. - 352 164,85 грн. =
309 214,40 грн.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Відповідно
до ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Суд ухвалами від 21.07.2014р. та від 05.08.2014р.
зобов'язував відповідача подати суду
документи, що підтверджують сплату
грошових коштів за видатковими
накладними згідно Договору. Відповідач
відзив на позов суду не подав, доказів
належного виконання своїх зобов'язань
за Договором та сплати коштів за
поставлений товар в розмірі більшому,
ніж довів суду позивач, не представив,
доказів пред'явлення позивачу
претензій та зауважень щодо кількості
та якості товару або доказів
повернення поставленого товару згідно
спірних видаткових накладних суду не
надав, відповідно доводи позивача не
спростував.

Суд звертає увагу на те, що позивачем
заявлено до стягнення суму основного
боргу в сумі 121 418,80 грн., а не 309 214,40 грн.
Суд, приймаючи рішення, не може
виходити за межі позовних вимог, за
таких обставин вимога позивача про
стягнення з відповідача суми основного
боргу підлягає задоволенню повністю в
сумі 121 418,80 грн.

Крім того, у зв'язку із простроченням
відповідачем грошового зобов'язання,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 1 926,02 грн. та
збитки, завдані інфляційними
процесами, в сумі 14 994,08 грн.,
розраховані за період з 30.10.2013р. по
12.07.2014р.

Відповідно до положень частини 2 ст. 625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та трьох
процентів річних не є штрафними
санкціями, а є способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(виплати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.
Зазначену позицію також підтримує і
Верховний Суд України (постанова
Верховного Суду України від 23.01.2012р. у
справі №37/64).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» з
огляду на вимоги частини першої статті
47 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

За таких обставин, враховуючи:

- наявність у відповідача
простроченого боргового зобов'язання
перед позивачем;

- строк та порядок оплати товару,
встановлені Договором;

спосіб захисту майнового права
передбачений статтею 625 ЦК України, суд
здійснив власний розрахунок 3% річних
та інфляційних втрат, не виходячи за
межі строку, заявленого позивачем в
позові - з 30.10.2013р. по 12.07.2014р., та
встановив, що за заявлений період з
відповідача на користь позивача
належить до стягнення 3% річних в сумі 4
772,25 грн. та збитки, завдані
інфляційними процесами, в розмірі 29 511,02
грн.

Позивачем заявлено до стягнення 3%
річних в розмірі 1 926,02 грн. та збитки,
завдані інфляційними процесами, в
розмірі 14 994,08 грн. Заява про збільшення
розміру позовних вимог в порядку ст. 22
ГПК України позивачем не подавалась,
суд, приймаючи рішення, не може
виходити за межі позовних вимог, за
таких обставин позов підлягає
задоволенню повністю в заявленій сумі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши наявні у справі докази,
перевіривши на відповідність закону та
дійсним обставинам справи розрахунки
позивача, суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими, законними та такими, що
підлягають задоволенню. Суд приймає
рішення про стягнення з відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «С-Терра» на користь
позивача - товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Пролетарій» 138 338,09 грн. заборгованості
за Договором поставки від 01.08.2012р. №42, з
яких: 121 418,80 грн. основного боргу, 3%
річних в розмірі 1 926,02 грн. та збитки,
завдані інфляційними процентами, в
розмірі 14 994,08 грн.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2
частини 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» подана ТОВ «Торговий дім
«Пролетарій» позовна заява мала бути
оплачена судовим збором в розмірі 2766,77
грн. (2% від ціни позову). Як вбачається з
доданого до позовної заяви платіжного
доручення від 14.07.2014р. № 1404, позивач
сплатив судовий збір в сумі 3034,06 грн.,
тобто в розмірі, більшому, ніж
передбачено законом. Відповідно до
пункту 1 частини першої ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом. За таких обставин
зайве сплачений судовий збір в розмірі
267,29 грн. підлягає поверненню позивачу з
державного бюджету, шляхом винесення
відповідної ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
частиною 1 ст. 11, ст. 16, частиною 1 ст. 509,
ст. ст. 525, 526, частиною 1 ст. 530, частиною 1
ст. 546, ст. 610, частиною 2 ст. 614, ст. ст. 625,
627, 712 Цивільного кодексу України, ст. 179
Господарського кодексу України, ст. ст.
33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Пролетарій» до товариства з обмеженою
відповідальністю «С-Терра»
задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «С-Терра»
(07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Металургів, буд. 32, )

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Пролетарій» (01004, м. Київ, вул.
Шовковична, буд. 42-44, )

121 418,80 грн. (сто двадцять одну тисячу
чотириста вісімнадцять гривень
вісімдесят копійок) основного боргу,

1 926,02 грн. (одну тисячу дев'ятсот
двадцять шість гривень дві копійки) 3%
річних,

14 994,08 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот
дев'яносто чотири гривні вісім копійок)
збитків, завданих інфляційними
процентами;

2766,77 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят
шість гривень сімдесят сім копійок)
судового збору

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 19.09.2014р.