м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного підприємства
"Редакція газети "Голос України"
до Приватного акціонерного товариства
про розірвання договору та стягнення 6
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Рубан М.В.
від відповідача: Фурсік Н.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Державне підприємство "Редакція газети
"Голос України" (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
(далі-відповідач) про стягнення суми
основного боргу, пені, 3% річних,
інфляційних втрат, що становить 6 351,89
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх грошових зобов'язань щодо оплати
переданих товарів згідно договору
№326-12/3р від 24.12.2013 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 14.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
ними вимог суду.
У судовому засіданні 18.08.2014 р.
представник відповідача надав відзив
на позов, в якому зазначив, що згідно
протоколу узгодження між сторонами
р., позивач недопоставив відповідачу
видань на суму 117,04 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 р. суд продовжив строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів.
У судовому засіданні 04.09.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 11.09.2014 р.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.09.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 р. між Державним підприємство
«Редакція газети «Голос України» та
Приватним підприємством «Бліц-Інформ»
укладено договір №326-12/3р, умовами якого
передбачено, що позивач зобов'язується
в порядку та на умовах, визначених у
даному договорі, передати у власність
відповідача видання, а відповідач
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у даному договорі, прийняти
та оплатити ці видання.

Необхідна кількість видання та,
відпускна ціна та інші умови поставки в
кожному передплатному періоді, не
викладені в договорі, узгоджуються
шляхом укладення додаткових угод та
протоколів технічних деталей (далі -
протокол), що підписуються сторонами і
є невід'ємною частиною договору (п. 2.2
договору).

Пунктом п. 3.4. договору визначено, що
видання передаються покупцеві по
товарній накладній, в якій вказуються
номенклатура, кількість то облікова
ціна видання, що поставляється

Відповідно до п. 4.5. договору, оплата
відповідачем замовлень здійснюється
на умовах 100 % передоплати до 25 числа
місяця, що передує місяцю, у якому буде
здійснюватися поставка.

Згідно з п. 5.1. договору, за несвоєчасну
оплату поставленої продукції
відповідач сплачує відповідачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від
несплаченої суми за кожен день
прострочки.

Договір набирає чинності в момент його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками і діє до 31.12.2014 р.
Одностороння відмова від виконання
умов договору не допускається (п. 8.1.
договору).

На виконання умов договору сторонами
було узгоджено та підписано протокол
узгодження технічних деталей №2014-01/60955
від 04.12.2013 р. на поставку газети «Голос
України» починаючи з січня 2014 р., 5 разів
на тиждень за ціною 35, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було поставлено
відповідачеві товар загальною
вартістю 13 090, 00 грн., а відповідачем
прийнято товар, що підтверджується
видатковими накладними №411 від 31.01.2014
р., №594 від 28.02.2014 р., №873 від 31.03.2014 р., №1113
від 30.04.2014 р., які підписані
представниками сторін та скріплені їх
печатками (копії в матеріалах справи).

Як стверджує позивач, з 25.01.2014 р.
відповідач не виконує покладені на
нього договором зобов'язання щодо
оплати вартості періодичних видань, в
результаті чого за останнім утворилась
заборгованість у розмірі 5 970, 00 грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлявся лист №188 від 08.04.2014 р., в
якому позивач повідомив про розірвання
договору № 326-12/3 р від 24.12.2013 р. у зв'язку
з невиконанням договірних зобов'язань.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує свої зобов'язання щодо
оплати поставленого товару, а тому
просить суд розірвати з 01.05.2014 р.
договір № 326-12/3 р від 24.12.2013 р. та
стягнути заборгованість у розмірі 6 531,
89 грн., яка складається з 5 970, 00 грн. -
основного боргу; 87, 29 грн. - пені; 20, 13
грн. - 3% річних та 274, 47 грн. - індексу
інфляції.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №326-12/3р від 24.12.2013 р,
суд дійшов висновку, що за своєю
правовою природою він є договором
поставки.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Частиною другою статті 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (ч.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1-2 ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

За твердженням позивача, відповідач
неналежним чином виконує свої
зобов'язання за договором № 326-12/3 р від
24.12.2013 р., а саме щодо оплати вартості
періодичних видань.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, копій платіжних доручень №773541
від 04.12.2013 р. №775545 від 13.12.2013 р., №776974 від
19.12.2013 р., №784731 та №784732 від 05.02.2014 р.,
№793433 від 26.03.2014 р., №794335 від 31.03.2014 р.,
відповідач здійснював оплату
поставленого товару на загальну суму у
розмірі 13 125, 00 грн., відповідно до п. 4.5.
договору № 326-12/3 р від 24.12.2013 р.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач виконує свої
зобов'язання за договором належним
чином.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач виконує свої
зобов'язання за договором № 326-12/3 р від
24.12.2013 р. належним чином, зокрема,
останнім не порушено істотних умов
укладеного договору, а тому суд
відмовляє у задоволенні вимог позивача
про стягнення 6 351, 89 грн. та розірвання
договору № 326-12/3 р від 24.12.2013 р.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 15.09.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.