ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Справа № 904/1789/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Борденюк Є.М. (головуючий), Вовк І.В.
(доповідач), Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу прокурора
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 року у справі № 904/1789/13-г за
позовом приватного акціонерного
товариства з іноземними інвестиціями
"Дніпропетровський олійноекстраційний
завод" до Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області про
визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

У березні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
відповідача про визнання права
власності на нерухоме майно: дитячий
садок, що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Короленко, 14; та
їдальню, що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Ленінградська, 46,
у зв'язку з оспоренням права власності
на це майно РВ ФДМ України по
Дніпропетровській області.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на
підставі договору купівлі-продажу
державного майна від 24.06.1993 року № КП-100,
укладеного між Фондом державного майна
України та організацією орендарів
"Дніпропетровський олійноекстраційний
завод" та акту приймання-передачі від
23.07.1993 року, позивач як правонаступник
організації орендарів є власником
цілісного майнового комплексу, а також
об'єктів соціально-побутового
призначення, зокрема дитячого садка та
їдальні, які були передані організації
орендарів безоплатно відповідно до ч. 2
ст. 24 Закону України "Про приватизацію
майна державних підприємств".

Справа розглядалася господарськими
судами неодноразово.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.01.2014
року (судді Кеся Н.Б., Бєлік В.Г.,
Колісник І.І.) позов задоволено та
визнано за позивачем право власності
на нежитлові приміщення: дитячий садок
по вул. Короленко, 14 у м.
Дніпропетровськ та їдальню по вул.
Ленінградська, 46 у м.
Дніпропетровськ.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 року (судді Крутовських В.І.,
Дмитренко А.К., Прокопенко А.Є.)
зазначене рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор вважає, що
судами попередніх інстанцій порушено і
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
і тому просить прийняті ними рішення
скасувати, та в позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач
вважає, що судові рішення у справі є
законними та просить залишити їх без
змін, а касаційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, дослідивши
доводи касаційної скарги та відзиву на
неї, перевіривши матеріали справи та
прийняті в ній судові рішення, суд
касаційної інстанції вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
20.01.1989 року між організацією орендарів
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод" (Орендар) та
Республіканським об'єднанням
масложирової промисловості
"Укрмасложирпром" (Орендодавець) було
укладено договір про передачу
Дніпропетровського
олійноекстракційного заводу в оренду
строком на 7 років з наступним правом
викупу.

11.09.1992 року між Фондом державного майна
України та організацією орендарів
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод" підписано
додаткову угоду, за умовами якої фонд
прийняв на себе зобов'язання
орендодавця за договором оренди від
20.01.1989 року, як правонаступник
Республіканського об'єднання
масложирової промисловості
"Укрмасложирпром".

11.01.1993 року ФДМ України видано наказ №
5-ДП про надання дозволу на
приватизацію орендного підприємства
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод".

Розпорядженням ФДМ України від 18.06.1993
року № 133-РОМ затверджено акт оцінки
вартості цілісного майнового
комплексу орендного підприємства
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод", згідно з
яким до його вартості не увійшла
вартість майна, для якого встановлено
пільги - 2 256 тис. крб.

За планом приватизації орендного
підприємства "Дніпропетровський
олійноекстракційний завод" спосіб
приватизації установлено шляхом
викупу державного майна. Пунктом 4.5
плану приватизації порядок і умови
використання об'єктів
соціально-побутової сфери визначено,
що об'єкти передаються безкоштовно
трудовому колективу при умові
використання за призначенням -
вартістю 2 256 тис. крб., а саме: дитячий
садок, їдальня та багатоквартирний
житловий будинок.

24.06.1993 року між ФДМ України та
організацією орендарів
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод" укладено
договір купівлі-продажу № КП-100
цілісного майнового комплексу
орендного підприємства
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод".

За актом прийому-передачі державної
частки цілісного майнового комплексу
орендного підприємства
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод" від 23.07.1993
року, Фондом державного майна України
передано організації орендарів заводу
викуплену нею державну частку майна, та
безкоштовно передано основні засоби
невиробничого призначення вартістю
2 256 тис. крб.

Право власності організації орендарів
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод" на майно
цілісного майнового комплексу
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод"
підтверджується Свідоцтвом про
власність від 28.10.1993 року № П-88, виданим
ФДМ України.

Предметом даного судового розгляду є
вимога про визнання права власності на
нерухоме майно у зв'язку з безоплатною
передачею державного майна об'єктів
соціально-побутового призначення у
власність організації орендарів.

Висновок судів попередніх інстанцій
про задоволення позову обгрунтовано
правомірністю набуття позивачем права
власності на спірне нерухоме майно як
об'єкти соціально-побутового
призначення шляхом безоплатної
передачі у власність за договором
купівлі-продажу при викупі
орендованого державного майна.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
приватизацію майна державних
підприємств" (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що товариству покупців,
створеному працівниками підприємства
згідно з статтею 8 цього Закону, яке
стало власником свого підприємства в
результаті викупу підприємства,
купівлі його на аукціоні, за конкурсом,
придбання 51 і більше відсотків акцій,
за його згодою відповідний державний
орган приватизації безоплатно передає
об'єкти соціально-побутового
призначення, створені за рахунок
коштів фонду соціального розвитку
(аналогічних фондів) зазначеного
підприємства із зменшенням ціни, за яку
було придбано майно підприємства, на
суму початкової ціни зазначеного
майна. Ці пільги поширюються на викуп
державного майна орендними
підприємствами.

Проте, суди обох інстанцій, дійшовши
висновку про те, що позивач є
правонаступником організації
орендарів "Дніпропетровський
олійноекстраційний завод" та власником
спірного нерухомого майна, не з'ясували
чи є Закрите акціонерне товариство з
іноземними інвестиціями
"Дніпропетровський
олійноекстракційний завод", яке в
подальшому було перейменовано у
приватне акціонерне товариство з
іноземними інвестиціями
"Дніпропетровський олійноекстраційний
завод", правонаступником організації
орендарів "Дніпропетровський
олійноекстракційний завод", та не
залучили до матеріалів справи жодних
доказів на підтвердження зазначених
обставин.

Крім того, зі змісту наведеної ст. 24
Закону України "Про приватизацію майна
державних підприємств" вбачається, що
передбачені цією нормою пільги
поширювалися на об'єкти
соціально-побутового призначення,
створені за рахунок коштів фонду
соціального розвитку (аналогічних
фондів) підприємства.

Однак, господарськими судами
попередніх інстанцій під час розгляду
справи не було досліджено питання щодо
джерела фінансування будівництва
спірних об'єктів і не наведено цим
обставинам правової оцінки.

Водночас, ст. 15 Закону України "Про
приватизацію майна державних
підприємств" (в редакції, яка діяла на
момент приватизації спірного майна)
визначалися способи приватизації, за
якою приватизація державного майна
здійснюється шляхом: продажу об'єктів
приватизації та незавершеного
будівництва на аукціоні, за конкурсом,
в тому числі з виключним застосуванням
майнових сертифікатів, вільно
конвертованої валюти; продажу часток
(акцій, паїв) у майні підприємств на
аукціоні, за конкурсом, на фондовій
біржі та іншими способами, що
передбачають конкуренцію покупців;
викупу майна державного підприємства,
зданого в оренду; викупу майна
державного підприємства згідно з
альтернативним планом приватизації;
викупу об'єктів малої приватизації
товариствами покупців, створеними
працівниками цих об'єктів.

В той же час, судами не було досліджено
питання відповідності висновку про
безоплатну передачу спірного
державного майна у власність
організації орендарів встановленим
законом способам приватизації та не
наведено зазначеним обставинам
правової оцінки.

У зв'язку з наведеним, оскаржені судові
рішення не можна визнати законними й
обґрунтованими, і тому вони підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене і
вирішити спір з дотриманням вимог
закону.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст.
1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу прокурора
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 року та рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
23.01.2014 року скасувати, і справу №
904/1789/13-г передати на новий розгляд до
суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя
Є.Борденюк

Судді
І.Вовк

С.Могил