ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 5027/619/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіКравчука
Г.А.,суддівГоголь Т.Г. (доповідач),
Сибіги О.М.розглянувши у відкритому
судовому засіданні за участю
представників сторін за позовом:
позивача: Тузова В.О. - дов. від 31.07.14,
Білоус А.В. - дов. від 12.08.14, відповідача-1:
Бабічук Д.Д. - дов. від 16.08.12,
відповідачів-2,3: не з'явились,
повідомлені належно,

касаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк"на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від24.04.14у
справі№5027/619/2012 Господарського суду
Чернівецької областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк"до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік" 2. Товариства
з обмеженою відповідальністю "Блікс" 3.
Чернівецької міської радипровизнання
недійсними додаткового договору №3/118
від 06.07.09 до договору оренди від 09.07.02,
договору оренди землі №5897 від 15.06.09 та
додаткового договору №1/5897 від
02.02.10Розпорядженням Заступника
секретаря другої судової палати Вищого
господарського суду України від 27.08.14
для розгляду касаційної скарги у цій
справі призначено колегію суддів у
складі: Кравчука Г.А. - головуючого,
Гоголь Т.Г., Сибіги О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 18.09.14 розгляд справи
відкладався до 24.09.14.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк"
звернулося до Господарського суду
Чернівецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік", Товариства
з обмеженою відповідальністю "Блікс" і
Чернівецької міської ради про визнання
недійсними додаткового договору №3/118
від 06.07.09 до договору оренди земельної
ділянки від 09.07.02, укладеного між ТОВ
"Блікс" і Чернівецькою міською радою;
договору оренди землі № 5897 від 15.06.09 та
додаткового договору №1/5897 від 02.02.10,
укладених між ТОВ "Тод Нік" і
Чернівецькою міською радою. Позивач
вважав, що оспорювані договори
порушують його права та інтереси,
оскільки на спірній земельній ділянці
знаходиться майно іпотекодержателем
якого він є.

Рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 22.01.14 (суддя
Проскурняк О.Г.) у позові відмовлено.
Суд установив, що оспорюваними
договором і додатковими угодами не
порушені права та охоронювані законом
інтереси позивача і ці договори
укладені з дотриманням вимог закону.
Суди також установили, що на спірній
земельній ділянці не знаходиться
майно, що перебуває в іпотеці позивача.
Водночас судом було враховано і те, що
вирішення питання передачі в оренду
земель комунальної власності
відноситься до компетенції
відповідних рад.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
24.04.14 (судді: Кузь В.Л., Желік М.Б., Михалюк
О.В.) перевірене рішення місцевого
господарського суду залишено без змін
з тих же підстав.

До Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою звернулося
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк", яке
просить судові рішення у справі
скасувати та задовольнити позов.
Скаржник вважає, що судами порушені
приписи статей 203, 209, 210, 215, 638, 654
Цивільного кодексу України, статей 66,
123, 124, 126 Земельного кодексу України,
статей 6, 14, 15, 20 Закону України "Про
оренду землі", статті 290 Господарського
кодексу України. Банк посилається на
те, що порушені його права як
іпотекодержателя нерухомого майна ТОВ
"Блікс", що знаходиться на земельній
ділянці, частина якої була передана в
користування ТОВ "Тод Нік". На думку
скаржника судами невірно оцінені
докази у справі та встановлені
обставини справи.

Від відповідачів відзивів на касаційну
скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г.,
пояснення представників позивача і
відповідача-1, переглянувши матеріали
справи та доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судами норм законодавства, відзначає
наступне.

Господарськими судами попередніх
інстанцій установлено та підтверджено
матеріалами справи, що 09.07.02 між
Чернівецькою міською радою -
орендодавцем і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Блікс" - орендарем
був укладений договір оренди земельної
ділянки. За цим договором ТОВ "Блікс"
отримало в оренду земельну ділянку,
загальною площею 1,8336 га, у м. Чернівці,
вул. Заводська, 42, для обслуговування
будівель. Відповідно до контрактів
купівлі-продажу майна від 18.02.09 №90218/01,
№90218/02, укладених Товариством з
обмеженою відповідальністю "Блікс" з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік", останній
придбав кран козловий, підкранову та
під'їзну колії, розташовані за адресою:
м. Чернівці, вул. Заводська, 42.
Господарські суди також установили, що
15.06.09 між Чернівецькою міською радою -
орендодавцем і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік" - орендарем
був укладено договір оренди землі №5897.
За вказаним договором ТОВ "Тод Нік"
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку, площею 0,6494 га, в м.
Чернівці, на вул. Заводській, 42, для
обслуговування належного йому
нерухомого майна. Цей договір був
зареєстрований 03.07.09 у Чернівецькій
регіональній філії ДП "Центр ДЗК".
Додатковим договором №3/118 до договору
оренди землі від 09.07.02, укладеним 06.07.09
між Чернівецькою міською радою і ТОВ
"Блікс", було змінено площу орендованої
земельної ділянки до 1,1842 га. Такі зміни
відбулися у зв'язку з передачею
земельної ділянки, площею 0,6494 га, в
оренду ТОВ "Тод Нік" за договором від
15.06.09. В подальшому, 02.02.10 між
Чернівецькою міською радою та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тод Нік" був
укладений додатковий договір №1/5897 до
договору оренди землі від 15.06.09, яким
змінено орендну плату. В подальшому, за
рішенням Господарського суду
Чернівецької області від 14.10.11 у справі
№8/5027/864/2011, яке набрало законної сили,
розірвано договір земельної ділянки
№18 від 09.07.02, укладений між
Чернівецькою міською радою та ТОВ
"Блікс". Отже, як установили суди, з
підтвердженням матеріалами справи,
відповідач-1 отримав у користування
спірну земельну ділянку, необхідну для
обслуговування придбаного та
належного йому на праві власності
нерухомого майна. Установили суди і те,
що на переданій в оренду "Тод Нік"
спірній земельній ділянці не
знаходиться нерухоме майно, котре
перебуває в іпотеці Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк". Відтак, суди в
процесі розгляду спору не встановили
порушень прав позивача і вимог закону
при укладанні оспорюваних договору
оренди та додаткових угод. Як
убачається з матеріалів справи,
предметом даного судового розгляду є
вимоги Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" заявлені до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тод Нік",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Блікс" і
Чернівецької міської ради про визнання
недійсними додаткового договору №3/118
від 06.07.09 до договору оренди земельної
ділянки від 09.07.02, укладеного між ТОВ
"Блікс" і Чернівецькою міською радою;
договору оренди землі № 5897 від 15.06.09 та
додаткового договору №1/5897 від 02.02.10,
укладених між ТОВ "Тод Нік" і
Чернівецькою міською радою. Ухвалюючи
судові акти у справі, господарські суди
дійшли висновку про необґрунтованість
цих вимог. Згідно з приписами статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, організації і
інші юридичні особи (в тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкту підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленого підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України
унормовано, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Разом з цим,
статтею 16 Цивільного кодексу України
унормовано, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Відповідно до
приписів статті 20 Господарського
кодексу України держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються,
зокрема, шляхом визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом. Аналогічний
спосіб захисту передбачений пунктом 2
частини 2 статті 16 Цивільного кодексу
України. Відповідно до приписів
частини 3 статті 215 Цивільного кодексу
України якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним. З позовами про визнання
недійсними правочинів щодо земельних
ділянок мають право звертатися сторони
цих правочинів (договорів), а також інші
зацікавлені особи, зокрема, особи, що
мають право на придбання земельної
ділянки, яка є предметом спірного
договору. При цьому інтерес такої особи
стосовно придбання у власність
земельної ділянки має бути законним, не
суперечити Конституції і законам
України, суспільним інтересам,
справедливості, добросовісності,
розумності та іншим загальноправовим
засадам, а також відповідати критеріям
охоронюваного законом інтересу,
офіційне тлумачення якого надане в
резолютивній частині Рішення
Конституційного Суду України від 01.12.2004
N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Як вже
зазначалося, і це установили суди в
ході розгляду спору, з підтвердженням
матеріалами справи, позивач не є
стороною в оскаржуваних угодах; вони
укладені з дотриманням вимог закону.
Також суди установили, що іпотечне
нерухоме майно позивача на спірній
земельній ділянці щодо якої укладені
оспорювані договори відсутнє. А отже,
відсутні і підстави для звернення з
позовом про визнання недійсними угод,
стороною в яких позивач не є.
Враховуючи викладене, суди
обґрунтовано відмовили у позові про
визнання недійсними спірних договорів.
Відповідно до частини 1 статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування господарськими судами
норм матеріального і процесуального
права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти їх. Доводи
касаційної скарги не можуть бути
підставою для скасування судових актів
у справі, оскільки вони не спростовують
встановленого судами; їм усім
надавалася оцінка судами та вони
ґрунтуються на переоцінці доказів у
справі, яка, за приписами статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, знаходиться поза межами
компетенції суду касаційної інстанції.

За таких обставин, підстав для
скасування постанови суду апеляційної
інстанції та задоволення касаційної
скарги не вбачається.

Враховуючи викладене та
керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
24.04.14 у справі №5027/619/2012 залишити без
змін.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" - без задоволення.

Головуючий суддя
Г. Кравчук

Судді
Т. Гоголь

О. Сибіга