РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року
Справа № 924/572/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Дужич
С.П.

суддя
Крейбух О.Г. ,

суддя
Савченко Г.І.

при секретарі Ткачу Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: Єфременко О.О. (довіреність
№14-88 від 18.04.2014р.)

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 24 червня 2014 року у справі №
924/572/14 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства
"Тепломережа" Чемеровецької селищної
ради смт.Чемерівці

про стягнення 1737545,35 грн. основного
боргу, 193380,84 грн. пені, 23117,13 грн.
інфляційних втрат, 52396,36 грн. 3% річних

Судом роз'яснено представнику позивача
права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2014 року рішенням
господарського суду Хмельницької
області було частково задоволено позов
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП
"Тепломережа" Чемеровецької селищної
ради та стягнуто з відповідача на
користь позивача 1 387 545,35 грн. -
основного боргу, 96 690,41 грн. - пені, 23 117,13
грн. - інфляційних втрат, 52 396,36 грн. - 3%
річних, 40 128,79 грн. - відшкодування
судового збору. Припинено провадження
в частині стягнення 350 000,00 грн. -
основного боргу. В частині позовних
вимог про стягнення 96 690,42 грн. - пені
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням, в своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та прийняти
нове, яким позов задоволити повністю
вважаючи, що прийняті судом висновки не
відповідають обставинам справи, а
також порушено норми матеріального
права, оскільки суд неправомірно
зменшив розмір пені не надавши оцінку,
чи є даний випадок винятковим, виходячи
з інтересів сторін, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, невідповідності розміру
пені наслідкам порушення. Також вважає,
що суд не дослідив чи було заподіяно
збитків позивачу та в якому розмірі, а
лише дослідив ступінь виконання
зобов'язання відповідачем.

Відповідач у своїх запереченнях на
апеляційну скаргу вважає дане рішення
таким, що прийняте у чіткій
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, а апеляційна
скарга є необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню. Вважає, що суд
правомірно скористався наданим йому
правом - у виняткових випадках
зменшувати розмір нарахованої пені,
оскільки порушення грошового
зобов'язання з боку відповідача
сталося з об'єктивних причин, на які він
не міг вплинути.

23 липня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 10 вересня 2014 року.

10 вересня 2014 року, згідно розпорядження
керівника апарату Рівненського
апеляційного господарського суду,
автоматизованою системою
документообігу суду визначено колегію
суддів для розгляду справи №924/572/14 у
складі: головуючий суддя Дужич С.П.,
головуючий, Крейбух О.Г., Савченко Г.І., у
зв'язку з хворобою судді-доповідача по
справі №924/572/14 - Мамченко Ю.А.

10 вересня 2014 року, ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та відкладено її розгляд
на 23 вересня 2014 року.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просить її
задоволити, а рішення господарського
суду Хмельницької області скасувати в
частині зменшення розміру пені на суму
96 690,42 грн., в іншій частині рішення
залишити без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, хоча і був
завчасно повідомлений про час і місце
судового розгляду, на що вказує
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення. Заяв про відкладення
судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справи в апеляційній інстанції, а також
те, що сторони по справі належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
апеляційної скарги, суд вважає за
можливе провести судове засідання за
відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
заперечень на неї, перевіривши повноту
з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права встановила що:

28 грудня 2012 року, між НАК "Нафтогаз
України", як продавцем, та КП
"Тепломережа" Чемеровецької селищної
ради, як покупцем, було укладено
Договір купівлі-продажу природного
газу №13/3190-БО-34, згідно умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю до 31 грудня 2013 року
природний газ, для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
обсягом до 1141,8 тис.м3, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
отриманий газ, виходячи з ціни за 1000 м3
газу(з ПДВ) - 4661,74 грн. - на газ на та
послуги з його транспортування, а
всього 5 322 774, 73 грн. (п. 5.5. Договору) (а.с.
9-14).

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовим коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Також п.п.7.1, 7.2. Договору передбачено, що
за невиконання чи неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених законодавством України, а
також договором. У разі невиконання
покупцем умов п. 6.1. цього договору
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем п. 6.1. умов цього договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Договір діє в частині реалізації газу
до 31 грудня 2013 року, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення (п. 11.1. Договору).

На виконання умов Договору №13/313190-БО-34
позивач 31 січня, 28 лютого, 31 березня, 30
квітня, 31 жовтня, 30 листопада та 31
грудня 2013 року передав відповідачу
природний газ для вироблення теплової
енергії на суму 4 714 545,35 грн. згідно
актів приймання передачі газу,
підписаних сторонами та скріплених їх
печатками, (а.с.15-21).

Відповідач частково здійснив оплату за
поставлений йому газ, у зв'язку з чим у
останнього станом на 04 квітня 2014 року
виникла заборгованість 1 737 545,35 грн.

29 квітня 2014 року, ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" звернулось до господарського
суду хмельницької області з позовом до
КП "Тепломережа" Чемеровецької
селищної ради про стягнення 1 737 545,35 грн.
- основного боргу, 193 380,84 грн. - пені, 52
396,36 грн. - 3% річних та 23 117,13 грн. -
інфляційних втрат.

07 травня 2014 року (платіжне доручення
№191) та 19 травня 2014 року (платіжне
доручення №211), відповідач сплатив на
користь НАК "Нафтогаз України" 350 000 грн.
за спожитий природний газ в 2013 році
згідно Договору купівлі-продажу
№13/3190-БО-34 (а.с.69-70).

24 червня 2014 року рішенням
господарського суду Хмельницької
області було частково задоволено позов
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП
"Тепломережа" Чемеровецької селищної
ради та стягнуто з відповідача на
користь позивача 1 387 545,35 грн. -
основного боргу, 96 690,41 грн. - пені, 23 117,13
грн. - інфляційних втрат, 52 396,36 грн. - 3%
річних, 40 128,79 грн. - відшкодування
судового збору. Припинено провадження
в частині стягнення 350 000,00 грн.-
основного боргу. В частині позовних
вимог про стягнення 96 690,42 грн. - пені
відмовлено.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк.
Відповідно до ст. 193 ГК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання і одностороння зміна умов
договору не допускається.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

З матеріалів справи видно, що між
сторонами спору було укладено Договір
на купівлю-продаж природного газу,
згідно з яким продавець зобов'язався
передати у власність покупцю з 01 січня
по 31 грудня 2013 року імпортований
природний газ для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами обсягом до 1141,8 тис.м3, а
покупець в свою чергу - прийняти та
оплатити газ з розрахунку 4 661,74 грн. (з
ПДВ) за 1000 м3 газу. На виконання умов
Договору №13/313190-БО-34, позивачем з 31
січня по 31 грудня 2013 року було
поставлено відповідачу природного
газу на загальну суму 4 714 545,35 грн., що
вбачається актами приймання-передачі
природного газу, підписаними та
скріпленими печатками сторін. (а.с.15-21)

Відповідач, взяті на себе зобов'язання
по оплаті за отриманий природний газ,
виконав лише частково, у розмірі 2 977 000,00
грн., у зв'язку з чим станом на 04 квітня
2014 року виникла заборгованість 1 737 545,35
грн.

На час прийняття рішення по справі,
відповідачем додатково, платіжними
дорученнями №191 від 07 травня 2014 року та
№211 від 19 травня 2014 року, було
перераховано позивачу 350 000 грн. за
спожитий природний газ в 2013 році згідно
Договору купівлі-продажу №13/3190-БО-34.
(а.с.69-70).

Позивач погодився з даним розміром
основного боргу (довідка НАК "Нафтогаз
України" №14/2-115/7 від 24 червня 2014 року
про те, що заборгованість КП
"Тепломережа" Чемеровецької селищної
ради перед НАК "Нафтогаз України"
згідно Договором купівлі-продажу
природного газу №13/3190-БО-34 від 28 грудня
2012 року станом на 20 червня 2014 року
складає 1 387 545,35 грн.) (а.с.77).

Тому, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог щодо
стягнення 1 387 545,35 грн. - основного боргу
та задоволення в цій частині позовних
вимог, а також про припинення
провадження, на підставі п.11 ч.1 ст. 80 ГПК
України, в частині стягнення 350 000,00 грн.
основного боргу.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з перерахунком місцевого
господарського суду 3% річних та
інфляційних втрат та задоволення у
повному обсязі вимог позивача у цій
частині у розмірі 52 396,36 грн. - 3% річних
та 23 117,13 - інфляційних втрат.

За приписами ст. 611 ЦК України, в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем п.6.1. умов
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Позивачем заявлено у позові стягнення
з відповідача пені у розмірі 193 380,84 грн.
за період з 14 лютого 2013 року по 02 квітня
2014 року, тобто за період більше року до
часу звернення до господарського суду
з позовними вимогами.

Статтею 257 ЦК України встановлена
спеціальна позовна давність в один рік
до вимог про стягнення неустойки,
проте, відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі зробленою до винесення
судом рішення.

Оскільки такої заяви про застосування
позовних вимог відповідачем не
надавалось, колегія суддів
погоджується з розміром нарахованої
позивачем пені у сумі 193 380,84 грн.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Відповідно до п.1 ст. 233 ГК України, суд
має право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому, повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником, бульш ніж на 72%;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від 26
грудня 2011року, роз'яснено, що вирішуючи
питання зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3
ст. 83 ГПК України), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків).

З матеріалів справи вбачається, що при
розгляді клопотання відповідача про
зменшення розміру пені, суд першої
інстанції повно встановив всі істотні
для справи обставини, правильно
застосував ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК
України, врахував інтереси сторін,
об'єктивні обставини які призвели до
виникнення боргу, а також ступінь
виконання боржником зобов'язання по
Договору та прийшов до правильного
висновку про наявність обставин, за
яких можливе зменшення штрафних
санкцій.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України:
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшити у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Оскільки матеріалами справи
підтверджено неналежне виконання
відповідачем умов Договору та
зважаючи, що Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст. 549,
551, п.3 ст. 611 ЦК України, п.7.2 Договору
передбачена майнова відповідальність,
суд першої інстанції вправі був
скористатись наданим йому правом,
відповідно до ч.3 ст. 83 ГПК України,
виходячи із принципу розумності і
співрозмірності, зменшити розмір пені
на 50%.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що господарський суд,
зменшуючи розмір пені та штрафу,
обґрунтовано взяв до уваги ступінь
виконання основного зобов'язання на
72,71%, стягнення з відповідача додатково
інфляційних втрат та 3% відсотків
річних, важливість збереження
підприємства відповідача,
невідшкодування відповідачеві різниці
в тарифах на теплову енергію.
заборгованість бюджетних установ та
організацій перед відповідачем за
отримані ними комунальні послуги в
розмірі 555,7 тис. грн.

Судова колегія вважає, що посилання
позивача, викладені в апеляційній
скарзі є безпідставними,
необґрунтованими, такими, що належним
чином були досліджені ще судом першої
інстанції при розгляді даного спору та
не знайшли свого підтвердження під час
її розгляду в апеляційній інстанції.

Інші доводи апелянта, викладені у
апеляційній скарзі, також не знайшли
свого підтвердження під час її
розгляду, а тому відхиляються як
необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
першої інстанції прийняте у
відповідності до норм ст. 43 ГПК України
із всебічним, повним та об'єктивним
дослідженням матеріалів справи в їх
сукупності та вірним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому відсутні правові підстави
для скасування рішення господарського
суду та задоволення вимог апеляційної
скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК
України, у зв'язку з відмовою в її
задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 24 червня 2014
року у справі №924/572/14 - залишити без
змін, а апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №924/572/14 повернути
господарському суду Хмельницької
області.

Головуючий суддя
Дужич С.П.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Савченко Г.І.