м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/14678/14 08.09.14 За позовом
Казенного підприємства спеціального
приладобудування "Арсенал"

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 13 200,00 грн.

Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

Від позивача:Кутіщева О.А. Від
відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Казенне підприємство спеціального
приладобудування "Арсенал" (надалі -
"Підприємство") звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - "Підприємець") про
стягнення 13 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору №И/94-352-10 від
15.11.2010 р. позивач надав послуги з
зберігання технічного обладнання, скла
віконного, скла вітринного та іншого у
вигляді склопакетів, а відповідач
зобов'язання по оплаті наданих послуг
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим виникла заборгованість у розмірі 13
200,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.07.2014 р. порушено провадження
у справі №910/14678/14 та призначено її до
розгляду на 07.08.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 р. відкладено розгляд
справи на 08.09.2014 р. у зв'язку з неявкою
представника позивача.

В судове засідання 08.09.2014 р. представник
позивача з'явилась, пояснила, що
позивач не може виконати вимоги ухвал
суду від 18.07.2014 р. та від 07.08.2014 р. в
частині надання суду оригіналу для
огляду та належним чином засвідчених
копій договору

№И/94-352-10 від 15.11.2010 р. у зв'язку з його
відсутністю у Підприємства, позов
підтримала та просила його
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 08.09.2014 р.
не з'явився, вимоги ухвали суду не
виконав, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на
зворотному боці ухвали суду та
інформацією з пошукової системи
поштових відправлень, яка міститься на
офіційному веб-сайті Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" за адресою
http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/default.aspx,
відповідно до якої поштове
відправлення на адресу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 №769 не
було отримане адресатом.

При цьому, суд відзначає, що за змістом
ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України у разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Місце проживання відповідача за
адресою: 02068, АДРЕСА_1, на яку було
відправлено ухвали суду,
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №19044244 від 18.07.2014 р.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судових
засідань відповідач був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємством у період з грудня 2010 року
по березень 2012 року було надано
Підприємцю послуги з зберіганню
технічного обладнання на загальну суму
172 800,00 грн., що підтверджується
підписаними сторонами та скріпленими
їх печатками актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) за грудень 2010
року, за січень 2011 року, за лютий 2011
року, за березень 2011 року, за квітень 2011
року, №21 за травень 2011 року, №25 за
червень 2011 року, №27 за липень 2011 року,
за серпень 2011 року, №32 за вересень 2011
року, №415 за жовтень 2011 року, №420 за
листопад 2011 року, за грудень 2011 року, №2
за січень 2012 року, №5 за лютий 2012 року,
№8 за березень 2012 року.

Відповідач перерахував на користь
позивача за надані послуги кошти у
загальному розмірі 159 600,00 грн., що
підтверджується наданими Підприємцем
банківськими виписками з його рахунку.

У Додатковій угоді №2 від 29.03.2012 р.
сторони погодили, що договір №И/94-352-10
від 10.11.2010 р. є таким, що втратив свою
чинність з 01.04.2012 р.

11.04.2014 р. Підприємець отримав претензію
Підприємства №04-7/152 від 09.04.2014 р., в якій
позивач просив відповідача сплати
заборгованість у розмірі 13 200,00 грн., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення №844.

Спір у справі виник зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язань з
оплати наданих йому послуг, в зв'язку з
чим у Підприємства виникла
заборгованість в розмірі 13 200,00 грн.

Із матеріалів справи (рахунків-фактури
№12082/94 від 30.12.2011 р., №12004/94 від 31.01.2012 р.,
№12009/94 від 29.02.2012 р., №12015/94 від 30.03.2012 р., в
яких підставою для сплати Підприємцем
на користь Підприємства коштів
зазначено договір №И/94-352-10 від 10.11.2010 р.,
вказаними актами здачі-прийняття робіт
(надання послуг), в яких також міститься
посилання на договір №И/94-352-10 від 10.11.2010
р.) вбачається, що спірні
правовідносини виникли на підставі
договору №И/94-352-10 від 10.11.2010 р.

До того ж, представник відповідача в
судовому засіданні пояснила, що між
Підприємством та Підприємцем був
укладений договір №И/94-352-10 від 10.11.2010 р.
про надання послуг з зберігання
обладнання, проте даний договір у
позивача відсутній.

Факт укладення спірного договору також
підтверджується підписаною сторонами
та скріпленою їх печатками Додатковою
угодою №2, згідно якої договір №И/94-352-10
від 10.11.2010 р. є таким, що втратив свою
чинність з 01.04.2012 р.

З огляду на те, що зворотного
відповідачем не доведено, а наявні в
матеріалах справи докази свідчать про
надання позивачем послуг згідно
договору №И/94-352-10 від 10.11.2010 р., суд
приходить до висновку, що між сторонами
10.11.2010 р. було укладено договір №И/94-352-10
(надалі - "Договір"), згідно якого
Підприємство взяло на себе
зобов'язання із зберігання речей, які
передані йому Підприємцем, за
встановлену сторонами плату.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 936
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 936 Цивільного
кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Матеріалами справи (вказаними актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
та рахунками-фактури) підтверджується
надання позивачем послуг з зберігання
обладнання переданого йому
відповідачем, у період з грудня 2010 р. по
березень 2012 року, вартість яких складає
172 800,00 грн.

Частиною 1 статті 946 Цивільного кодексу
України передбачено, що плата за
зберігання та строки її внесення
встановлюються договором зберігання.

В актах здачі-приймання робіт (надання
послуг) та рахунках-фактури визначено,
що згідно Договору вартість послуг із
зберігання становить 10 800,00 грн. за
кожен місяць, в який такі послуги
надавались).

Як вбачається з наданих позивачем
банківських виписок, відповідач
сплатив в повному обсязі вартість
наданих йому у період з грудня 2010 року
по січень 2012 року послуг, частково
сплатив за надані у лютому 2012 року
послуги у розмірі 8 400,00 грн. та не
сплатив за надані у березні 2012 року
послуги.

Наведене свідчить, що сторонами у
Договорі було погоджено вартість
послуг із зберігання обладнання у
розмірі 10 800,00 грн. за кожен місяць
зберігання.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Приймаючи до уваги приписи ст. 530
Цивільного кодексу України, дати
підписання актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг) за лютий та березень 2012
року (з оплати робіт за якими у
відповідача наявна заборгованість) -
29.02.2012 р. та 30.03.2012 р. відповідно, а також
приймаючи до уваги дату отримання
Підприємцем претензії позивача №04-7/152
від 09.04.2014 р. - 11.04.2014 р., суд приходить
до висновку, що на дату розгляду даної
справи строк виконання зобов'язання з
оплати наданих послуг настав.

Проте, Підприємець в порушення взятих
на себе зобов'язань за договором
вартість наданих послуг з зберігання
обладнання в повному обсязі не сплатив,
в зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 13 200,00 грн. ( 2 400 грн.
заборгованості за надані у лютому 2012
року послуги та 10 800,00 грн. - за надані у
березні 2012 року послуги).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 13 200,00 грн. за надані послуги із
зберігання. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з Підприємця на користь
Підприємства заборгованості у розмірі
13 200,00 грн. є правомірними та підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Казенного підприємства
спеціального приладобудування
"Арсенал" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Казенного підприємства
спеціального приладобудування
"Арсенал" (01010, м. Київ, вул.
Московська, 8, ідентифікаційний код
14307357) заборгованість у розмірі 13 200
(тринадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко