ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 25/5005/7045/2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Банк Перший" (голова комітету
кредиторів), м. Київна ухвалувід 12.06.2014
господарського суду Дніпропетровської
області та постанову від 24.07.2014
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у
справі№25/5005/7045/2012 господарського суду
Дніпропетровської областіпро
банкрутствоприватного підприємства
"Аліан", м. Кривий Ріг
ліквідаторЛукашук М.В., м. Кривій Ріг в
судовому засіданні взяли участь
представники:

скаржника боржникаБаранов О.В., довір.;
Єременко А.Д., довір.ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16.08.2012
порушено провадження у справі
№25/5005/7045/2012 про банкрутство приватного
підприємства "Аліан" в порядку ст. 51
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції,
чинній до 19.01.2013, далі - Закон про
банкрутство).

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2012
визнано боржника банкрутом, відкрито
щодо нього ліквідаційну процедуру,
призначено ліквідатором арбітражного
керуючого Лукашука М.В.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.06.2014
(суддя Калиниченко Л.М.) затверджено
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс банкрута, ліквідовано банкрута
та припинено провадження у справі.
Також затверджено оплату послуг
ліквідатора з 04.09.2012 по 01.05.2013 у розмірі
18 009 грн., відшкодування його додаткової
винагороди відповідно до ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.02.2013 в загальній сумі 27
681,43 грн. та використаних авансом коштів
в сумі 1 144,92 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 (судді: Вечірко І.О. - головуючий,
Джихур О.В., Лисенко О.М.) вказану ухвалу
залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, а саме, ст. ст. 31,
25, 26, 31 Закону про банкрутство, ч. 1 ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України). Скаржник
зазначає, про те, що ліквідатором не
вжито всіх заходів із виявлення майна
банкрута та порушено порядок
реалізації майна. Крім того, сума
оплати послуг та додаткової винагороди
ліквідатора були затверджені без
урахування думки комітету кредиторів.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

У силу приписів ст. ст. 1115, 1117 ГПК
України, що визначають повноваження
суду касаційної інстанції та межі
перегляду справи в суді касаційної
інстанції, касаційна інстанція не має
процесуальних повноважень самостійно
встановлювати обставини справи, а на
підставі обставин, встановлених судами
попередніх інстанцій, перевіряє
застосування судами норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається, за результатами
розгляду звіту ліквідатора банкрута та
ліквідаційного балансу судами
попередніх інстанцій було встановлено
таке.

Ліквідатором банкрута визнано грошові
вимоги кредиторів боржника
Криіворізької центральної ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області в сумі 16 922,10 грн. та ПАТ "Банк
Перший" в сумі 2 316 035,27 грн.

На виконання приписів ст. 25 Закону про
банкрутство ліквідатором вжито
заходів щодо виявлення майна банкрута,
в результаті чого встановлено
реєстрацію за боржником двох причіпів
1982 р.в., які не були виявлені в процесі
інвентаризації майна. Ліквідатором
встановлено, що вказане майно було
списано з балансу банкрута як
металобрухт ще до порушення
провадження у справі про банкрутство.

Також ліквідатором виявлено
товарно-матеріальні цінності боржника,
які були оцінені в межах ліквідаційної
процедури на суму 600 644 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону про
банкрутство 14.01.2013 рішенням комітету
кредиторів (протокол №1) встановлено
порядок реалізації майна банкрута
шляхом укладення прямого договору
купівлі-продажу з ПП "Торнадо-КР" за
оціночною вартістю майна.

Кошти від реалізації майна в сумі 553 341,94
грн. направлені на погашення вимог
скаржника, як кредитора першої черги, а
решта коштів в сумі 47 178,14 грн. - на
оплату послуг та відшкодування витрат
ліквідатора, що узгоджується з
приписами ст. 31 Закону про
банкрутство.

При цьому розмір оплати послуг
ліквідатора, його додаткової
винагороди в обсязі 5% від погашених
вимог кредиторів були затверджені
рішенням комітету кредиторів від 14.01.2013
та ухвалою суду першої інстанції 19.02.2013.

Згідно з ч. 6 ст. 31 Закону про
банкрутство решта вимог кредиторів, не
задоволених за недостатністю майна,
вважаються погашеними.

Таким чином, протягом ліквідаційної
процедури ліквідатор вчинив дії, що
були направлені на встановлення як
активу, так і пасиву банкрута, тобто
здійснив всі заходи, передбачені ст. 25
Закону про банкрутство, отже, виконав
вимоги цього закону.

Звіт ліквідатора затверджений на
зборах комітету кредиторів (протокол
від 26.04.2014 №3).

Встановивши, що основних і обігових
засобів та інших активів банкрут не
має, суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
законно та обґрунтовано прийняв
рішення про затвердження звіту
ліквідатора, ліквідаційного балансу та
ліквідацію банкрута.

Стосовно доводів касаційної скарги
колегія суддів зазначає, що скаржник,
як голова комітету кредиторів,
голосував за встановлення як порядку
продажу майна банкрута, так і оплати
послуг ліквідатора (у т.ч. додаткової
винагороди). Не зважаючи на це, скаржник
оскаржує затвердження судом першої
інстанції вже схвалених та
затверджених самим скаржником дій
ліквідатора в ліквідаційній процедурі.

Стосовно посилань скаржника на
необхідність застосування при
реалізації майна банкрута норм Закону
про банкрутство у редакції Закону
України від 22.12.2011 N 4212-VI (далі - нова
редакція), колегія суддів зазначає, що
згідно з п. 11 Прикінцевих та перехідних
положень нової редакції Закону про
банкрутство його норми, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються під час
розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено до
набрання ним чинності, тобто до 19.01.2013.
При цьому розпочата до набрання
чинності Законом про банкрутство у
новій редакції процедура продажу майна
боржника повинна бути завершена в
порядку, передбаченому у попередній
редакції Закону про банкрутство, в разі
якщо станом на 19.01.2013 здійснено
публікацію оголошення про продаж майна
або комітетом кредиторів встановлено
порядок реалізації майна боржника.

У даному випадку порядок продажу майна
банкрута був встановлений комітетом
кредиторів ще до набуття чинності
новою редакцією Закону про
банкрутство, тому реалізація
ліквідатором майна банкрута шляхом
прямого продажу здійснена правомірно.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувані судові
рішення відповідають нормам чинного
законодавства, підстав для їх зміни або
скасування не вбачається.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. ст. 25, 30, 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Банк Перший"
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 12.06.2014 та
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 у справі № 25/5005/7045/2012 залишити без
змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич