ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 922/1585/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В.
, суддя Горбачова Л.П.,

при секретарі Полубояриній Н.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Скороход Д.Ю. - керівник ПП
«Ліспоектсервіс» (особисто),

відповідача - Августової М.В. (дов.№73
від 06.08.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Ліспроектсервіс" (вх.№2217
Х/3) на рішення господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 року по
справі №922/1585/14,

за позовом Приватного підприємства
"Ліспроектсервіс", м. Лисичанськ

до Публічного акціонерного товариства
"Реал-банк", м. Харків,

про розірвання договору та стягнення
94375,60 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ПП "Ліспроектсервіс",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Реал-банк", в якому просив суд
розірвати договір банківського
рахунку № 681 від 11.06.2008 року, укладений
між ПАТ "Реал-банк" та ПП
"Ліспроектсервіс" та стягнути з
відповідача залишок грошових коштів в
сумі 94375,60 грн., які належать позивачу і
обліковуються на його поточному
рахунку № 480.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 року
(суддя Шатерніков М.І.) в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився, посилаючись на
те, що суд при винесенні оскаржуваного
рішення неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, а висновки,
викладені у рішенні суду, не
відповідають обставинам справи, та
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати повністю рішення
господарського суду Харківської
області від 18.06.14 року по справі
№922/1585/14. Прийняти нове рішення по
справі, яким задовольнити у повному
обсязі позов ПП "Ліспроектсервіс" до
ПАТ "Реал-банк" про розірвання договору
банківського рахунка №681 від 11.06.2008
року та стягнення грошових коштів в
сумі 94375,60 грн. Судові витрати покласти
на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на те, що посилається на
неналежне виконання відповідачем умов
договору банківського рахунку № 681 від
11.06.2008р. в частині невиконання
платіжних доручень клієнта про
перерахування коштів з рахунку
клієнта.

У судовому засіданні представник
апелянта вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечувала, просить суд залишити
рішення господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 року у
справі № 922/1585/14 без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення. Представник
відповідача зазначила, що вимога ПП
«Ліспроектсервіс» акцептована ПАТ
«Реал банк».

У судовому засіданні 16.09.2014р. було
оголошено перерву до 16.09.2014р. до 14:10 год.
для надання відповідачем доказів про
акцептування вимог кредитора ПП
«Ліпроектсервіс».

Після перерви відповідач надав суду
повідомлення №14-06/4055 від 16.09.2014р. про
акцептування вимог кредитора в сумі
дев'яносто чотири тисячі триста
сімдесят п'ять грн. 60 коп.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача, заслухавши у судовому
засіданні пояснення позивача та
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
червня 2008 року між позивачем, як
клієнтом та відповідачем, як банком
було укладено договір банківського
рахунку №681 відповідно до умов якого
Банк приймає і зараховує на рахунок,
відкритий клієнту №480, грошові
кошти, що йому надходять, виконує
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунку та проведення інших операцій
за рахунком.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що
клієнт має право самостійно
розпоряджатися коштами, які
знаходяться на його рахунках та
отримувати грошові кошти, крім
обмежень, які встановлені діючим
законодавством та цим договором

Відповідно до п. 2.4 Договору банк
зобов'язаний своєчасно та правильно
проводити операції за рахунком клієнта
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що
07.03.2014р. ПП «Ліспроектсервіс» було
оформлено та подано на виконання ПАТ
«Реал Банк» платіжні доручення на
перерахування податків, страхових
внесків та перерахування грошових
коштів на інший розрахунковий рахунок
на загальну суму 94374,60 грн., а саме:
платіжне доручення № 34 від 07.03.2014 р. на
суму 2093,00 грн., платіжне доручення № 35
від 07.03.2014 р. на суму 2475,00 грн., платіжне
доручення № 36 від 07.03.2014 р. на суму 812,00
грн., платіжне доручення № 37 від 07.03.2014
р. на суму 88995,60 грн.

В порушення умов вищезазначеного
договору та норм чинного законодавства
України, відповідач не виконав
розпорядження позивача у вигляді
платіжних доручень та кошти не
перерахував.

Платіжні документи відповідачем були
повернуті без виконання з посиланням
на п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", у
зв'язку з запровадженням в ПАТ "РЕАЛ
БАНК" тимчасової адміністрації"

18 березня 2014 року позивач направив на
адресу відповідача лист з
повідомленням про розірвання договору
№681 від 11.06.2008 року та вимогою
перерахувати залишок грошових коштів у
розмірі 94375,60 грн. на рахунку №480
на рахунок ПП "Ліспроектсервіс" в
іншому банку.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач листом №14-04/833 від19.03.2014р.
було відмовлено в розірванні договору
№ 681 від 11.06.2008 року та перерахуванні
коштів на інший рахунок, оскільки у
зв'язку з визначенням ПАТ "РЕАЛ БАНК"
неплатоспроможним, починаючи з 03.03.2014р.
у ПАТ «Реал Банк» запроваджується
тимчасова комісія. Банк не може
порушити п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» та виплатити під час дії заборони
на задоволення вимог кредиторів
ПП»Ліспроектсервіс» як юридичні особі,
кошти, які знаходяться на банківському
рахунку (а.с.32).

Відповідно до частини 1 статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Нормами частини 1, 3 статті 1075
Цивільного кодексу України
встановлено, що договір банківського
рахунка розривається за заявою клієнта
у будь-який час. Залишок грошових
коштів на рахунку видається клієнтові
або за його вказівкою перераховується
на інший рахунок в строки і в порядку,
встановлені банківськими правилами.

Статтею 51 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" визначено, що
банківські розрахунки проводяться у
готівковій та безготівковій формах
згідно із правилами, встановленими
нормативно-правовими актами
Національного банку України;
безготівкові розрахунки проводяться
на підставі розрахункових документів
на паперових носіях чи в електронному
вигляді.

Як встановлено судом першої інстанції,
станом на момент звернення позивача до
банку з платіжним дорученням та заявою
про розірвання договору, постановою
Правління Національного банку України
№ 109 від 28 лютого 2014 р. ПАТ "Реал банк"
був віднесений до категорії
неплатоспроможних.

На підставі вищезазначеної постанови
рішенням №10 від 28.02.2014р. виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб була розпочата процедура
виведення ПАТ "Реал банк" з ринку та
здійснення в ньому тимчасової
адміністрації. Тимчасова
адміністрація запроваджувалася
строком на три місяці з 03 березня 2014 р.
по 02 червня 2014 р. Уповноваженою особою
Фонду за тимчасову адміністрацію було
призначено ОСОБА_3.

Постановою Правління Національного
банку України № 295 від 21 травня 2014 р.
"Про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію ПАТ "Реал банк" була
відкликана банківська ліцензія та
рішенням №34 від 21.05.2014р. Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб "Про початок ліквідації
ПАТ "Реал Банк" та призначення
уповноваженої особи Фонду" розпочато
ліквідацію ПАТ "Реал Банку" 21.05.2014 р.

Станом на момент звернення позивача з
даним позовом до господарського суду
Харківської області у відповідача - ПАТ
«Реал Банк» була запроваджена
тимчасова адміністрація, а на момент
вирішення спору у нього було
відкликано банківську ліцензію та
розпочато процедуру ліквідації.

У відповідності до частини 1 статті 1074
Цивільного кодексу України обмеження
прав клієнта щодо розпоряджання
грошовими коштами, що знаходяться на
його рахунку, не допускається, крім
випадків обмеження права
розпоряджання рахунком за рішенням
суду або в інших випадках, встановлених
законом, а також у разі зупинення
фінансових операцій, які можуть бути
пов'язані з легалізацією (відмиванням)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванням тероризму,
передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав клієнта
щодо розпорядження грошовими коштами,
що знаходяться на його рахунку, можуть
бути передбачені в спеціальному
законі.

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлено, що тимчасова
адміністрація - процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом, а відповідно до пункту 6 статті
2 Закону ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з
виконанням банком, у якому введена
тимчасова адміністрація чи почата
процедура його ліквідації, своїх
зобов'язань перед його кредиторами,
норми Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" є
спеціальними, а даний Закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з
частиною 2 статті 1 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Нормами статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" врегульовані наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється: задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку;
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим законом.

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" передбачено, що протягом 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.
Вимоги фізичних осіб-вкладників у
межах гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами не
заявляються.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" уповноважена особа
Фонду від імені Фонду виконує функції з
ліквідації банку відповідно до цього
Закону та приступає до виконання своїх
обов'язків негайно після прийняття
Фондом рішення про призначення
уповноваженої особи Фонду.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" з дня призначення уповноваженої
особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" вимоги за зобов'язаннями
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

Черговість та порядок задоволення
вимог до банку, оплата витрат та
здійснення платежів передбачено ст. 52
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
зокрема ч. 1 передбачено, що кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у такій
черговості: зобов'язання, що виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо
заробітної плати, що виникли із
зобов'язань банку перед працівниками
до прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку; вимоги Фонду, що виникли у
випадках, визначених цим Законом, у
тому числі щодо повернення цільової
позики банку, наданої протягом
здійснення тимчасової адміністрації з
метою забезпечення виплат відповідно
до пункту 1 частини шостої статті 36
цього Закону та щодо покриття витрат
Фонду, передбачених у пункті 17 частини
п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги
вкладників - фізичних осіб у частині, що
перевищує суму, виплачену Фондом;
вимоги Національного банку України, що
виникли в результаті зниження вартості
застави, наданої для забезпечення
кредитів рефінансування; вимоги
фізичних осіб, платежі яких або платежі
на ім'я яких заблоковано (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності); інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом; вимоги за
субординованим боргом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлено певний порядок
погашення вимог кредиторів, в період
здійснення ліквідаційної процедури
банка, і стягнення з відповідача коштів
на підставі договору банківського
рахунку є не можливим, оскільки це
фактично є погашенням вимог кредитора
в порушення порядку, встановленого
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який не припускає задоволення вимог
окремих кредиторів у індивідуальному
порядку поза межами ліквідаційної
процедури.

При цьому, суд зазначає, що дана правова
позиція узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, яка була викладена у постанові
від 31.07.2013 р. по справі № 922/637/13-г.

В ході судового розгляду справи
відповідачем було надано повідомлення
№14-06/4055 від 16.09.2014р. про акцептування
вимог кредитора в сумі дев'яносто
чотири тисячі триста сімдесят п'ять
грн. 60 коп.

Враховуючи те, що дане повідомлення
банк не міг надати до суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього, оскільки реєстр акцептованих
вимог кредиторів ПАТ «Реал Банк» було
затверджено лише 21 серпня 2014 року,
апеляційний господарський суд приймає
зазначене повідомлення як додатковий
доказ.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
відмову у задоволенні позову.

У відповідності до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів дійшла висновку про те, що
доводи позивача, викладені ним в
апеляційній скарзі не доведені жодним
належним доказом, тоді як
господарським судом першої інстанції в
повній мірі з'ясовані та правильно
оцінені обставини у справі та прийняте
ним рішення є законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав
для його скасування та задоволення
апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає. Колегія суддів також зазначає,
що судом першої інстанції не було
допущено порушень норм процесуального
права, які б могли бути підставою для
скасування оскаржуваного рішення .

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Ліспроектсервіс"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 року по
справі №922/1585/14 залишити без змін.

Повний текст постанови
складено 22.09.2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.