м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12635/14 09.09.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Наш папір"
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліграфічна
компанія
"Інтерекспресдрук"Простягнення 213 917,72
грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1,
представник за довіреністю;

Від відповідача не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованість по договору
поставки №КНП131203 від 03.12.2013р. в сумі 213
917,72 грн.

Позивачем подана заява про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої позивач просить суд стягнути з
відповідача 213 917,72 грн. основного боргу,
штраф в сумі 21 391,77 грн., 36% річних в
розмірі 22 307,29 грн.

Відповідно до частини четвертої статті
22 ГПК України позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви. Під збільшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
зміну (у бік збільшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, в тому числі ціна позову.

Вказана заява не прийнята судом до
розгляду, оскільки позивачем заявлені
нові вимоги, щодо стягнення штрафу та 3%
річних, які не були заявлені при
поданні позову, а відтак вказана заява
змінює одночасно і підставу і предмет
позовних вимог.

Ухвалою суду, за клопотанням
відповідача, відповідно до ст. 69 ГПК
України продовжено строк розгляду
справи.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому останній просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю, з підстав його
необґрунтованості, оскільки позивач
здійснює перерахунок існуючої ціни по
відношенню до коливанням курсу долара
США до гривні, що ставить під сумнів
наявність будь-якої шкоди чи
додаткових витрат понесених останнім в
рамках виконання договору.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір №КНП 131203.

Відповідно до п.1.1 договору, позивач
прийняв на себе зобов'язання
поставляти відповідачу товар, а
відповідач прийняв зобов'язання
прийняти це товар та здійснювати
оплату поставленого товару на
визначених договором умовах.

У п. 1.2. договору сторони обумовили, що
кількість товару, яка підлягає
поставці, асортимент, номенклатура
товару, види, марки, типи товару
обумовлюються у документах, що
перелічені у п. 2.3. договору.

Пункт 2.3. договору визначає, що разом з
передачею товару оформлюються
наступні документи: рахунок-фактура.
видаткова накладна, податкова
накладна.

Пункт 2.4. договору визначає, що датою
поставки є дата, що зазначена у
видатковій накладній.

Пунктом 4.1. договору визначено, що
розрахунки за кожну поставлену партію
товару здійснюються протягом 20-ти
банківських днів від дати поставки в
безготівковому порядку на поточний
рахунок продавця.

Товар поставлявся відповідачу
партіями на підставі видаткових
накладних, до яких додавались
відповідні рахунки на оплату кожної
поставленої партії товару.

У п. 4.4 договору сторони обумовили
відповідний механізм індексації ціни
товару у разі зміни курсу долара США на
УМВБ більш, ніж на 5%.

Як встановлено судом, відповідно до п.
4.4. договору, сторонами договору
здійснювалась відповідна індексації
ціни товару, про що щодо кожної партії
товару складався відповідний акт щодо
збільшення ціни товару відповідно до
погодженого у договорі механізму
індексації ціни.

Суду доведено, що на виконання умов
вищенаведеного договору позивач
поставив відповідачу папір газетний на
загальну суму 415 167,16 грн., у т.ч. ПДВ, що
підтверджується виставленими
рахунками-фактури та видатковими
накладними, копії яких містяться в
матеріалах справи, а відповідач на дату
підписання даного позову сплатив
позивачу за поставлений товар 201 249,44
гривні, у т.ч. ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи
неоплаченими та неповністю
оплаченими залишились наступні
виставлені позивачем рахунки на оплату
поставленого відповідачу товару:

Номер та дата рахункуСума рахунку
(грн., у т.ч. ПДВ)Номер та дата видаткової
накладної на поставку товаруКінцева
дата оплати партії товару (+20
банк, днів від дати поставки)Фактична
оплата (грн., у т.ч. ПДВ)Неоплачений
залишок (грн., у т.ч. ПДВ)52 від
27.01.1427073,3146 від 27.01.1424.01.1422954,004119,3159 від
30.01.1425685,7852 від 30.01.1427.02.14-25685,7867 від
03.02.1425391,7860 від 03.02.1404.03.14-25391,7880 від
06.02.1441767,6278 від 06.02.1407.03.14-41767,6293 від
10.02.1425862,2185 від 10.02.1411.03.14-25862,21106 від
17.02.1421952,0198 від 17.02.1417.03.14-21952,01119 від
20.02.1434603,81111 від 20.02.1420.03.14-34603,81122 від
24.02.1425940,60115 від 24.02.1424.03.14-25940,60125 від
25.02.148594,60119 від 25.02.1425.03.14-8594,60Всього:236871,72
22954,00213917,72Отже, станом на 09.09.2014р. за
відповідачем рахується заборгованість
в сумі 213 917,72 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у
статтях 525, 526 Цивільного кодексу
України.

Згідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Факт наявності боргу у Відповідача
перед Позивачем в сумі 213 917,72 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем не спростований.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві судом не приймаються, оскільки
відповідно до п. 4.4 Договору сторони
погодили, що в разі зміни курсу долара
США на УМВБ більш, ніж на 5%, вартість
товару підлягає відповідному
перерахунку.

Крім того, як було зазначено раніше,
відповідно до п. 4.4. договору, сторонами
договору здійснювалась відповідна
індексації ціни товару, про що щодо
кожної партії товару складався
відповідний акт щодо збільшення ціни
товару відповідно до погодженого у
договорі механізму індексації ціни,
підписаний сторонами та скріплений
печатками.

Договір є погоджена дія двох або більше
сторін спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків (частини 1, 2, 4 статті 202 ЦК
України).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (частина 1
статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Отже, укладаючи спірний договір
сторони були вільними в укладені
договору та визначенні (погодженні)
його умов, а відтак дія учасників
правочину, які реалізували свої права
на набуття цивільних прав та обов'язків
шляхом укладання (підписання)
правочину відповідала внутрішній волі
сторін.

За таких обставин, позов в частині
стягнення основної суми боргу підлягає
задоволенню у сумі 213 917,72 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 44 ГПК України до
складу судових витрат входить, зокрема,
оплата послуг адвоката. В контексті
цієї норми, судові витрати за участь
адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Відповідно до ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру».

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги.

Документами, що посвідчують
повноваження адвоката на надання
правової допомоги, можуть бути: 1)
договір про надання правової допомоги;
2) довіреність;

3)ордер; 4) доручення органу
(установи), уповноваженого законом
на надання безоплатної правової
допомоги.

Враховуючи положення п. 6.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України», витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч. 5 ст. 49 ГПК
України у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі як
судових витрат тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч.
1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність»), а не
будь-якої особи, яка надавала правову
допомогу стороні у справі.

Як встановлено судом, 01.12.2013р. року між
позивачем та адвокатом ОСОБА_1 було
укладено Договір про надання правової
допомоги №04.

Відповідно до Додатку №2 до договору
про надання правової допомоги, Кліент
доручає підготувати позовну заяву до
ТОВ «Поліграфічна компанія
«ІнтерЕкспресДрук» з питань стягнення
з ТОВ «ІнтерЕкспресДрук» суми
заборгованості за договором №КНП 131203
від 03.12.2013р. Гонорар адвоката становить
15 000 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем було сплачено 15 000 грн. на
оплату послуг адвоката, про що свідчить
квитанція до прибуткового касового
ордера №4-2 від 24.07.2014р.

Як було зазначено раніше, відповідно до
п. 6.5. постанови Пленуму Вищого
господарського №7 від 21.02.2013 року «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
розподіл сум інших, крім судового
збору, судових витрат здійснюється за
загальними правилами ч. 5 ст. 49 ГПК
України, тобто при задоволенні позову
вони покладаються відповідача, при
відмові в позові - на позивача, а при
частковому задоволенню позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також те, що суд
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позову, відповідно до
ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається на відповідача, окрім
того, витрати на послуги адвоката у
розмірі 15 000 грн. також підлягають
стягненню з відповідача на корить
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліграфічна
компанія "Інтерекспресдрук" (01054, м.
Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24,
ідентифікаційний код 31732119) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Наш папір"
(03028, м. Київ, вул. Саперно-слобідська,
буд. 10, кв. 111, ідентифікаційний код 38937342)
заборгованість у розмірі 213 917 (двісті
тринадцять тисяч дев'ятсот сімнадцять)
грн. 72 коп., 4 278 (чотири тисячі двісті
сімдесят вісім) грн. 35 коп. судового
збору, 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн.
витрат на оплату послуг адвоката.

Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.09.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко