ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
Справа № 915/1097/14

Позивач Приватне підприємство
«Золота нива 1»,

вул. Харківська, 1-Б, с.
Забавне, Ізюмський р-н, Харківська обл.,
64333

Відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техноторг-Дон»,

просп. Героїв
Сталінграду, 113/1, м. Миколаїв, 54025

Суддя Т. М. Дубова

ПРИСУТНІ:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - Махнова О.В.
довіреність від 10.01.2014 року

СУТЬ СПОРУ стягнення заборгованості
в сумі 2125,23 грн., з яких: 1875,00 грн. -
основний борг, 210,01грн. - втрати від
інфляції, 40,22 грн. - 3 % річних.

Від позивача до суду надійшло
клопотання № 319 від 25.07.14 р. про розгляд
справи за відсутності представника
позивача, у зв'язку з територіальною
віддаленістю (а.с. 32).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
господарського суду Миколаївської
області з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 2125,23
грн., з яких: 1875,00 грн. - основного боргу,
210,01грн. - втрат від інфляції за період з
19.10.13 р. по 06.07.14 р., 40,22 грн. - 3 % річних за
період з 19.10.13 р. по 06.07.14 р.,
обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 15, 16, 526,
530, 610, 612, 625, 1212 ЦК України, ст. 193 ГК
України.

Відповідач надав відзив, яким
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
грошових коштів в сумі 980,00 грн. і
нарахованих на них штрафних санкцій, у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності та припинити провадження в
частині стягнення грошових коштів в
сумі 895,00 грн. і нарахованих на них
штрафних санкцій, у зв'язку із
відсутністю предмета спору,
посилаючись на ст.ст. 11, 205, 258, 525, 631 ЦК
України.

Свої заперечення відповідач
обґрунтував тим, що позивач вимагав від
відповідача повернення коштів в сумі
500,00 грн. - відповідно до усного договору
надання послуг від 08.04.10 р. та 480,00 грн. -
відповідно до договору від 30.05.11 р., як
безпідставно набутого майна. Проте,
визначені договори від 08.04.10 р., 30.05.11 р. є
діючими, сторонами не розірвані, отже,
вимоги щодо повернення сплачених
грошових коштів є необґрунтованими.
Крім того, відповідно до ст. 256 ЦК
України спливла позовна давність
тривалістю у три роки за
вищезазначеними договорами
(детальніше викладено у відзиві, а.с.
20-21).

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали
справи та надавши їм юридичної оцінки,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані не в повному обсязі, тому
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

13.07.2012 року позивач квитанцією №
98 перерахував відповідачу суму 185,00
грн., визначивши в призначенні платежу -
обстеження машин на відповідність
ідентифікаційних номерів і
супровідних документів (а.с. 6).

Відповідач виконав доручену йому
роботу на суму 180,00 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
№ ХК105/1 від 13.08.12 року (а.с. 7).

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
виконані роботи становить 5,0 грн.

Відповідно до банківської
виписки від 22.10.12 р. позивачем на
рахунок відповідача було перераховано
суму 13 190,00 грн., як передоплату за
проведення технічного стану с/г
техніки (а.с. 8).

Проте, відповідач виконав роботи
на суму 12 300,00 грн., про що свідчить акт
виконаних робіт № ХК242122/1 від 29.10.12 р.
(а.с. 9).

Таким чином, заборгованість
відповідача становить 890,00 грн.

27.11.2012 року сторонами було
складено та підписано акт звірки
взаємних розрахунків, відповідно до
якого загальна заборгованість
відповідача становить 1 875,00 грн. (сальдо
станом на 01.01.12 р. становить 980,00 грн. + 5,0
грн. + 890,00 грн.) (а.с. 10).

Сальдо станом на 01.01.12 р. в сумі 980,00
грн. підтверджується:

банківською випискою станом на
08.04.2010 року (а.с. 34) на передоплату
грошових коштів в сумі 5 400,00 грн. на
рахунок відповідача за послуги
проведення перевірки технічного стану
техніки.

Відповідно до акту виконаних
робіт № 1260/5 від 28.04.10 р. відповідач
здійснив послуги на суму 4 900,00 грн., у
зв'язку з чим, у відповідача перед
позивачем залишилися заборгованість
на суму 500,00 грн.

30.05.11 р. позивач перерахував
відповідачу кошти в сумі 7 440,00 грн. за
проведення перевірки технічного стану
тракторів, що підтверджується
банківською випискою станом на 30.05.11 р.
(а.с. 36-37).

Відповідач виконав перевірку
технічного стану на суму 6 960,00 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
на суму від 04.07.11 р. (а.с. 38).

Таким чином, у відповідача перед
позивачем залишилися заборгованість
на суму 480,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 173, 193 ГК
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст. 181 ГК України, укладення
господарських договорів допускається
у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Отже, між сторонами було укладено
договори у спрощений спосіб, а всі
істотні умови договору було узгоджено
у вище визначених документах.

Позивач вимогою № 273 від 30.09.2013 р.
звернувся до відповідача з вимогою про
повернення грошових коштів в сумі 1 875,00
грн., яка була надіслана відповідачу
01.10.2013 р., про що свідчить поштова
квитанція № 1693 та опис вкладення (а.с.
11-13).

Відповідач надав відповідь, в
якій зазначив, що не мав правових
підстав для повернення грошових коштів
та запропонував позивачу надати
письмову заявку на проведення
технічного контролю та/або експертизи
сільськогосподарської техніки з метою
можливості виконання відповідачем
обов'язків за договором (а.с. 22).

Відповідно до ст.ст. 1212, 1214 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Посилаючись на ст.ст. 530, 610, 625 ЦК
України позивач нарахував відповідачу
210,01 грн. - втрат від інфляції за період з
19.10.13 р. по 06.07.14 р., 40,22 грн. - 3 % річних за
період з 19.10.13 р. по 06.07.14 р.

Проте, зазначені вимоги
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Як зазначалось вище, особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Обов'язок боржника сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
та процентів річних не виникає у
випадках повернення безпідставно
отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України),
оскільки відповідні дії вчиняються
сторонами не на виконання взятих на
себе грошових зобов'язань, а з інших
підстав (п. 5.2 Постанови Пленуму ВГСУ №
14 від 17.12.13 р.).

Таким чином, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача 3% річних та
інфляції є безпідставними, а тому
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як підставу
своїх вимог або заперечень.

Клопотання відповідача щодо
застосування строку позовної давності
задоволенню не підлягає, з огляду на те,
що згідно ст. 6 Указу Президента України
від 16.03.1995 р. № 227/95 встановлено, що
підприємства незалежно від форм
власності мають повертати у
п'ятиденний строк платникам помилково
зараховані на їх рахунки кошти.

Як зазначалось вище, . відповідач
здійснив послуги на суму 4 900,00 грн.
відповідно до акту виконаних робіт №
1260/5 від 28.04.10 р., отже, він мав повернути
зайво отримані кошти в сумі 500,00 грн. до
03.05.10 р.

Відповідач виконав перевірку
технічного стану на суму 6 960,00 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
на суму від 04.07.11 р., отже, він мав
повернути зайво отримані кошти в сумі
480,00 грн. до 09.07.11 р.

Згідно ч. 1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Отже, відлік строку позовної давності
починається відповідно з 04.05.10 р. та
10.07.11 р.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Суд вважає, що укладаючи 27.11.2012
року акт звірки взаємних розрахунків,
відповідно до якого була визнана
сторонами заборгованість відповідача
станом на 01.01.12 р. в сумі 980,00 грн., було
перервано перебіг строку позовної
давності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
судові витрати слід віднести на
відповідача, пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Техноторг-Дон»
(просп. Героїв Сталінграду, 113/1, м.
Миколаїв, код 31764816) на користь
приватного підприємства «Золота нива
1» (вул. Харківська, 1-Б, с. Забавне,
Ізюмський район, Харківська область,
33897138) 1 875,00 грн. (одна тисяча вісімсот
сімдесят п'ять грн. 00 коп.) - основного
боргу та 1 607,76 грн. (одна тисяча шістсот
сім грн. 76 коп.) - судового збору.

Наказ видати позивачу.

На суму 210,01 грн. - інфляції, 40,22 грн. - 3 %
річних в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене у 10-дений
строк.

Рішення оформлено у
відповідності зі ст. 84 ГПК України та
підписано суддею 30.09.14 р.

Суддя
Т.М.
Дубова