м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Інгосстрах"
до відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта"
Третя особа-1 ОСОБА_1
Третя особа-2 ОСОБА_2
про відшкодування шкоди в
порядку регресу 18 169,56 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Тузова В.О.
(дов. № Э.37.7)
Від відповідача Кучма О.Л.
Від третьої особи-1 не прибув
Від третьої особи-2 не прибув
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача регресної
заборгованості в розмірі 18 169,56 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 27.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 11.09.2014.
В судове засідання 11.09.2014 прибув
представник позивача, надав пояснення
по справі та подав додаткові докази по
справі.
Представник відповідача не прибув в
судове засідання 11.09.2014, причин неявки
суд не повідомив, хоча через канцелярію
господарського суду подав відзив на
В позовній заяві позивач просить
залучити третю особу без самостійних
вимог на стороні позивача- ОСОБА_1, та
третю особу без самостійних вимог на
стороні відповідача-ОСОБА_2
Суд задовольнив дане клопотання
позивача про залучення третіх осі, та
залучив третю особу без самостійних
вимог на стороні позивача- ОСОБА_1, та
третю особу без самостійних вимог на
стороні відповідача-ОСОБА_2
Розгляд справи відкладено на 23.09.2014.
В судове засідання 23.09.2014 прибули
представники позивача та відповідача,
надали пояснення по справі.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача подав відзив
на позовну заяву, в якому просить суд
застосувати строки позовної давності
Представники третіх осіб не прибули в
судове засідання 23.09.2014, причин неявки
суд не повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
Оскільки про час та місце судового
засідання треті особи були належним
чином повідомлені, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов та
заперечення позову, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ЗАКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО
«СТРАХОВА КОМПАНИЯ «ІНГОССТРАХ», назву
якого відповідно до рішення Загальних
зборів акціонерів від 27.04.2011 змінено на
ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ" ІНГОССТРАХ" (надалі
- Позивач) та ОСОБА_1 (надалі - Третя
особа) 03.08.2010 уклали договір
страхування №SE00AK00050590, згідно якому
Позивач зобов'язався у разі настання
страхового випадку сплатити страхове
відшкодування у межах страхової суми у
порядку та на умовах, передбачених
договором.

Об'єктом страхування за Договором є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням автомобілем SUZUKI SX 4,
реєстраційний № НОМЕР_1.

Згідно, з умовами договору страхування
страховим випадком є пошкодження
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
підтверджується договором.

21.08.2010 на 58 км о/д Одеса-Миколаїв
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
автомобіля SUZUKI SX 4, реєстраційний №
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та
автомобілю КІА Sorento, реєстраційний №
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди автомобілю SUZUKI SX 4,
реєстраційний № НОМЕР_1 заподіяно
механічні пошкодження. У відповідності
до Звіту про оцінку вартості майнової
шкоди, заподіяної ушкодженням
транспортного засобу, № 295-10 від 31.08.2010,
складеного ФЛП ОСОБА_5, розмір
заподіяної шкоди автомобілю Третьої
особи склав 18690,19 грн. Сума страхового
відшкодування до виплати
Страхувальнику з урахування
визначеної Договором страхування
франшизи на підставі Страхового акту
№И-6848 від 12.10.2010 складає 17869,56грн.

Зазначене страхове відшкодування
виплачено Страхувальнику на підставі
платіжного доручення в повному
розмірі.

Витрати на проведення оцінки шкоди
заподіяної автомобілю страхувальника
склали 300,00 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, йому
заподіяно шкоду в розмірі 18 169,56 грн., у
зв"язку з чим він звернувся з позовом до
Суворовського суду м.Одеси з вимогою
про її відшкодування.

В судовому засіданні Суворовського
районного суду м.Одеси ОСОБА_2 надав
поліс № BE 1127715 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, укладеного між ним
та HACK "Оранта".

У зв'язку з чим ПРАТ "СК "ІНГОССТРАХ"
було подано уточнену позовну заяву у
якій HACK "Оранта" було залучена у якості
відповідача.

Враховуючи вищевикладене, 24 червня 2014
року Суворовським районним судом
м.Одеси по зазначеній справі
(№523/15446/13-ц) було винесену ухвалу про
закриття справи, так як. розгляд
зазначеної справи належить до
компетенції господарського суду.

На думку позивача, оскільки
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована
в СК "Оранта", то матеріальна шкода у
розмірі 18169.56 грн. підлягає стягненню з
HACK «Оранта».

Суд зазначає, що представником
відповідача було подано заяву про
застосування строків позовної
давності.

У зв'язку з наведеним суд зазначає:

Як вбачається з матеріалів справи,
21.08.2010 сталася ДТП, внаслідок якої були
завдані збитки потерпілій особі.

18.10.2010 позивач виплатив страхове
відшкодування потерпілій особі
відповідно до укладеного між ними
договору добровільного страхування.

Саме з цього часу, відповідно до ст. 933
Цивільного кодексу України (надалі ЦК)
та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до позивача, на його думку,
перейшло право вимоги відшкодування
збитків від винуватця ДТП.

З цією позицією суд не погоджується у
зв"язку з наступним:

До вимог позивача про відшкодування
збитків, понесених ним у результаті
виплати страхувальнику страхового
відшкодування, застосовується
загальна позовна давність тривалістю в
три роки, перебіг якої почався від дня
страхового випадку внаслідок переходу
права вимоги від страхувальника по
страховика за договором добровільного
страхування наземного транспорту
(статті 257 та 993 ЦК України).

Дана правова позиція узгоджується,
зокрема, з правовою позицією
Верховного Суду України, яка викладена
у Постанові судової палати у цивільних
та господарських справах від 25.12.2013, в
якій вказано:

Відповідно до частини другої статті 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений у випадках,
встановлених законом.

Такий випадок встановлено статтею 993 ЦК
України та статтею 27 Закону України
"Про страхування", згідно із якими до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

За цією нормою страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні набув право вимоги
відшкодування до заподіювача й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача із залишком строку
позовної давності, оскільки відповідно
до статті 262 ЦК України заміна сторін у
зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

У спірному зобов'язанні відбулася
заміна кредитора - страхувальник
передав страховикові, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому строк позовної давності у
страховому зобов'язанні є загальним
(три роки) та його перебіг починається
від дня настання страхового випадку.

Отже, суд дійшов висновку про те, що від
дня страхового випадку внаслідок
заміни кредитора у зобов'язанні з
відшкодування шкоди до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат та у межах
загального строку позовної давності
переходить право вимоги до особи, яка
відповідальна за завдані
страхувальнику збитки.

21.08.2014 позивач звернувся з позовом до
відповідача, а строк позовної давності
закінчився 21.08.2013.

Відповідно до статті 11128 ГПК Рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Невиконання судових рішень Верховного
Суду України тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Суд критично оцінює посилання позивача
на те, що строк позовної давності було
перервано поданням позову до винуватця
ДТП, оскільки відповідач з даної справи
не був відповідачем в справі за
зазначеним позовом до винуватця ДТП, а
відтак позовна давність щодо відносин
між позивачем та відповідачем за даною
справою не переривалась.

Більше того, позивач мав знати що
цивільно-правова відповідальність
винуватця ДТП є застрахованою, у
зв'язку з таким:

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", під час оформлення
відповідних документів про ДТП
працівники органів МВС України
встановлюють та фіксують необхідні
відомості щодо обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності учасників цієї
пригоди.

А отже, водій страхувальника -
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Інгосстрах"
повідомляв працівникам ДАІ про
наявність у нього Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Тобто, у позивача була можливість
вчасно отримати інформацію в органах
ДАІ про страховика, у якого була
застрахована цивільно-правова
відповідальність водія на момент ДТП.

Відповідно до вимог ПДР України,
інформація про наявність полісу
обов'язкового страхування та назву
Страховика, повинна міститися на
лобовому склі автомобіля (стікер). Під
час ДТП у позивача була можливість
ознайомитися з даною інформацією.
Наявність стікера підтверджується тим
фактом, що працівниками ДАІ не
притягнуто винуватця ДТП до
відповідальності за відсутність
стікера.

Крім того, будь-яка особа може отримати
інформація про наявність полісу
обов'язкового страхування зробивши
запит до МТСБУ або просто зайшовши на
відповідний сайт в мережі Інтернет та
безкоштовно отримати будь-яку
інформацію.

Враховуючи викладене, у позивача були
можливості дізнатися про наявність
полісу обов'язкового страхування та
звернутися з відповідною заявою до
страховика. А тому, посилання позивача,
що він дізнався про страховика тільки
під час судового засідання - є
голослівними та недостовірними.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України,
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

Як вбачається з Постанови Київського
апеляційного господарського суду від
15.11.2012 в аналогічній справі № 5011-37/9209-2012
за позовом ПАТ "УСК "Гарант-Авто" до ПрАТ
"Європейський страховий альянс" з
приводу ч. 2 ст. 264 ЦК України:

"Втім, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити про можливість
застосування даних норм законодавства
лише у випадку пред'явлення позову до
одного з кількох боржників не до
будь-якого суду, а лише до
компетентного суду. Так само, коли
пред'явлено позов щодо частини вимоги
(боргу), право на яку має позивач,
перебіг основної давності щодо цієї
частини вимоги переривається і починає
спливати заново. Що ж до вимог до інших
боржників або частини боргу, які не
охоплюються пред'явленим позовом, то
позовна давність щодо них не
переривається".

Натомість, позивач звернувся з позовом
до неналежного відповідача.

Таким чином, позивач не може посилатися
на ч. 2 ст. 264 ЦК України, оскільки в його
випадку строк позовної давності не
переривався.

Тобто, позивач звернулася з позовом до
відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" після спливу строку
позовної давності, що є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України за регресними
забов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного забов'язання.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, і звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування"та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів"(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Проте, частиною 5 наведеної статті
передбачено можливість захисту
порушеного права після спливу позовної
давності у випадку визнання судом
наявності поважних причин її
пропущення. В свою чергу, до поважних
причин пропуску позовної давності
відносяться обставини, що виникли
незалежно від волі особи, яка мала
право відповідної вимоги, та об"єктивно
унеможливити звернення цієї особи за
судовим захистом у період дії строку
позовної давності.

Таких поважних причин позивач в
позовній заяві не виклав, про
поновлення позовної давності не
клопотав, а тому суд вважає, що позивач
мав реальну можливість звернутись з
позовом до відповідача в межах строку
позовної давності Суд робить висновок
про відсутність поважних причин для
поновлення строку позовної давності,
що в свою чергу є підставою для відмови
в позові, у зв"язку зі спливом позовної
давності, про застосування якої було
заявлено відповідачем у справі.

Таким чином, у зв'язку зі спливом строку
позовної давності суд відмовляє
позивачу у задоволенні його позовних
вимог до відповідача про стягнення 18
169,56 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Всі інші доводи та заперечення сторін
та надані на їх підтвердження докази
судом не приймаються на підставі ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки не мають значення для
справи.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову до відповідача у зв'язку зі
спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на
позивача покладаються витрати по
сплаті судового збору.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. 4, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах" до відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про компенсацію страхового
відшкодування 18 169,56 грн. відмовити.

2. Рішення може бути оскаржене у
десятиденний термін в порядку,
визначеному законодавством України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

СуддяГоловатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
26.09.2014