ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року Справа № 903/164/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.за участю
представників сторін:позивачаПетрука
Ю.О. дов. від 25.03.2014 рокувідповідача не
з'явився, про час і місце слухання
справи повідомлений належним
чиномрозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуФізичної особи - підприємця
ОСОБА_5 на постановувід 11.06.2014 року
Рівненського апеляційного
господарського судуу справі№ 903/164/14
господарського суду Волинської
області за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Юкон-продтрейд"до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 простягнення 56626,27
грн.ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юкон-Продтрейд"
звернулося до господарського суду
Волинської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про
стягнення боргу в сумі 54962,35 грн. та 1663,92
грн. пені.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 06.05.2014 року
(суддя Дем'як В.М.) у задоволенні позову
відмовлено.

За апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Юкон-продтрейд" судове рішення
переглянуте в апеляційному порядку і
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року
(головуючий суддя Василишин А.Р., судді
Філіпова Т.Л., Бучинська Г.Б.) скасоване
в частині відмови у задоволенні позову
щодо стягнення суми основного боргу та
змінено в частині розподілу судових
витрат.

Резолютивну частину викладено у
наступній редакції: "Позов
задовольнити частково. Стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юкон-продтрейд"
заборгованість у сумі 54962,35 грн., судові
витрати за розгляд позовної заяви у
розмірі 1773,32 грн. та судові витрати за
розгляд апеляційної скарги у розмірі
886,66 грн. у задоволенні решти позову
відмовити."

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5
звернувся до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою в
якій просить скасувати постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року, а
рішення господарського суду
Волинської області від 06.05.2014 року
залишити без змін.

На думку заявника суд апеляційної
інстанції прийняв до уваги неналежні
докази та докази, які відсутні у
матеріалах справи та неправильно
застосував статтю 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та пункт 9
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутнього у судовому засіданні
представника позивача, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи предметом спору у даній справі є
вимога позивача про стягнення
заборгованості за отриманий товар на
підставі договору поставки №м1/95 від
30.12.2010 року за накладною про
резервування товару №р-000086767 від 29.04.2013
року на суму 54962,35 грн. та 1663,92 грн. пені.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що у відповідача не виникли
цивільні права та обов'язки по оплаті
товару, переліченого у товарно -
транспортній накладній (резервування)
на підставі договору поставки №мі/95
від 30.12.2010 року.

При цьому, місцевий суд дійшов
висновку, що позивачем не було доведено
підписання ні товаро - транспортної
накладної (резервування) ні договору
відповідачем, оригінал договору суду
не надано, товарно - транспортна
накладна (резервування) не містить
відомостей про те, що товар поставлявся
на умовах вказаного договору поставки.

У товарно - транспортній накладній
№ю-000032343 від 21.10.2013 року (а.с.12), на яку
посилався позивач як на підставу для
оплати товару за накладною
резервування вказано інший договір
№мл/95 від 30.12.2010 року.

Також суд зазначив, що накладна
№ю-000032343 від 21.10.2013 року не містить
підпису відповідача та сформована
позивачем в односторонньому порядку
через 6 місяців від видачі накладної -
резервування, а будь - яких інших
бухгалтерських документів щодо
оформлення вказаної господарської
операції позивачем не надано.

Апеляційний господарський суд,
скасовуючи рішення місцевого суду та
приймаючи нове рішення про задоволення
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості у розмірі 54962,35 грн.
встановив, що факт отримання спірного
товару підтверджується накладною
№р-000086767 від 29.05.2013 року (а.с.73), а прийом
товару без заперечень підтверджується
підписами представника позивача та
відповідача на вказаній накладній.

Але будь - яких доводів на
підтвердження таких висновків суд
апеляційної інстанції не навів,
доказів на підставі яких він
ідентифікував осіб, які підписали
документ, що знаходиться у справі (а.с.73)
не зазначив, а висновки місцевого суду
з цього приводу не спростував чим
порушив приписи статті 105
Господарського процесуального кодексу
України.

Одночасно у постанові апеляційного
суду взаємовідносини сторін щодо не
оплати отриманого товару
кваліфіковані як позадоговірні.

При цьому суд апеляційної інстанції не
встановив які саме відносини виникли
між сторонами та не врахував, що
недоговірні відносини врегульовані
підрозділом 2 розділу ІІІ Цивільного
кодексу України.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що постанова Рівненського
апеляційного господарського суду від
11.06.2014 року прийнята з порушенням норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, в зв'язку з чим вона
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до цього ж суду.

Під час нового розгляду справи
апеляційному суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно з'ясувати
та перевірити всі обставини справи,
встановити дійсні права та обов'язки
сторін, і в залежності від
встановленого правильно застосувати
норми матеріального та процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, пунктом 3 статті 1119,
статтями 11110 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 року у
справі №903/164/14 господарського суду
Волинської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
Рівненського апеляційного
господарського суду.

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач