ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.09.14р. Справа № 904/5320/14

За позовом державного вищого
навчального закладу "Криворізький
національний університет", м. Кривий
Ріг

до державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Жовті Води

про стягнення 28 368, 45 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

Від позивача: Деменська А.С., дов. № 23-д
від 25.07.2014 року, представник;

Від відповідача: Левченко І.А., дов. №
18/4723 від 15.05.2012 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Державний вищий навчальний заклад
"Криворізький національний
університет", м. Кривий Ріг звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом про стягнення з
державного підприємства "Східний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Жовті Води 19 980 грн. заборгованості за
роботи виконані на підставі договору
№02-08/2012 на створення (передачу)
науково-технічної продукції від 10.04.12р.,
3 696, 30 грн. пені, 942, 62 грн. 3% річних, 1 398, 60
грн. штрафу та 79, 52 грн. інфляційних.

12.08.14р. позивач уточнив позовні вимоги
та просить стягнути з відповідача 19 980
грн. заборгованості, 3 696, 30 грн. пені, 1 230
грн. 3% річних, 1 398, 60 грн. штраф, 2 400 грн.
інфляційних.

Відповідач заперечує проти позовних
вимог посилаючись на те, що відповідно
до вимог п.2.3 договору від 10.04.12р. №02-08/2012
при виконанні договірних зобов'язань з
боку відповідача не було допущено
порушення строків оплати за
поставлений товар і відсутнє
прострочення виконання грошового
зобов'язання, оскільки строк виконання
грошового зобов'язання фактично не
настав, тому відсутні підстави для
застосування відповідальності за
порушення грошового зобов'язання,
передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу
України.

Також, відповідач звернувся до суду із
клопотанням про застосування строків
позовної давності у зв'язку з тим, що
саме з 25.07.12р. почав спливати термін
позовної давності щодо будь-яких
майнових стягнень у вигляді неустойки
(штрафу, пені).

02.09.14р. позивач звернувся до суду із
заявою про уточнення позовних вимог та
просить стягнути з відповідача 19 980 грн.
заборгованості, 3 696, 30 грн. пені, 1 398, 60
грн. штрафу, 804, 68 грн. 3% річних та 2 488, 87
грн. інфляційних.

02.09.14р. відповідач надав доповнення до
відзиву де зазначив, що позивачем не
вірно нараховані штрафні санкції щодо
стягнення інфляційних збитків та 3%
річних.

15.09.14р. позивач надав до суду заяву про
визнання причини пропущення строку
позовної давності про стягнення
неустойки (штрафу та пені) поважними та
відновлення пропущеного строку
оскільки про порушення свого права
позивачу стало відомо 01.05.13р., а позовну
заяву було подано до суду вперше ще
27.02.14р., проте позов було повернуто за
формальними ознаками, тому причини
пропущення строку позовної давності
про стягнення неустойки (штрафу та
пені) позивач вважає поважними.

16.09.14р. відповідачем надані заперечення
до уточнених позовних вимог де
останній зазначає, що перебіг строку
позовної давності розпочався з 02.05.13р.
та відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України закінчився 02.05.14р.
Таким чином, відповідач вважає, що до
позовних вимог про стягнення штрафу,
пені, 3% річних необхідно застосувати
строк позовної давності та відмовити у
задоволенні в цій частині, оскільки
позивач не навів поважних причин
пропуску цього строку. Крім того,
позивачем не вірно зроблений
розрахунок 3% річних. Також, у зв'язку з
фінансово-економічною кризою,
нестабільним державним (бюджетним)
фінансуванням та затримки у
взаєморозрахунках, що проходять через
банківські структури, підприємство не
має можливості своєчасно
розрахуватися з позивачем, а тому в
частині стягнення 3% річних у сумі 804, 68
грн. та інфляційних збитків у сумі 2 488, 87
грн. відмовити.

Згідно із статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні від 12.08.14р. було
оголошено перерву до 02.09.14р., від 02.09.14р.
до 04.09.14р.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 22.09.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2012 року між державним підприємством
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" (далі - Замовник) та державним
підприємством "Науково-дослідний
інститут безпеки праці та екології в
гірничорудній і металургійній
промисловості", правонаступником якого
є державний вищий навчальний заклад
"Криворізький національний
університет", (далі - Виконавець)
укладено договір №02-08/2012 на створення
(передачу) науково-технічної продукції
(далі - Договір) згідно п.1.1 якого
Замовник доручає, в Виконавець
зобов'язується виконати роботи на тему:
"Виконання робіт по визначенню
доцільності будівництва підземних
пунктів приготування вибухових
матеріалів в умовах шахт ДП "СхідГЗК"
(далі - роботи) і передати результати
робіт у власності Замовника, а Замовник
зобов'язується прийняти виконану
роботу.

Відповідно до п.1.2 Договору тривалість
виконання робіт, відповідно до
календарного плану, квітень 2012 року -
червень 2012 року. Терміни і склад
виконання робіт визначаються,
календарним планом (Додаток №2) та
калькуляцією кошторисної вартості
(Додаток№3), що складають невід'ємну
частину даного договору.

Ціна договору, відповідно до протоколу
погодження договірної ціни та
калькуляції кошторисної вартості
(Додаток №1 №3 до договору, які є його
невід'ємною частиною) складає 16 650 грн.,
крім того ПДВ 3 330 грн. Усього до сплати:
19 980 грн.

Договір вступає в дію з моменту
підписання його сторонами та діє до
31.12.2012 року, в частині розрахунків - до
повного їх виконання (п.8.1 Договору).

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Умовами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України встановлено наступне: якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно п.2.3 Договору Замовник здійснює
поетапну оплату виконаних Виконавцем
робіт при наявності оформлених і
підписаних відповідних чином Актів
здачі-приймання виконаних робіт, з
відстрочкою платежу не менше 15-ти
банківських днів після підписання
даних документів і при відсутності з
боку Замовника зауважень.

Замовник, протягом 10 днів з дня
одержання Акту приймання-передачі
виконаних робіт і звітних документів
зобов'язаний направити Виконавцеві
підписаний Акт приймання-передачі
виконаних робіт, або мотивовану
відмову від приймання виконаних робіт
(п.3.4 Договору).

На виконання умов договору Виконавець
виконав роботу на суму 19 980 грн., що
підтверджується Актом №1 від 03.07.12р.
здачі-приймання виконаних робіт
підписаним сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно п.2 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Позивач звертався до відповідача з
вимогами про сплату заборгованості,
які викладені в листі №05/02-261 від 23.04.13р.,
листі №05/02-312 від 22.05.13р. та претензії
№01/07/05-449 від 10.07.13р. В підтвердження
звернення з вимогами до відповідача
позивачем надані фіскальні чеки
Укрпошти №8868 від 23.05.13р., №3650 від 11.07.13р.

В порушення зобов'язань відповідач не
розрахувався з позивачем, сума боргу
відповідача перед позивачем складає 19
980, 00 грн., що також підтверджується
Актом звірки взаєморозрахунків станом
на 01.08.2014р.

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості у розмірі 19
980, 00 грн. перед позивачем відповідачем
не надано.

При викладених обставинах вимоги
позивача щодо стягнення суми основного
боргу у розмірі 19 980 грн. слід визнати
обґрунтованими і такими що підлягають
задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошових зобов'язань на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 відсотка
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Господарський суд, перевіривши
правильність нарахування 3% річних та
інфляційних втрат, вважає необхідним
задовольнити позовні вимоги в частині
3% річних у сумі 799, 75 та інфляційних у
сумі 2 397, 60 грн. за період з 04.05.2013р. по
01.07.2014р.

Положенням ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Умовами п. 5.1 Договору передбачено, що
за невиконання або за неналежне
виконання зобов'язань за цим договором
Виконавець і Замовник несуть майнову
відповідальність у відповідно до
діючого законодавства. За кожен день
прострочення виконання робіт, а також
за кожен день прострочення оплати,
винна сторона повинна сплатити штрафні
санкції у розмірі передбаченому ст. 231
Господарського кодексу України від
обсягу невиконаних робіт або
неоплаченої суми. Оплата штрафних
санкцій не звільняє сторони від
виконання взятих на себе зобов'язань.

Згідно ст. 231 Господарського кодексу
України законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається. У
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: - за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);
- за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Згідно наданого розрахунку позивач
просить стягнути пеню за період
прострочення оплати з 01.05.2013 року по
01.11.2013 року у сумі 3 696, 30 грн. та штрафні
санкції у розмірі 1 398, 60 грн.

Відповідач просить застосувати
позовну давності в один рік до вимог
про стягнення пені та штрафу згідно ч. 2
ст. 258 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог ст. 261
Цивільного кодексу України початок
перебігу позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або особу, яка
його порушила.

Враховуючи, що зобов'язання по оплаті
виникло 04.05.2013р. та те, що з позовними
вимогами звернувся до суду 17.07.2014 року
(про що свідчить поштовий штемпель на
конверті), тому, з огляду на умови п.1 ч. 2
ст. 258 Цивільного кодексу України, за
якими позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення пені та штрафу, позовна
давність сплила.

Не заслуговують на увагу посилання
позивача на поважність причини
пропущення строку позовної давності
про стягнення неустойки (штрафу та
пені) у зв'язку з тим, що позовну заяву
було подано до суду вперше ще 27.02.14р.,
проте позов було повернуто за
формальними ознаками, на підставі
наступного.

За змістом частини другої статті 264
Цивільного кодексу України
переривання перебігу позовної
давності шляхом пред'явлення позову
матиме місце у разі не будь-якого
подання позову, а здійсненого з
додержанням вимог процесуального
закону, зокрема, статей 54, 56, 57
Господарського процесуального кодексу
України. Тому якщо господарським судом
у прийнятті позовної заяви відмовлено
(стаття 62 Господарського
процесуального кодексу України) або її
повернуто (стаття 63 названого Кодексу),
то перебіг позовної давності не
переривається.

З урахуванням положення частини
четвертої статті 51 Господарського
процесуального кодексу України днем
подання позову слід вважати дату
поштового штемпеля підприємства
зв'язку, через яке надсилається позовна
заява (а в разі подання її
безпосередньо до господарського суду -
дату реєстрації цієї заяви в
канцелярії суду). Якщо позовну заяву
було повернуто, перебіг позовної
давності переривається з того дня, коли
заяву подано до суду з додержанням
установленого порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у стягненні пені частково
та штрафу.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення пені за період з 21.07.13р. по
01.11.13р. у сумі 2 077, 92 грн. підлягають
задоволенню, в решті 1 618, 38 грн. пені та 1
398, 60 грн. штрафу необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі покладаються
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85, 115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
"Східний гірничо-збагачувальний
комбінат" (52210, Дніпропетровська
область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2,
) на користь державного
вищого навчального закладу
"Криворізький національний
університет" (50027, м. Кривий Ріг, вул.
ХХІІ партз'їзду, 11, ) 19 980
грн. основного боргу, 2 397, 60 грн.
інфляційних, 799, 75 грн. 3% річних, 2 077, 92
грн. пені та судовий збір в розмірі 1 626,
50 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено - 29.09.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк