м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" до Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація - 111 Голосіївського району"
За участю третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
За участю третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачаГоловного
інформаційно-обчислювального центру
простягнення 979 826,26 грн.Суддя Грєхова
Представники сторін:
від позивача: Пясецька Г.О. -
представник за довіреністю
від відповідача: Притула Г.Ю. -
представник за довіреністю
від третьої особи 1: Король О.М. -
представник за довіреністю
від третьої особи 2: не з'явилися
Заявлено позов Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал" до
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -
111 Голосіївського району" про стягнення
979 826,26 грн. заборгованості та штрафних
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору на постачання
питної води та приймання стічних вод
10.02.2006 позивач надав послуг з
водопостачання та водовідведення, а
відповідач належним чином надані
послуги не оплатив, у зв'язку із чим
виникла заборгованість у розмірі 900 000,93
грн. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача за прострочення
виконання грошового зобов'язання пеню
у розмірі 64 770,64 грн., інфляційні втрати
у розмірі 2 499,35 грн. та 3% річних у
розмірі 12 553,34 грн.
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26.02.2013 у справі
№5011-2/18087-2012, яке залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 позов
задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.06.2014 рішення
Господарського суду міста Києва від
26.02.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
19.03.2014 у справі № 5011-2/18087-2012 скасовано та
справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.06.2014 суддею Грєховою О.А.
прийнято справу №5011-2/18087-2012 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 14.07.2014.

10.07.2014 представником позивача через
відділ діловодства суду подано
пояснення у справі.

14.07.2014 представником третьої особи
надано письмові пояснення по суті
спору.

У судовому засіданні 14.07.2014 оголошено
перерву до 11.08.2014.

11.08.2014 представником відповідача
надано письмові заперечення на позов.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.08.2014 за клопотанням сторін
продовжено строк розгляду спору та в
судовому засіданні оголошено перерву
до 08.09.2014.

05.09.2014 представником позивача через
відділ діловодства суду подано
розгорнутий розрахунок позовних вимог
до боржника КП "ЖЕО-111".

У судовому засіданні 08.09.2014 за
клопотанням представника позивача
винесено ухвалу про відкладення
розгляду справи на 11.09.2014.

10.09.2014 представником позивача через
відділ діловодства суду подано
пояснення у справі, витяги
розрахункових листків, а також копії
банківських виписок.

В судовому засіданні 11.09.2014 представник
відповідача надав розрахунок
нарахування та сплати по ПАТ АК
"Київводоканал" за вересень 2011р.- липень
2012р. та копії банківських виписок про
часткову оплату боргу.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.09 .2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача та
третьої особи-1, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.02.2006 року між Відкритим акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"Київводоканал", правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал",
(постачальник) та Комунальним
підприємством "Житлово-експлуатаційна
організація - 111 Голосіївського району"
(абонент) було укладено договір № 06368/2-01
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднанні мережі
(надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, він
укладається у відповідності із Законом
України "Про питну воду та питне
водопостачання". За цим Договором
постачальник зобов'язується надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та приймання від нього стічних вод
у міську каналізаційну мережу, а
абонент зобов'язується здійснювати
своєчасну оплату наданих йому
постачальником послуг на умовах цього
договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів й приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994 р. (далі - правила-1), Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 37 від
19.02.2002 р., а також дотримуватися норм,
визначених іншими нормативними актами,
що регулюють правовідносини, які
виникають за цим Договором.

Правила-1 втратили чинність з
прийняттям Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України наказу від 27.06.2008 року № 190, яким
затверджено Правила користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України (далі - правила-2).

В п.п. 2.1.1 - 2.1.6 договору сторони
погодили, що кількість води, що
подається постачальником та
використовується абонентом,
визначається за показниками
лічильників, зареєстрованих
постачальником. Зняття показань
водолічильників здійснюється, як
правило, щомісячно представником
постачальника спільно з представником
абонента. Кількість стічних вод, які
надходять у міську каналізацію,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального проводу та
інших джерел водопостачання, згідно з
показниками водолічильників, а при
його відсутності за узгодженням з
постачальником, за діючими нормами
водоспоживання, або іншим засобом.
Кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання згідно
із показаннями водолічильників та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до розділу 21
правил користування; абонент веде
первинний облік водоспоживання та
водовідведення у журналі обліку
споживання води; облікові дані
абонента щодо кількості та вартості
спожитих ним послуг підлягають
обов'язковому звірянню постачальника.

Згідно із п. 2.2.1 договору постачальник
щомісячно направляє банківській
установі абонента платіжні документи
(в електронному вигляді - дебетові
повідомлення або у паперовому вигляді
вимоги-доручення тощо) для оплати за
поставлену воду та прийняті стічні
води відповідно до встановлених
тарифів.

Відповідно до п. 2.2.2 договору у
розрахункових документах зазначаються
вартість та кількість наданих послуг
за відповідний період, а також розмір
діючих тарифів. Оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій форму у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента. В
разі утворення боргу, оплата, що
надходить від абонента, першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

Положеннями п. 2.2.4 договору
передбачено, що у разі незгоди щодо
кількості або вартості отриманих
послуг абонент зобов'язаний у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента
письмово повідомити про це
постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтовуючи ми документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова абонента
оплатити платіжний документ
постачальника вважатиметься
безпідставною.

Пунктом 3.1.1 договору визначено, що
постачальник зобов'язався
забезпечувати абоненту постачання
питної води, якість якої відповідає
ГОСТ 2874-82 "Вода питна" до його
водопровідного вводу, а абонент
зобов'язався своєчасно сплачувати
вартість наданих йому постачальником
послуг на умовах цього договору (п. 3.3.4
договору).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що на виконання умов договору на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
№06368/2-01 від 10.02.2006 у спірний період з
01.09.2011 року по 30.06.2012 року відповідачеві
надано послуг з водопостачання та
водовідведення на суму 2447106,65 грн. з
яких сплачено 1547104,06 грн., внаслідок
чого утворилась заборгованість в
розмірі 900002,93 грн.

З наданого позивачем розгорнутого
розрахунку позовних вимог до боржника
КП «ЖЕО-111» вбачається, що заявлена до
стягнення сума основного боргу за
період з 01.09.2011 року по 31.06.2012 року
складається з:

- боргу за постачання питної холодної
води та прийняття стоків для потреб
населення (код-1-1381) в сумі 476691,63 грн.;

- боргу за постачання питної холодної
води та прийняття стоків для власних
потреб КП «ЖЕО-111» (код-1-1709) в сумі 2421,35
грн.;

- боргу за постачання питної холодної
води та прийняття стоків для потреб
орендарів КП «ЖЕО-111» (код-1-1710) в сумі
21456,70 грн.;

- боргу за надання послуг з прийняття
стоків гарячої води (код-1-51381) в сумі
51090,07 грн.;

- боргу за постачання холодної питної
води на підігрів (код-1-51381) в сумі 348343,18
грн.

На підтвердження факту виконання
договору за вказаний період позивачем
було надано акти про зняття показників
з приладів обліку з вересня 2011 року по
червень 2012 року, платіжні
вимоги-доручення на оплату послуг з
водопостачання.

До матеріалів справи позивачем також
надано Зведений акт звірки за послуги з
водопостачання та водовідведення,
відповідно до якого станом на 01.07.2012
року заборгованість відповідача за
спірний період складає:

- за кодом №1-1381 на суму 476 691,63 грн.;

- за кодом №1-1709 на суму 2 421,35 грн.;

- за кодом №1-1710 на суму 21 456,70 грн.;

- за кодом №1-51381 на суму 399 433,25 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
та частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог законодавства, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Частина 2 статті 617 ЦК України та
частина 2 статті 218 ГК України
передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

В силу ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно п. 2.2.2 Договору оплата вартості
послуг здійснюється абонентом
щомісячно у безготівковій формі у
десятиденний термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документу до банківської установи
абонента.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 2.2.2 Договору та те, що
останнім місяцем надання спірних
послуг є червень 2012 року, строк
виконання грошового зобов'язання
відповідача по оплаті наданих
позивачем у спірний період за
Договором послуг на момент звернення з
позовом до суду настав.

Як вбачається з матеріалів справи,
складовою частиною позовних вимог про
стягнення боргу і оплати послуг
водопостачання є вимога про оплату
послуг з гарячого водопостачання.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 19
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

За п. 2.1 Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 190 від 27.06.2008
року договірні відносини щодо
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
«Про питну воду та питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги». Обсяг
питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання,
переданий споживачам виконавцем
послуг з постачання гарячої води,
ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Пунктом 3.13 Правил користування № 190
передбачено, що розрахунки з
виробником послуг центрального
водопостачання і водовідведення на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, здійснюють суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію.

Отже, саме енергопостачальник споживає
холодну воду для вироблення гарячої
води, а споживач оплачує холодну воду,
яка йде на підігрів, лише в тому
випадку, якщо він отримує від
водопостачальника холодну воду та
самостійно підігріває її до стану
гарячої води.

Крім того, належних та допустимих
доказів на підтвердження наявності на
балансі відповідача у спірному періоді
теплових пунктів (бойлерів) суду надано
не було.

Таким чином суд дійшов до висновку про
те, що включення позивачем до суми
заборгованості оплати послуг з
постачання холодної питної води на
підігрів (код-1-51381) в сумі 348343,18 грн. не
ґрунтується на договорі №06368/2-01 від
10.02.2006 року.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення вартості послуг з прийняття
стоків гарячої води (код-1-51381) в сумі
51090,07 грн., слід зазначити наступне.

Пунктом 1.4 Правил користування № 190
встановлено, що приймання стічних вод
від підприємств, установ, організацій
до системи централізованого
водовідведення здійснюється
відповідно до Правил приймання стічних
вод підприємств у комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України, затверджених наказом
Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих
у Мін'юсті 26.04.2002 за № 403/6691, а також
місцевих правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації
населеного пункту.

Згідно із п. 1.2 Правил приймання стічних
вод № 37, останні поширюються на
комунальні підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Пунктом 1.4 Правил приймання стічних вод
№ 37 унормовано, що абонент Водоканалу -
це юридична особа, яка уклала договір з
Водоканалом на надання послуг
водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства (з урахуванням
субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 зазначених Правил
приймання стічних вод № 37,
підприємства зобов'язані виконувати в
повному обсязі вимоги цих Правил,
місцевих Правил приймання та договору
на послуги водовідведення, своєчасно
оплачувати рахунки Водоканалу за
надані послуги.

Згідно розгорнутого розрахунку
заборгованості, наданого позивачем, у
відповідача за кодом № 1-51381 за яким
обліковуються холодна вода, яка йде на
виготовлення гарячої води та стоки
гарячої води, заборгованість за стоки
гарячої води становить 51090,07 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог в частині стягнення вартості
послуг з приймання стоків гарячої води,
яка є однією із складових за кодом 1-51381,
у розмірі 51090,07 грн.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення боргу за постачання питної
холодної води та прийняття стоків для
потреб населення (код-1-1381) в сумі 476691,63
грн.; боргу за постачання питної
холодної води та прийняття стоків для
власних потреб КП «ЖЕО-111» (код-1-1709) в
сумі 2421,35 грн.; боргу за постачання
питної холодної води та прийняття
стоків для потреб орендарів КП «ЖЕО-111»
(код-1-1710) в сумі 21456,70 грн., то слід
зазначити наступне.

Пунктом 3.7 Правил користування № 190
встановлено, що розрахунки за спожиту
питну воду та скид стічних вод
здійснюються усіма споживачами
щомісячно відповідно до умов договору.

Відтак, враховуючи ч. 1 ст. 193 ГК України,
ст. 526 ЦК України, а також п. 3.7 Правил
користування №190, у відповідача, як
споживача послуг за договором №06368/2-01,
був обов'язок оплачувати послуги
щомісячно, тобто, за спожиті послуги у
поточному місяці - не пізніше кінця
місяця наступного за звітним.

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача за холодне
водопостачання за кодами №1-1381, №1-1709,
№1-1710 перед позивачем підтверджується
актами зняття показників з приладів
обліку з вересня 2011 року по червень 2012
року, а також приймаючи до уваги те, що в
порядку ст. 43 та ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
відповідачем не було спростовано
наявність заборгованості та не
доведено припинення зобов'язання
будь-яким передбаченим законом
способом в частині суми боргу, суд
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за холодне
водопостачання в розмірі 500 569,28 грн. (за
кодом №1-1381 - 476 691,23 грн.; за кодом №1-1709 -
2421,35 грн.; за кодом №1-1710 - 21456,70 грн.).

В той же час, кошти сплачені КП «ЖЕО-111»
за платіжним дорученням від 01.10.2012 року
в розмірі 569,82 грн., за платіжним
дорученням від 16.11.2012 року в розмірі
2658,14 грн., за платіжним дорученням від
08.10.2012 року в розмірі 2621,16 грн., за
платіжним дорученням від 02.07.2012 року в
розмірі 2130,12 грн. - судом не
враховуються в погашення боргу в
зв'язку з тим, що вказані оплати
зараховані позивачем за надані послуги
з водопостачання та водовідведення за
період, що слідує за спірним.

Також безпідставними є твердження
відповідача щодо сплати ним
28 193,11 грн. в рахунок
заборгованості, оскільки з наявних в
матеріалах справи копій виписок по
рахункам вбачається, що призначення
даних платежів - сплата заборгованості
за рішенням суду по іншим судовим
справам.

Відтак, суд прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 551 659,75
грн. основного боргу, у зв'язку з чим
позовні вимоги в цій частині
підлягають частковому задоволенню.

В іншій частині заявленої до стягнення
заборгованості в сумі 348 343,18 грн.
необхідно відмовити, оскільки судом
встановлено відсутність підстав для
покладення на відповідача обов'язку по
їх оплаті.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватись, зокрема, неустойкою.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Статтею 230 ГК України також
передбачено, що порушення зобов'язання
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом (неустойка, штраф, пеня),
іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Положеннями п. 4.2. Договору визначено,
що у разі порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги, абонент сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу. Нарахування пені припиняється
через один рік від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано на суму
заборгованості за холодну воду та
стоки холодної води: за кодом 1-1381 пеню у
розмірі 35 606,69 грн., інфляційні втрати у
розмірі 1 411,40 грн. та 3% річних у
розмірі 6 896,98 грн.; за кодом 1-709 пеню у
розмірі 112,85 грн., інфляційні
втрати у розмірі 3,10 грн. та 3% річних у
розмірі 21,97 грн., за кодом 1-1710 пеню у
розмірі 1 047,73 грн., інфляційні втрати у
розмірі 29,33 грн. та 3% річних у розмірі
203,75 грн., та на суму заборгованості за
холодну воду, яка йде на виготовлення
гарячої води та стоки гарячої води за
кодом 1-51381 пеню у розмірі 28 003,38
грн., інфляційні втрати у розмірі 1055,52
грн. та 3% річних у розмірі 5 430,64
грн.

Згідно розрахунку суду, враховуючи
відмову у задоволенні позовних вимог в
частині стягнення з відповідача суми
заборгованості за холодну воду, яка йде
на виготовлення гарячої води,
відповідач повинен сплатити пеню - 37
761,61 грн., інфляційні втрати - 1 443,83 грн., 3%
річних - 7 321,57 грн.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати розподіляються пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 44-49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація-111
Голосіївського району" (03045, м. Київ, вул.
Новопирогівська, 25/2; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1-а; ) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
даного рішення суду 551 659 (п'ятсот
п'ятдесят одну тисячу шістсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 75 коп. - основного боргу, 37
761 (тридцять сім тисяч сімсот шістдесят
одну) грн. 61 коп. - пені, 1 443 (одну тисячу
чотириста сорок три) грн. 83 коп. -
інфляційних втрат, 7 321 (сім тисяч триста
двадцять одну) грн. 57 коп. - 3 % річних та 11
963 (одинадцять тисяч дев'ятсот
шістдесят три) грн. 74 коп. - суму
судового збору.

3.Після набрання рішенням законної сили
видати відповідний наказ.

4.У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Повне рішення складено 16.09.2014 року

Суддя

О.А.Грєхова