ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014 р.
Справа № 914/2500/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м.Стрий Львівської
області

про: стягнення 25504,43 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: Деркач Ю.Ю. - представник
(довіреність в матеріалах справи)

від відповідача: не з'явився

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК
України суд роз'яснив представнику
позивача. Заяви про відвід судді не
надходили.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області Публічним
акціонерним товариством Комерційний
Банк "Приватбанк" подано позов до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення 25504,43 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 16.07.2014р. за даним
позовом порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 05.09.2014р. В
зв"язку з неявкою представника
відповідача в судове засідання,
ухвалою суду від 05.09.2014р. продовжено
термін розгляду справи та відкладено
розгляд справи на 17.09.2014р.

В судове засідання 17.09.2014р. позивач явку
представника забезпечив, подав заяву
(вх.№39735/14 від 17.09.2014р.) в якій повідомив,
що у провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
немає судових рішень цих органів, спір
в позасудовому порядку не
врегульований, заборгованість по
кредиту не погашена та просить суд
долучити до матеріалів справи витяг з
ЄДР на відповідача станом на час
розгляду справи, виписку руху коштів по
рахунку, які судом прийнято і приєднано
до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання явку
повноважного представника не
забезпечив, причин неявки та
невиконання вимог ухвал суду не
повідомив, причин неявки та
невиконання вимог ухвал суду не
повідомив. Про порушення провадження у
справі відповідач був належним чином
повідомлений за адресою зазначеною у
позовній заяві: АДРЕСА_1, про що
підтверджує повідомлення про вручення
вх.№32361/14 від 25.07.2014р.

Відповідно до поданого позивачем
витягу №19264168 від 09.09.2014р. з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідач -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2,
проживає за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена
адреса відповідає адресі, яку вказав
позивач у позовній заяві і на яку ним
скеровано відповідачу копію позовної
заяви з додатками, а судом - ухвали про
порушення провадження у справі та про
відкладення розгляду справи.

За умовами ст.33 Господарського
процесуального кодексу України
(далі - ГПК України) на сторони
покладається обов'язок доводити їх
вимоги чи заперечення. Згідно до вимог
ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають
рівні процесуальні можливості у
захисті їхніх процесуальних прав і
законних інтересів, у наданні доказів,
заявлені клопотань та здійсненні інших
процесуальних прав. За умовами ст.59 ГПК
України відповідач має право після
одержання ухвали надіслати
господарському суду відзив на
позовну заяву і всі документи, що
підтверджують заперечення проти
позову, однак відповідач своїм правом
не скористався.

У статті 22 ГПК України викладено
процесуальні права та обов"язки сторін,
серед яких, зокрема і право сторони
знайомитись з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії,
брати участь в господарських
засіданнях, подавати докази, брати
участь у дослідженні доказів,
заявляти клопотання, давати усні та
письмові пояснення господарському
суду, наводити свої доводи і міркування
з усіх питань, що виникають у ході
судового процесу, заперечувати проти
клопотань і доводів інших
учасників судового процесу, тощо.

Викладені в ст.22 ГПК України права
та обов"язки виникають з моменту
набуття стороною відповідного
процесуального статусу. Права
позивача виникають з моменту
подання позову до господарського суду,
права відповідача - з моменту
перед"явлення до нього позову.

Відповідно до ч.3 ст.4-3 ГПК України
господарським судом створено сторонам
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства.

Зважаючи на строки вирішення спору у
даній справі, керуючись ст.69 ГПК
України, у суду відсутні правові
підстави для чергового
відкладення розгляду справи, зокрема з
тих причин, що відповідач не забезпечив
явку в судове засідання повноважного
представника та не подав відзиву на
позовну заяву.

Із врахуванням наведеного, матеріалів
у справі, господарським судом
дотримано встановлених ст.129
Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК
України засад здійснення судочинства
та забезпечено відповідачу можливість
реалізації передбачених ст.22
ГПК України прав сторони в процесі, а
тому суд в межах процесуального
Закону (ст.ст.43,75 ГПК України) вбачає
за можливе розглянути спір за
відсутності представників сторін
та відзиву відповідача на позовну
заяву, за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази в їх
сукупності у відповідності до ст.43
ГПК України, суд встановив.

22.03.2011 р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_2 (далі-Відповідач) було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку. Згідно заяви
Відповідач приєднався до "Умов та
правил надання банківських послуг"
(надалі -Умови), Тарифів Банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
http://ргіvаtbаnk.uа, які разом складають
Договір банківського обслуговування
№б/н від 22.03.2011 р. (далі - Договір) та взяв
на себе зобов'язання виконувати умови
Договору.

Відповідно до Договору Відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному
вигляді через встановлені засоби
електронного зв'язку Банку і Клієнта
(системи кліент-банк. інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено і врегульовано "'Умовами та
правилами надання банківських послуг".

Відповідно до 3.18.1.16. Умов - при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет кліені-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі, Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно - цифрового
підпису та / або підтвердження
через пароль, спрямований Банком
через верифікований номер телефону,
який належить уповноваженій особі
Клієнта з правом "першого" підпису.
Підписання договорів і угод таким
чином прирівнюється до укладання
договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис" -
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він мас електронну форму.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України - якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надасться на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п, 3.18.1.3. Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов - Проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміт),
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.18.1.6. Умов зазначає, що
Ліміт може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших),

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт з 22.03.2011р. в
розмірі 10000,00 грн., 23.05.2011р. в розмірі
12000,00 грн., з 16.09.2011р. в розмірі 15000,00 грн.,
з 04.02.2013р. в розмірі 18800,00 грн., що
підтверджується довідкою про розміри
встановлених кредитних лімітів від
28.05.2014р. №08.7.0.0.0/32 та випискою по
рахунку (знаходяться в матеріалах
справи).

Пунктом 3.18.6.1. умов передбачено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперової або
електронної інформації, або в будь-якій
іншій формі) та/або з момент надання
Клієнтом розрахункових документів
на використання коштів у рамках
кредитного Ліміту в межах зазначених
у них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Також встановлено, що згідно розділу
3.18.4. умов, за користування кредитом в
період з дати виникнення
дебетового сальдо на поточному рахунку
Клієнта при закритті банківського дня
Клієнт виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка).

Порядок розрахунку процентів: за
період користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнулення дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (надалі - "період, в який дебетове
сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок
процентів здійснюється за процентною
ставкою в розмірі, 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашеним кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг. Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

"Непогашенням кредиту" є не виникнення
на поточному рахунку нульового
дебетового сальдо при закритті
банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати (
п.3.18.4.10).

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Пунктом 3.18.2.3.4. умов передбачено, що
банк має право при порушенні Клієнтом
своїх зобов'язань змінити умови
кредитування, вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Відповідно до 3.18.5.1 умов, при порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1,
3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення
кредиту, передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3,
3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.
3.18.2.2.5, 3.18.4,4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує
Банку за кожний випадок порушення пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А у випадку
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3. від суми
заборгованості за кожний день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до 3.18.5.4 умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.п. 3.18.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

Як зазначив представник позивача в
судовому засіданні, відповідач в
порушення зазначених умов договору
свої зобов'язання належним чином не
виконав, а саме не сплатив необхідні
кошти для погашення заборгованості та
процентів за користування кредитом.

Згідно розрахунку позивача, у зв'язку з
вказаними порушеннями зобов'язань за
Договором обслуговування кредитних
лімітів на поточному рахунку
відповідач станом на 08.05.2014р. має місце
заборгованість в розмірі 25504,43 грн., з
яких: 18800,00 грн. заборгованість за
кредитом, 5449,79 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом,
747,04 грн. пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором та
507,60 грн. заборгованість по комісії за
користуванням кредитом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши пояснення
представника позивача суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити в
повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу
України, однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу
України однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

Кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту (ст.345 ГК України).

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору
(ч.2 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи
22.03.2011 р. ФОП ОСОБА_2 було підписано
заяву про відкриття поточного рахунку
у ПАТ КБ "Приватбанк". Підписавши
вказану заяву відповідач приєднався
до "Умов та правил надання банківських
послуг" (надалі - Умови), Тарифів Банку,
що розмішені в мережі Інтернет на сайті
http://privatbank.ua., які разом із заявою
складають договір банківського
обслуговування № Б/Н від 22.03.2011р. та
взяв на себе зобов'язання виконувати
умови Договору.

Відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
НОМЕР_2 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Пунктом 3.18.6.1. умов передбачено, що
обслуговування кредитного Ліміту на
поточному рахунку Клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі) та/або з моменту
надання Клієнтом розрахункових
документів на використання коштів у
рамках кредитного ліміту в межах
зазначених у них сум, і діє в обсязі
перерахованих засобів до повного
виконання зобов'язань сторонами.

Позивач, свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт, який
згідно довідки про розміри
встановлених кредитних лімітів від
28.05.2014р. №08.7.0.0.0/32 станом на
04.02.2013р. в розмірі 18800,00 грн.

Відповідно до п. 3.18.1.3. умов, кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Однак, відповідач порушив свої грошові
зобов'язання за Договором належним
чином в повному обсязі не виконав,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем. Відзив
на позовну заяву та заперечення про
отримання кредитних коштів відповідач
суду не подав.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, з метою досудового
врегулювання спору позивач надсилав
претензію відповідачу від 02.04.2014р. з
вимогою про погашення боргу, однак як
стверджував представник позивача у
судовому засіданні позивач відповіді
не отримав.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно розділу 3.18.4. умов, за
користування кредитом в період з
дати виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт сплачує
проценти, виходячи з процентної
ставки, розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо
в одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленнню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашеним кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду; в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім)% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права Банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання Банківських послуг. Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
здня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашениям кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Разом з тим, відповідно до п. 3.18.4.4. Умов,
Клієнт сплачує Банку винагороду за
використання ліміту у відповідності з
п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2. 1-го числа кожного місяця
у розмірі 0,90% від суми максимального
сальдо кредиту, який існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
у порядку, передбаченому Умовами та
правилами надання банківських послуг.

З огляду на викладене та дослідивши
наявні в справі матеріали, перевіривши
розрахунок боргу, суд вважає, що
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 18800,00 грн. заборгованість
за кредитом, 5449,79 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом, та
507,60 грн. заборгованість по комісії за
користуванням кредитом є правомірними,
підтверджені матеріалами справи, не
спростовані відповідачем та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондуються із
приписами, встановленими
Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК
України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п.6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, однак відповідно до 3.18.5.4
Умов, нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п.п.3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 (трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано Клієнтом.

Перевіривши розрахунок пені, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача 747,04 грн. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором підлягає
задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
відповідачем позовних вимог не
спростовано та не надано суду належних
та допустимих доказів в заперечення
позовних вимог, суд прийшов до висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення в повному обсязі з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог.

Сплата позивачем судового збору за
подання позовної заяви
підтверджується платіжним дорученням
№BO903В0І40 від 23.05.2014р. на суму 1827,00 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.7 вищевказаного
Закону у випадках, установлених
пунктом 1 частини першої цієї статті,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Частиною другою ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору складає 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки сума сплаченого позивачем
судового збору становить 1827,00 грн.
(мінімальний розмір встановлений
Законом України "Про судовий збір"), то
наслідки передбачені п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
не застосовуються, сума судового збору
в частині зменшених позовних вимог
позивачу не повертається, а судовий
збір, відповідно до вимог ст.49 ГПК
покладається на відповідача повністю,
оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 610, 611, 612, 639, 1049,
1054 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230,231, 232, 345 ГК
України, ст.ст. 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити
повністю .

2. Стягнути із Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
"Приватбанк" (м.Дніпропетровськ,
вул.Набережна Перемоги, буд. 50,
ідентифікаційний код 14360570) 18800,00 грн.
заборгованоті за кредитом, 5449,79 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 747,04 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором та 507,60 грн. заборгованості
по комісії за користуванням кредитом, а
також 1827,00 грн. витрат по сплаті
судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

В засіданні 17.09.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
прийнятого рішення. Повний текст
рішення виготовлено 22.09.14р.

Суддя
Кітаєва С.Б.