м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
У Х В А Л А

Справа № 910/15275/14 23.09.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку»

До Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Юнівес»

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - фізична особа ОСОБА_1

Про стягнення 339 952,88 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від 3-ої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський банк розвитку» до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Юнівес» про
стягнення 339 952,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.07.14. порушено провадження у
справі № 910/15275/14, на підставі ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України залучено до участі в розгляді
справи в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - фізичну
особу ОСОБА_1; розгляд справи
призначено на 09.09.14. о 15-10.

09.09.14. представник відповідача через
відділ діловодства Господарського
суду м. Києва подав відзив на позовну
заяву, в якому просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог, з підстав
визначених у відзиві.

Разом з тим, відповідач в судовому
засіданні 09.09.14. подав документи, які
були витребувані судом.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.09.14. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи було відкладено
на 23.09.14. о 12-30.

Представник позивача повторно в судове
засідання 23.09.14. не з'явився, вимоги
попередніх ухвал Господарського суду
міста Києва у справі № 910/747/14 не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, про час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове
засідання 23.09.14. не з'явився, але 22.09.14.
через відділ діловодства
Господарського суду м. Києва подав
клопотання про відкладення розгляду
справи, обґрунтовуючи його тим, що
повноважний представник Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Юнівес» приймає участь в
інших судових засіданнях.

Розглянувши в судовому засіданні 23.09.14.
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, суд
відмовляє в його задоволенні з огляду
на наступне.

Приписами ст. 77 ГПК України визначено
вичерпний перелік підстав для
відкладення розгляду справи, а саме:
нез'явлення в засідання представників
сторін, інших учасників судового
процесу; виникнення технічних проблем,
що унеможливлюють участь особи у
судовому засіданні в режимі
відеоконференції, за наявності ухвали
суду про таку участь, крім випадків,
коли відповідно до цього Кодексу
судове засідання може відбутися без
участі такої особи; неподання
витребуваних доказів; необхідність
витребування нових доказів; залучення
до участі в справі іншого відповідача,
заміна неналежного відповідача;
необхідність заміни відведеного судді,
судового експерта.

Разом з тим, господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Крім того, суд звертає увагу
відповідача на те, що суд обмежений
строками вирішення спору по суті,
встановленими приписами ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
України").

Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.

Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
розгляд.

Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.

Представник третьої особи повторно в
судове засідання 23.09.14. не з'явився,
вимоги попередніх ухвал
Господарського суду міста Києва у
справі № 910/15275/14 не виконав, про поважні
причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи
дійшов висновку про наявність
обставин, які є достатніми підставами
для залишення позову без розгляду з
огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
ухвалами суду від 28.07.14. та 09.09.14.
позивача було зобов'язано надати,
зокрема, власне письмове підтвердження
того, що у провадженні господарських
судів України або іншого органу, який в
межах своєї компетенції вирішує спір,
немає справи зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав та не має рішення цих органів з
такого спору; на підтвердження його
статусу юридичної особи і повного
найменування подати оригінал і
належним чином засвідчені копії
статуту (положення), витягу від
Державного реєстратора про включення
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на день
розгляду справи; довідку
обслуговуючого банку про найменування
відкритих рахунків; витяг від
державного реєстратора про включення
відповідача до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на час
розгляду справи; оригінали документів,
копії яких додані до позовної заяви
для огляду в судовому засіданні.

Також, вказаними ухвалами суду було
зобов'язано сторони, в тому числі
позивача, направити свого повноважного
представника для дачі пояснень по суті
спору, явку позивача було визнано
обов'язковою, та було попереджено
позивача про правові наслідки
нез'явлення в судове засідання на
виклик Господарського суду міста Києва
та неподання витребуваних судом
доказів.

Однак, позивачем не надано суду
перелічених доказів, а його
представник без повідомлення причин не
з'явився в судове засідання 23.09.14., що на
думку суду, перешкоджає вирішенню
спору.

Зокрема, належить зазначити, що вказане
зумовлює наслідки, передбачені ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до п. 3.13. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.11. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі неподання
учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Також, згідно з п. 4.9. вказаної
постанови, при вирішенні питання щодо
залишення позову без розгляду (стаття 81
ГПК) господарським судам слід мати на
увазі, що застосування пункту 5 частини
першої цієї статті можливо лише за
наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу, чи
не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом. Відповідні
докази подаються позивачем і
оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких
причин суд вправі, в залежності від
конкретних обставин справи, або
залишити позов без розгляду, або
розглянути справу за наявними в ній
доказами.

Додатково суд відзначає, що у
відповідності до п. 1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.12. № 6 «Про судове рішення», рішення
з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі. Рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Явка представника позивача в судові
засіданні та подання ним доказів
необхідні для безпосереднього
сповіщення останнім про знані їм
відомості та докази у справі,
з'ясування наявності чи відсутності
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги в їх сукупності, вирішення інших
питань, без оцінки яких неможливий
всебічний, повний і об'єктивний розгляд
справи по суті.

Згідно з частиною третьою статті 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

В даному випадку, позивач не повідомив
поважних причин не направлення свого
представника до суду для участі у
судовому засіданні та неподання
відповідних документів.

Враховуючи предмет спору, а також
доказове наповнення матеріалів справи,
суд вважає, що за вказаних обставин
спір не може бути вирішено по суті, у
зв'язку з чим залишає позов без
розгляду в порядку п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України.

При цьому судові витрати, згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відносяться на рахунок
позивача у повному обсязі.

Водночас, суд вважає за необхідне
зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України, після усунення обставин, які
зумовили залишення позову без
розгляду, позивач має право знову
звернутися з ним до господарського
суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4-5, 4-7, п.5 ч. 1 ст. 81, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський банк
розвитку» залишити без розгляду.

Суддя
Т.М.
Ващенко