ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.
Справа № 907/358/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кравчук Н.М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
(надалі ФОП ОСОБА_2) б/н від 14.07.2014р.

на рішення господарського
суду Закарпатської області від 01.07.2014р.

у справі № 907/358/14

за позовом: Голятинської
сільської ради Міжгірського району
Закарпатської області, с. Голятин,
Міжгірського району Закарпатської
області

до відповідача: ФОП ОСОБА_2, смт.
Міжгір'я, Міжгірського району
Закарпатської області

про стягнення суми 60
000,00 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Заяв про відвід суддів та
клопотань про здійснення технічної
фіксації судового процесу від сторін
не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 01.07.2014р. у
справі №907/358/14 (суддя О.В. Васьковський)
позовні вимоги задоволено. Стягнуто з
ФОП ОСОБА_2 на користь Голятинської
сільської ради 60 000,00 грн. передоплати
за товар та 1 827,00 грн. судового збору.

При прийняті рішення суд першої
інстанції керувався ч.1 ст. 693, ч.1 ст. 712
ЦК України, п.2.2 договорів №№12,13 від
05.09.2013р., згідно яких позивач здійснив
попередню оплату замовленого товару, в
свою чергу відповідач в порушення
зазначених норм права та умов
договорів поставку товару не здійснив,
належними та допустимими доказами суму
боргу не спростував.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій вказує, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, не враховано
надані ним докази та аргументи, а
відтак, винесено необ'єктивне рішення,
просить його скасувати частково.
Зокрема, скаржник зазначає, що частково
виконав умови договорів та поставив
товар на суму 14 600,00 грн., доказом чого
вважає визнання даного факту самим
позивачем в претензіях.

24.07.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням голови суду від 25.07.2014р.
в склад колегії для розгляду даної
справи введено суддів - Гнатюк Г.М. та
Мирутенка О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 14.08.2014р.

В зв'язку з перебуванням судді Гнатюк
Г.М. у відпустці, розпорядженням в.о.
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014р.
внесено зміни в склад колегії суддів,
замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю
Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 14.08.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 18.09.2014р.

В зв'язку з перебуванням судді
Мирутенка О.Л. у відпустці,
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
17.09.2014р. внесено зміни в склад колегії
суддів, замість судді Мирутенко О.Л.
введено суддю Гнатюк Г.М.

Сторони жодного разу участі
уповноважених представників в судові
засідання не забезпечили, причини
неявки не повідомили, хоча належним
чином були повідомленні про дату, час і
місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заперечення на неї, матеріали справи,
Львівський апеляційний господарський
суд встановив наступне.

Між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та
Голятинською сільською радою
(замовник) 05.09.2013р. було укладено
договір №12, відповідно до умов якого
виконавець продає, а замовник купляє
для потреб дитячого дошкільного
закладу обладнання і предмети
довгострокового користування, меблі та
інвентар. Загальна сума відпустку
товару за даним договором складає 50 000,00
грн. (а.с. 9).

Також, 05.09.2013р. між ФОП ОСОБА_2
(виконавець) та Голятинською сільською
радою (замовник) було укладено договір
№13, відповідно до умов якого
виконавець продає, а замовник купляє
для потреб дитячого дошкільного
закладу предмети, матеріали,
обладнання та інвентар, яка є об'єктом
торгівлі виконавця. Загальна сума
відпустку товару за даним договором
складає 10 000,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до п.2.2 договорів №№12,13 від
05.09.2013р. замовник зобов'язаний провести
оплату замовленого (отриманого) товару
згідно рахунку або відпускної
накладної на протязі 10-и банківських
днів шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок виконавця.

Пунктами 4.1 договорів сторони узгодили,
що приймання замовником товару від
виконавця здійснюється згідно з
діючими правилами торгівлі.

Відповідачем на виконання вказаних
договорів було виставлено рахунки №111
від 05.09.2013р., №112 від 05.09.2013р., №114 від
16.09.2013р. та №115 від 04.11.2013р. на суму 60 000,00
грн. (а.с. 11-14), які були оплачені
позивачем згідно платіжних доручень:
№1 від 14.11.2013р. на суму 13 690,00 грн.; №2 від
03.10.2013р. на суму 8 500,00 грн.; №3 від 06.11.2013р.
на суму 27 810,00 грн.; №45 від 14.11.2013р. на
суму 10 000 грн. (а.с. 24-27).

Проте, відповідач замовлений товар не
поставив, в зв'язку з чим позивач
звернувся до ФОП ОСОБА_2 з претензіями
№ 1 від 30.12.2013р., № 2 від 30.12.2013р. та
повторними претензіями № 1 від 25.02.2014р.,
№ 2 від 25.02.2014р., № 1 від 11.03.2014р. і № 2 від
11.03.2014р. щодо недопоставки продукції
(а.с. 15-20). Дані претензії були залишені
без відповіді та задоволення, що стало
підставою звернення до суду.

При прийнятті постанови суд виходив з
наступного.

Майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

В ст.11 ЦК України зазначено, що, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Стаття 629 ЦК України визначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України встановлений
обов'язок продавця передати покупцеві
товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару (ч.1 ст. 664 ЦК
України).

Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську діяльність
та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

В силу ст. 33 ГПК України предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову та
фактів, якими відповідач обґрунтовує
заперечення проти позову.

При цьому, правило належності доказів,
закріплене ст. 34 ГПК України,
передбачає, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, для правильного вирішення спору
мають значення належні та допустимі
докази - передбачені законом документи,
якими стверджується сам факт
здійснення господарської операції з
передачі товару або
товаророзпорядчого документу на товар.
До таких доказів в силу чинного
законодавства належать первинні
документи.

З огляду на викладене, покликання
скаржника на те, що часткова поставка
товару на суму 14 600,00 грн.
підтверджується претензіями позивача
№ 1 від 30.12.2013р., № 2 від 30.12.2013р. та
повторними претензіями № 1 від 25.02.2014р.,
№ 2 від 25.02.2014р., № 1 від 11.03.2014р. і № 2 від
11.03.2014р. щодо недопоставки продукції, не
береться судом до уваги, оскільки
претензія не є первинним документом
яка містить відомості про господарську
діяльність та підтверджує її
здійснення.

В матеріалах справи відсутні первинні
документи, які б підтверджували факт
поставки відповідачем Голятинській
сільській раді товару на суму ні на
суму 14 600,00 грн., ні на суму 60 000,00 грн.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено,
що якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Враховуючи встановлені обставини,
відсутність у справі документів
первинного обліку: накладної, акту
приймання-передачі з приводу
купівлі-продажу спірного товару, та
положення вищевказаних норм права, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про обґрунтованість
заявлених вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача боргу
у розмірі 60 000,00 грн.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Однак, скаржником всупереч
вищенаведеній нормі права, не подано
доказів, які б спростовували факти,
викладені в позовній заяві, а доводи,
наведені в апеляційній скарзі не
спростовують правомірність висновків,
викладених в оскаржуваному рішенні
суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду є законним,
обґрунтованим, прийнятим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому його слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 01.07.2014р. у
справі № 907/358/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку згідно
з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до
господарського суду Закарпатської
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.