КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р. Справа№ 910/791/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Алданової С.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Рачок Н.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.04.2014р.

у справі №910/791/14 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія»

до Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк»

про визнання недійсною третейської
угоди, укладеної у вигляді
третейського застереження в п. 6.2.
Договору про надання відновлювальної
кредитної лінії №18/102-КВ від 30.11.2006р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Українська транспортна страхова
компанія» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» про визнання
недійсною третейську угоду, укладену у
вигляді третейського застереження в п.
6.2. Договору про надання
відновлювальної кредитної лінії
№18/102-КВ від 30.11.2006р., а також про
стягнення з відповідача судових
витрат.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.04.2014р. у справі №910/791/14 у
позові Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
07.04.2014р. та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням та неправильним
застосуванням норм процесуального та
матеріального права, а також
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду обставинам справи.

Скаржник зазначає, що спірна
третейська угода, укладена у вигляді
третейського застереження в п. 6.2.
Договору про надання відновлювальної
кредитної лінії №18/102-КВ від 30.11.2006р.,
має бути визнана недійсною в судовому
порядку з підстав невідповідності цієї
угоди нормам законодавства України, а
саме ст.ст. 18, 19, ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про третейські суди».

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», надав
апеляційному господарському суду
письмовий відзив на апеляційну скаргу,
за яким просить відмовити в
задоволенні апеляційної скарги ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія», а рішення Господарського
суду міста Києва від 07.04.2014р. залишити
без змін.

На думку відповідача, суд першої
інстанції повно та всебічно перевірив
усі обставини справи в їх сукупності та
прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального права та у повній
відповідності до норм процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.05.2014р.
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» було
прийнято до провадження колегією
суддів у складі головуючий суддя
Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця
О.Ф. та призначено її до розгляду на
04.08.2014р.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р., з
огляду на перебування судді Синиці О.Ф.
на лікарняному вирішено здійснити
розгляд справи №910/791/14 у складі колегії
суддів головуючий суддя Шевченко Е.О.,
судді Алданова С.О., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.09.2014р.
розгляд справи було відкладено
відповідно до ст. 77 ГПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представника позивача.

Справа слухалась з оголошеними в
судових засіданнях 04.08.2014р., 11.08.2014р.
перервами на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

30 листопада 2006р. між Закритим
акціонерним товариством «Українська
транспортна страхова компанія»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Приватне акціонерне
товариство «Українська транспортна
страхова компанія», як позичальником,
та Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», як
кредитором, був укладений Договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії №18/102-КВ, за умовами якого
кредитор зобов'язався надати
позичальнику грошові кошти у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання.

Згідно з підпунктом 1.1.1. п. 1.1. Договору
про надання відновлювальної кредитної
лінії надання кредиту буде
здійснюватися окремими частинами зі
сплатою 19 процентів річних та комісій в
розмірі та в порядку, визначеному
тарифами на послуги по наданню
кредитів, які містяться в Додатку №1 до
цього Договору, що є невід'ємною
складовою частиною цього Договору в
межах максимального ліміту
заборгованості до 10 000 000,00 гривень з
кінцевим терміном повернення
заборгованості за кредитом по 29.05.2007р.
на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору про надання
відновлювальної кредитної лінії
кредит надається позичальнику на
наступні цілі: поповнення обігових
коштів.

До цього Договору про надання
відновлювальної кредитної лінії
сторонами вносилися зміни шляхом
підписання додаткових угод, а саме були
укладені наступні додаткові угоди:
Додаткова угода №18/102-КВ/1 від 27.03.2007р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/2 від 25.05.2007р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/3 від 20.07.2007р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/4 від 06.11.2007р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/5 від 26.12.2007р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/6 від 29.05.2008р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/7 від 28.05.2009р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/8 від 27.08.2009р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/9 від 09.10.2009р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/10 від 08.06.2010р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/11 від 25.06.2010р.,
Додаткова угода №18/102-КВ/12 від 23.12.2010р.

28.02.2011р. позивачем та відповідачем був
укладений Договір про внесення змін №13
до Договору про надання
відновлювальної кредитної лінії.

15 липня 2012р. позивач та відповідач
уклали Договір про внесення змін №14 до
Договору про надання відновлювальної
кредитної лінії, а 28.09.2012р. - Договір про
внесення змін №15.

За Договором про внесення змін №14
позивач та відповідач домовились
змінити умови Договору кредиту та
викласти його в новій редакції.

Так, згідно з п. 1.1. Договору про надання
відновлювальної кредитної лінії в
редакції Договору про внесення змін №14
кредитор зобов'язався надавати
позичальнику грошові кошти на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання на умовах,
визначеним цим Договором та
додатковими угодами. Також визначено,
що надання кредиту буде здійснюватися
окремими частинами на суму, що не
перевищує максимального ліміту
заборгованості 16 533 733,50 грн.

Згідно з підпунктом 1.1.3.1. п. 1.1. Договору
про надання відновлювальної кредитної
лінії в редакції Договору про внесення
змін №14 сторони визначили, що
процентна ставка за цим Договором
встановлюється в розмірі 16 процентів
річних. Тип ставки - фіксована.

Пунктом 6.2. позивач та відповідач
передбачили, що всі розбіжності щодо
укладення, виконання, розірвання,
зміни, визнання недійсним повністю або
частково, а також з будь-яких інших
питань, що стосуються даного Договору,
становлять предмет спору та підлягають
розгляду в постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків за адресою: 02002, м.
Київ, вул. М. Раскової, 15 (свідоцтво про
реєстрацію постійно діючого
третейського суду №007-2005 від 21.06.2005р.,
видане Київським міським управлінням
юстиції). Розгляд здійснюється
одноособово суддею постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків Ярошовцем Василем
Миколайовичем згідно з регламентом
зазначеного третейського суду, який є
невід'ємною частиною даної третейської
угоди, і з яким сторони ознайомились. У
випадку неможливості розгляду спору
вказаним третейським суддею, спір
розглядається одноособово третейським
суддею Мороз Оленою Анатоліївною, а у
разі її відсутності - одноособово
третейським суддею Білоконем Юрієм
Миколайовичем. При неможливості
розгляду спору вказаними в даному
пункті суддями, суддя призначається
Головою постійно діючого Третейського
суду при Асоціації українських банків.
Найменування сторін та їх
місцезнаходження у цій третейській
угоді відповідають найменуванню
сторін та їх місцезнаходженню за даним
Договором. Місце і дата укладення цієї
третейської угоди відповідають місцю і
даті укладення даного Договору.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про визнання недійсної
третейської угоди, укладеної в вигляді
третейського застереження в п. 6.2.
Договору про надання відновлювальної
кредитної лінії №18/102-КВ від 30.11.2006р. з
підстав невідповідності її ст.ст. 18, 12
Закону України «Про третейські суди».

Так, згідно з статтею 1 Закону України
«Про третейські суди» цей Закон
регулює порядок утворення та
діяльності третейських судів в Україні
та встановлює вимоги щодо третейського
розгляду з метою захисту майнових і
немайнових прав та охоронюваних
законом інтересів фізичних та
юридичних осіб. До третейського суду за
угодою сторін може бути переданий
будь-який спір, що виникає з цивільних
та господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом.

У відповідності до ст. 5 Закону України
«Про третейські суди» юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 12 Закону
України «Про третейські суди»
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Третейська
угода укладається у письмовій формі.

Частина 2 ст. 12 Закону України «Про
третейські суди» передбачає, що якщо
сторони не домовилися про інше при
передачі спору до постійно діючого
третейського суду, а також при вказівці
у третейській угоді на конкретний
постійно діючий третейський суд
регламент третейського суду
розглядається як невід'ємна частина
третейської угоди.

Отже, в силу ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про третейські суди» регламент
третейського суду є невід'ємною
частиною третейської угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
третейські суди» положення про потайно
діючий третейський суд та регламент
третейського суду затверджуються його
засновником та публікуються.

Постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків
створений та дії на основі Закону
України «Про третейські суди»,
Положення про Постійно діючий
Третейський суд при Асоціації
українських банків та Регламенту, які є
відкритими для доступу та з якими кожна
сторона має рівні права на
ознайомлення у Третейському суді або
на сайті суду (http:tretsud.aub.oru.ua).

Таким чином, законом або укладеним
сторонами Договором не передбачено
обов'язку додавати регламент
третейського суду у вигляді додатку до
договору, що містить третейське
застереження, він є невід'ємною
частиною третейської угоди незалежно
від того, чи викладений на паперовому
носії як додаток до угоди чи ні.

Разом з тим, як вбачається з
третейського застереження, укладеного
позивачем та відповідачем (п. 6.2.
Договору), сторонами вказано про те, що
регламент третейського суду є
невід'ємною частиною даної третейської
угоди та сторони ознайомились з його
положеннями.

Наведене спростовує доводи позивача
стосовно невідповідності третейської
угоди ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
третейські суди».

Також позивач оспорює третейську
угоду, укладену у вигляді третейського
застереження в п. 6.2. Договору про
надання відновлювальної кредитної
лінії №18/102-КВ від 30.11.2006р. з підстав
невідповідності її ст.18 Закону України
«Про третейські суди».

Так, стаття 18 Закону України «Про
третейські суди» встановлює вимоги до
третейських суддів. Частина 1 цієї
статті передбачає, що третейські судді
не є представниками сторін.
Третейським суддею може бути
призначена чи обрана особа, яка прямо
чи опосередковано не заінтересована в
результаті вирішення спору.

Відповідно до статті 6 Положення про
постійно діючий Третейський суд при
Асоціації українських банків (із
змінами), зареєстрованого
Міністерством юстиції України
Свідоцтво №007-2005 від 21.06.2005р. та
затвердженого рішенням Ради Асоціації
українських банків від 22.04.2005ор
протокол №2 із змінами, затвердженими
рішенням Ради Асоціації українських
банків від 16.02.2007р протокол №1,
завданням Третейського суду є захист
майнових і немайнових прав та
охоронюваних законом інтересів сторін
третейського розгляду шляхом
всебічного розгляду та вирішення справ
у відповідності з чинним
законодавством України.

Отже, постійно діючий Третейський суд
при Асоціації українських банків є
незалежним органом, який захищає
інтереси сторін третейського розгляду,
а не членів Асоціації українських
банків.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем не доведено належними
засобами доказування обставин, з якими
закон пов'язує можливість визнання
договорів недійсними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 07.04.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія»
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 07.04.2014р. у справі №910/791/14
залишити без змін.

3. Справу №910/791/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
С.О. Алданова

В.О. Зеленін