номер провадження справи 34/65/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2014
Справа № 908/2696/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Науменка А.О., при
секретарі Яровенко Г. В.

За участю представників: від позивача -
Коновалов Д.В., довіреність № 9117/27 від
30.12.2013 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні
матеріали справи № 908/2696/14,

за позовом: Концерну «Міські теплові
мережі» в особі Філії Концерну «МТМ»
Ленінського району (юридична адреса:
69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137;
фактична адреса: 69065, м. Запоріжжя, вул.
Щаслива, 2а);

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (69006,
АДРЕСА_1, скорочено ФОП ОСОБА_2);

про стягнення суми.

Сутність спору:

Концерном «Міські теплові мережі» в
особі Філії Концерну «МТМ» Ленінського
району заявлено позовні вимоги до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення за договором купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді № 511
від 01.10.2002 р. основного боргу в розмірі
12650,17 грн., пені в розмірі 316,54 грн., 3%
річних в розмірі 366,80 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 1216,07 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 31.07.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/2696/14,
присвоєно справі номер провадження
34/65/14, розгляд якої призначено на 13.08.2014
р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 13.08.2014 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, розгляд
справи відкладався на 27.08.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 27.08.2014 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, розгляд
справи відкладався на 17.09.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в повному обсязі не виконав
прийняті на себе зобов'язання за
договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 511 від 01.10.2002 р.
в частині оплати отриманої теплової
енергії в сумі 12650,17 грн. за період: з
березня 2012 р. по квітень 2013 р., з жовтня
2013 р. по квітень 2014 р. Крім того, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за спірним договором
позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача пені в розмірі
316,54 грн., 3 % річних в розмірі 366,80 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 1216,07 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на ст. ст. 11, 15, 16, 96, 258, 509, 526,
530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 1, 2, 193, 232, 276 Господарського кодексу
України, умови договору
купівлі-продажу теплової енергії № 511
від 01.10.2002 р., Законом України «Про
теплопостачання» № 2633-ІV від 02.06.2005 р.,
«Правилами користування тепловою
енергією», затвердженими Постановою
КМУ № 1198 від 03.10.2007 р., Законом України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», ст. ст.
1, 2, 54-57, 82 Господарського
процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав заявлений позов та
просив його задовольнити.

ФОПь ОСОБА_2, відповідач по справі,
своїм правом на участь в судовому
засіданні не скористалась, відзив на
позов не надала, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлена
належним чином, про причини неявки суд
не повідомила. Ухвали суду було
направлено за місцезнаходженням
відповідача, яке вказано у Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 06.08.2014 р.: 69006, АДРЕСА_1, що
відповідає вимогам ст. 64 ГПК України.

За клопотанням представника позивача,
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2002 року між Концерном «МТМ» в особі
Філії Концерну «МТМ» Ленінського
району (теплопостачальна організація)
та ФОП ОСОБА_2 (споживач) укладено
договір № 511 про постачання теплової
енергії в гарячій воді на: орендоване
вбудоване приміщення по АДРЕСА_2 (далі
договір № 511).

При виконанні цього договору сторони
керуються «Правилами користування
тепловою енергією», «Правилами обліку,
відпускання і споживання теплової
енергії», «Нормами та вказівками по
нормуванню витрат палива та теплової
енергії на опалення житлових та
громадських споруд, а також на
господарсько - побутові потреби в
Україні» і діючим Законодавством
України. (п. 1.1 договору № 511).

Згідно п. 1.2 договору № 511,
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію разом з
втратами теплової енергії на
теплотрасі, що перебуває на балансі
споживача за встановленими тарифами
(цінами) в терміни, передбачені цим
договором.

Пунктом 10.1 договору № 511 встановлено
термін дії договору: з 01 жовтня 2002 року
по 30 вересня 2003 року. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, окрім досягнення
взаємної згоди сторін про його
розірвання.

Договір зупиняє свою дію у випадках:
прийняття рішення господарським судом;
ліквідації сторін (п. 10. 2. договору № 511).

Доказів припинення дії договору № 511
сторонами не надано.

На виконання умов договору № 511 позивач
відпустив відповідачу теплову енергію
в сумі 12650,17 грн. за період: з березня 2012
р. по квітень 2013 р., з жовтня 2013 р. по
квітень 2014 р., яку відповідач не
оплатив.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши представника позивача, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є
господарськими та такими, що виникли на
підставі договору енергопостачання.

Відповідно до ст. ст. 1, 19 Закону України
«Про теплопостачання», теплова енергія
- товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу. Вироблена теплова
енергія постачається споживачу згідно
з договором купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
підігріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України,
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що проводиться за фактично
відпущену енергію.

Сторони в договорі № 511 встановили
наступний порядок розрахунків.

Відповідно до п. 6.2 договору № 511
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Підставою для розрахунків споживача з
енергопостачальною організацією є акт
надання послуг, підписаний обома
сторонами та рахунок, згідно п. 6.4.
договору № 511.

Згідно п. 6.3 договору № 511
енергопостачальна організація після
7-го числа місяця, наступного за
розрахунковим, надає споживачу рахунок
за фактичну спожиту теплову енергію,
акт надання послуг і податкову
накладну. Споживач зобов'язаний
оформити акт надання послуг і до 25
числа місяця, наступного за
розрахунковим, повернути його
енергопостачальній організації.

Розрахункові документи за спірний
період направлялись позивачем
щомісяця на адресу відповідача: 69006,
АДРЕСА_1, поштовою кореспонденцією, що
підтверджується реєстрами відправки
рекомендованих листів: з березня 2012 р.
по квітень 2013 р., з жовтня 2013 р. по
квітень 2014 р. (а.с. 53-68).

Відповідач всупереч умовам договору не
підписав акти приймання - передачі за
період: з березня 2012 р. по квітень 2013 р.,
з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., доказів
висунення заперечень
теплопостачальній організації не
надав, відповідно вказані акти є
погодженими.

Відповідно до п./п. 3.2.2. договору № 155
споживач зобов'язується виконувати
умови та порядок оплати спожитої
теплової енергії в обсягах згідно
рахунків за теплову енергію і в
терміни, які передбачені розділом VI
договору.

Споживач зобов'язаний, на підставі п. 6.6.
договору № 511, до 20-го числа поточного
місяця перерахувати на розрахунковий
рахунок теплопостачальної організації
суму заборгованості за фактично
спожиту теплову енергію і передоплати.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позивач відпустив відповідачу теплову
енергію в сумі 12650,17 грн. за період: з
березня 2012 р. по квітень 2013 р., з жовтня
2013 р. по квітень 2014 р., що
підтверджується актами
приймання-передачі: за березень 2012 р.
від 31.03.2012 р. на суму 1013,22 грн.; за квітень
2012 р. від 30.04.2012 р. на суму 133,25 грн.; за
жовтень 2012 р. від 31.10.2012 р. на суму 31,46
грн.; за листопад 2012 р. від 30.11.2012 р. на
суму 892,93 грн.; за грудень 2012 р. від 31.12.2012
р. на суму 1305,62 грн.; за січень 2013 р. від
31.01.2013 р. на суму 1283,42 грн.; за лютий 2013 р.
від 29.02.2013 р. на суму 1048,39 грн.; за
березень 2013 р. від 31.03.2013 р. на суму 1110,38
грн.; за квітень 2013 р. від 30.04.2013 р. на
суму 92,53 грн.; за жовтень 2013 р. від 31.10.2013
р. на суму 447,85 грн.; за листопад 2013 р. від
30.11.2013 р. на суму 644,95 грн.; за грудень 2013
р. від 31.12.2013 р. на суму 1181,63 грн.; за
січень 2014 р. від 31.01.2014 р. на суму 1286,22
грн.; за лютий 2014 р. від 28.02.2014 р. на суму
1203,35 грн.; за березень 2014 р. від 31.03.2014 р.
на суму 654,89 грн.; за квітень 2014 р. від
30.04.2014 р. на суму 320,08 грн. (а.с. 21-36).

Відповідач всупереч умовам договору №
511 заборгованість за вказаний період не
оплатив. Доказів висунення заперечень
позивачеві з приводу отриманої
теплової енергії не надав.

Приймаючи до уваги те, що на момент
розгляду справи в суді відповідач має
заборгованість в сумі 12650,17 грн. за
період: з березня 2012 р. по квітень 2013 р.,
з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., доказів
оплати наявної заборгованості
відповідачем не надано, стягненню
підлягає сума основного боргу у
розмірі 12650,17 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 316,54 грн.
пені за період: з 21.11.2013 р. по 25.06.2014 р.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Судом перевірено правильність
нарахування пені та встановлено, що
вимоги в цій частині є законними і
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення 366,80 грн. - 3 % річних
за період: з 21.04.2012 р. по 25.06.2014 р. та 1216,07
грн. інфляційних втрат за період: з
травня 2012 р. по травень 2014 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом перевірено правильність
нарахування 3% річних та встановлено, що
стягненню підлягає 366,76 грн. В іншій
частині стягнення 3 % річних вимоги
позивача задоволенню не підлягають.

Судом перевірено заявлений позивачем
розрахунок інфляційних втрат, та
встановлено, що правильною сумою до
стягнення інфляційних втрат є: 1175,80 грн.
В іншій частині стягнення інфляційних
втрат вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

На підставі вищевикладеного, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (69006, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на
користь Концерну «Міські теплові
мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137, поточний рахунок зі
спеціальним режимом використання №
1951 у Філії - Запорізьке обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», код МФО 313957, ідентифікаційний
код юридичної особи: 32121458) 12650
(дванадцять тисяч шістсот п'ятдесят)
грн. 17 коп. основного боргу, 316 (триста
шістнадцять) грн. 54 коп. пені, 366 (триста
шістдесят шість) грн. 76 коп. 3 % річних, 1175
(одна тисяча сто сімдесят п'ять) грн. 80
коп. інфляційних втрат, 1821 (одна тисяча
вісімсот двадцять одна) грн. 94 коп.
судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 19.09.2014 р.

Суддя
А.О. Науменко