ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року
Справа № 915/1163/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Коваль
Т.С.,

від позивача: Павленко І.В. - дов. №1009
від 06.06.2014,

від відповідача: Петровського Д.О. - дов.
№364 від 28.12.2011,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі філії «Дельта-лоцман»
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України»

(54017, м.Миколаїв, вул.Лягіна, 27),

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське підприємство
«Нібулон» (54030, м.Миколаїв,
вул..Фалєєвська, 9-Б)

про: стягнення 141696,15 грн. Згідно заяви
позивача про збільшення позовних вимог
№3993 від 04.08.2014: стягнення 334807,12 грн., з
яких: 201974,46 грн. канального збору, 131131,03
грн. вартості послуг СРРС та 1701,63 грн. - 3%
річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача про
стягнення з останнього 140872,89 грн.
основного боргу та 823,26 грн. - 3% річних.

Заявою №3993 від 04.08.2014 (т.7 а.с.1-16) позивач
збільшив позовні вимоги, які в
остаточному вигляді становлять: 201974,46
грн. канального збору, 131131,03 грн.
вартості послуг СРРС та 1701,63 грн. - 3%
річних.

Враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.22 ГПК
України, позивач скористався своїм
правом збільшити розмір позовних вимог
до прийняття рішення по справі, судом
розглядаються позовні вимоги
викладені у заяві позивача №3993 від
04.08.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань в частині сплати
канального збору та збору за послуги
служби регулювання руху суден (СРРС),
нарахованих за проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом
(БДЛК) під час здійснення вантажних
комерційних рейсів за період
січень-травень 2014 року суден (барж та
буксирів), що належать ТОВ СП «НІБУЛОН».

Відповідач у відзиві (т.12 а.с.43-185) та
додаткових поясненнях (т.12 а.с.190-198)
проти задоволення позову заперечує,
посилаючись на наступне:

- відсутні підстави для справляння
канального збору на користь позивача,
оскільки єдиною уповноваженою особою
справляння канального збору, у
відповідності до приписів Закону
України «Про морські порти України» є
власник каналу. При цьому, позивачем не
надано доказів реєстрації його права
власності на
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал,
який на думку відповідача є об'єктом
нерухомого майна та підлягає
реєстрації в Державному реєстрі
речових прав;

- позивачем не доведено здійснення
відповідачем вантажних комерційних
рейсів, а отже судна відповідача, про
які йдеться у позові і поясненнях
позивача, зокрема, буксири
«Баштанській», «Лідіївський»,
«Нібулон-1», «Нібулон-2», «Нібулон-3»,
«Нібулон-4», буксир-штовхач
«Прибужанівський», несамохідні баржі
«НБЛ-001», «НБЛ-002», «НБЛ-003», «НБЛ-004»,
«НБЛ-005», «НБЛ-006», «НБЛ-007», «НБЛ-008»,
«НБЛ-009», «НБЛ-010», «НБЛ-011», «НБЛ-012»,
«НБЛ-013», «НБЛ-014», «НБЛ-015», «НБЛ-016»,
«НБЛ-017», «НБЛ-018», «НБЛ-019», «НБЛ-020»,
«НБЛ-021», «НБЛ-022», «НБЛ-023», «НБЛ-024»
охоплюються ознаками суден групи В та
відповідно звільнені від сплати
канального збору;

- усі судна відповідача, які
здійснювали перевезення водними
шляхами зернових вантажів, мають
осадку (заглиблення) до 4,0 м, отже,
зазначені судна зобов'язані рухатись
за бровками каналу, тобто не
використовуючи канал, а тому відсутні
підстави вважати, що судна відповідача
здійснювали проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом.
Персікання суднами ТОВ СП «НІБУЛОН»
каналу здійснювалось поперечно, при
цьому проходження каналу в один кінець
не відбувалось;

- позивачем не надано жодних доказів
застосовування ним п.3.1.25 Правил
плавання і лоцманського проведення
суден у північно-західній частині
Чорного моря,
Бузько-Дніпровсько-лиманському та
Херсонському морському каналах,
затверджених наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
01.08.2007р. №655, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 05.10.2007р.
за №1150/14417 (далі - Правила плавання), при
організації плавання суден ТОВ СП
«НІБУЛОН», зокрема, не надано доказів
складання та узгодження схеми
буксирування морською лоцманською
службою позивача, організації
особливого режиму плавання для
вказаних суден, а також затвердження
схеми буксирування капітаном
відповідного порту;

- надана позивачем інформація з
Автоматизованої інформаційної
обчислювальної системи підтримки
регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор» може бути належним
доказом у справі лише у разі
забезпечення комплексної системи
захисту інформації в цій системі, що на
думку відповідача повинно бути
підтверджено експертним висновком або
сертифікатом відповідності внаслідок
проходження вказаною інформаційною
системою державної експертизи в
Держслужбі спецзв'язку та захисту
інформації України;

- між сторонами відсутній договір з
приводу використання БДЛК для
проходження суден відповідача або
будь-який інший правочин, який би
передбачав обов'язок відповідача
сплачувати канальний збір, при цьому
відсутні нормативно-правові акти, на
підставі яких у відповідача виник
обов'язок сплачувати канальний збір;

- позивач не довів того, що замовлення
та отримання послуг СРРС є
обов'язковим, і що без отримання цих
послуг плавання суден відповідача було
б неможливим, а також не уточнив, які
саме послуги СРРС надавались кожному
судну відповідача в кожному окремому
випадку. Крім того, на момент
виникнення спірних правовідносин
відсутні нормативно-правові акти,
якими встановлені розмір та порядок
справляння збору за послуги СРРС, та
які відповідають вимогам, передбаченим
ст.115 Кодексу торгового мореплавства
України;

- позивачем не надано доказів отримання
відповідачем рахунків на сплату
канального збору та збору за послуги
СРРС, а також претензій про сплату
заборгованості з вказаних платежів;

- враховуючи приписи п.39 ч.1 ст.2
Бюджетного кодексу України, органами,
що контролюють справляння надходжень
до бюджету є органи державної влади, а
також органи місцевого самоврядування,
уповноважені здійснювати контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння податків та зборів, а також
враховуючи, що всі доходи бюджетів
зараховуються на єдиний казначейський
рахунок, відповідач вважає, що
зарахування портових зборів (у тому
числі канального), які є дохідною
частиною бюджету, на розрахунковий
рахунок ДП «Адміністрація морських
портів України» є порушенням
бюджетного законодавства;

- по окремих рахунках позивачем
здійснено подвійне нарахування
канального збору при проходженні суден
від Очакова до морського порту Херсон.
Так, згідно Додатку №3 по Порядку
справляння та розмірів ставок портових
зборів, затвердженого наказом
Міністерства інфраструктури України
№316 від 27.05.2013, за проходження суден у
каботажному плаванні до морського
порту Херсон (як вказано у Порядку:
«морський порт: Херсон (прохід БДЛК та
ХМК)») справляється канальний збір у
розмірі 0,0183 дол. США за куб.м умовного
об'єму судна. Однак, позивачем
здійснено повторне нарахування
канального збору за прохід 1-4 коліна
БДЛК у вказаному плаванні. Подвійне
нарахування згідно розрахунку
відповідача здійснено на загальну суму
7057,67 грн.

Позивач проти доводів відповідача
заперечив, із посиланням при цьому на
те, що:

- проходження суднами будь-якої осадки
з портів Херсонського регіону до
перевантажувального причалу ТОВ СП
«НІБУЛОН», з урахуванням географічного
розташування терміналів, навігаційних
умов та природних глибин судноплавних
шляхів, а також Правил плавання - є
неможливим без проходження
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом;

- твердження відповідача про те, що
судна відповідача здійснювали
некомерційні рейси не заслуговують на
увагу, оскільки основними видами
діяльності ТОВ "СП "НІБУЛОН" є
виготовлення та реалізація продукції
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність, а отже на думку позивача
ТОВ СП "НІБУЛОН" здійснює комерційну
господарську діяльність (господарську
діяльність з метою одержання прибутку);

- посилання відповідача на п.3.1.25 Правил
плавання в частині не надання
позивачем доказів складання та
узгодження схеми буксирування
морською лоцманською службою позивача,
організації особливого режиму
плавання для вказаних суден, а також
затвердження схеми буксирування
капітаном відповідного порту, - є
неправомірним, оскільки вказаний пункт
Правил плавання на судна відповідача
не поширюється;

- законодавчо не передбачено
обов'язкової державної реєстрації
права власності на гідротехнічну
споруду -
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал,
при цьому вказана гідротехнічна
споруда належить державі, а
балансоутримувачем її є позивач, що
підтверджується відповідним витягом з
Реєстру гідротехнічних споруд
морських портів України. Водночас з
13.06.2013 канальний збір за проходження
БДЛК повинен сплачуватись позивачу,
якому передана вказана гідротехнічна
споруда. за наказом Міністерства
інфраструктури України від 19.03.3013 №163
«Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та утворення ДП
«Адміністрація морський портів
України», актом приймання-передачі
майна, майнових прав та зобов'язань від
13.06.2013;

- законодавчо не встановлено
необхідності забезпечення комплексної
системи захисту інформації в
Автоматизованій інформаційній
обчислювальній системі підтримки
регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор». При цьому Центр
регулювання руху суден філії
«Дельта-лоцман» обладнаний
необхідними системами радіолокації,
радіостанціями та АІС «Автоматизована
ідентифікаційна система», вказане
обладнання є сертифікованим, наявні
дозволи Українського державного
центру радіочастот на їх експлуатацію,
а отже надані до суду зображення за
допомогою вказаного обладнання є
належними доказами у справі;

- жодним нормативно-правовим актом не
передбачено необхідності укладення
договорів на оплату портових зборів,
обов'язок з оплати цих зборів виник у
відповідача не на підставі договорів, а
в силу закону;

- рух суден цілодобово регулюється
службою регулювання руху суден ДП
«Дельта-Лоцман», до складу якої
входять: ЦРРС «Руська Коса», ПРРС
«Іллічівськ», «Одеса», «Юний», «Очаків»
та «Широка Балка». Оскільки судна
відповідача здійснювали плавання в
межах зони РС РРС, вони в усному порядку
відповідно до п.3.2.7 Правил плавання
подавали заявку на отримання послуг
СРРС по робочому каналу радіозв'язку за
30 хвилин до початку руху судна, що
свідчить про те, що відповідач замовляв
та відповідно користувався послугами
СРРС, а отже повинен їх оплатити;

- відповідно до чинного законодавства,
з метою забезпечення безпеки
судноплавства, проходження судном в
зоні дії Правил плавання є неможливим
без користування послугами служби
регулювання руху суден. При цьому, п.3.2
Порядку надання послуг з регулювання
руху суден, затверджений наказом
Міністерства інфраструктури України
№291 від 08.05.2013 передбачає, що вихід
капітана судна на радіозв'язок з
відповідним ЦРРС/ПРРС вважається
поданням заявки на надання послуг з
регулювання руху суден і вже є
свідченням того, що судно користується
послугами СРРС, і, відповідно, має їх
сплачувати;

- відповідачу у кожному випадку
транзитного проходження БДЛК
надавались наступні послуги:
інформування про рух суден, стан
засобів навігаційного облаштування та
гідрометеорологічні умови;
радіолокаційний контроль;

- позивачем надано до суду належні
докази направлення на адресу
відповідача відповідних рахунків на
оплату канального збору та збору за
послуги СРРС;

- відповідно до абз.2 п.3.4 Порядку
справляння та розмірів ставок портових
зборів, затвердженого наказом
Міністерства інфраструктури України
№316 від 27.05.2013, канальний збір
справляється за ставками, які
встановлені згідно Додатку №3 до цього
Порядку. Згідно вказаного Додатку №3,
при проходженні ХМК без заходження в
порти/термінали, які розташовані на
БДЛК, ставка канального збору з суден у
каботажному плаванні становить 0,0183
дол. США за куб.м умовного об'єму судна.
В той же час, при заходженні в
порти/термінали, які розташовані на
БДЛК, у т.ч. при заходженні в Очаків,
канальний збір стягується також по
відповідній ставці, затвердженій
Порядком. Зазначені у додаткових
поясненнях відповідачем судна,
після/до проходження ХМК
заходили/виходили в/із Очакова, тому
відповідно до Додатку №3 по таких
суднам було нараховано канальний збір
за прохід 1-4 коліна БДЛК в/із Очакова.

Під час розгляду справи,
представники сторін підтримали доводи,
викладені у позові та запереченнях
проти позову.

У судовому засіданні 20.08.2014 судом
оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 22.09.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за
період з 23.01.2014 по 31.05.2014 судна (баржі та
буксири), що належать відповідачу,
проходили
Бузько-Дніпровсько-лиманським каналом
та Херсонським морським каналом під
час здійснення вантажних комерційних
рейсів, за що відповідно до вимог
чинного законодавства позивачем був
нарахований канальний збір, а також під
час проходження каналом цим суднам
надавались послуги служби регулювання
руху суден, за що нарахований збір за
послуги служби регулювання руху суден.

Факт проходження суднами відповідача
каналом та надання відповідачу послуг
підтверджується наявними в матеріалах
справи квитанціями СРРС, виписками та
копіями з вахтового журналу, записами
радіолокаційного контролю за рухом
суден відповідача Автоматизованої
інформаційної обчислювальної системи
підтримки регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор», виписками з
радіопереговорів між ЦРРС та
капітанами суден, поясненнями сторін.

На оплату нарахованих зборів позивач
виставив відповідачу рахунки:

- за січень 2014 року: №МР-00253, №МР-00254,
№МР-00256, №МР-00257, №МР-00258, №МР-00260,
№МР-00261, №МР-00262 від 23.01.2014; №МР-00341,
№МР-00351, №МР-00352, №МР-00353, №МР-00359,
№МР-00360, №МР-00369, №МР-00351 від 31.01.2014;

- за лютий 2014 року: №МР-00375, №МР-00630,
№МР-00637 від 26.02.2014; №МР-00639, №МР-00640,
№МР-00645, №МР-00655, №МР-00656 від 27.02.2014;
№МР-00665, №МР-00666, №МР-00669, №МР-00671,
№МР-00674, №МР-00679 від 28.02.2014;

- за березень 2014 року: №МР-00966, №МР-00966,
№МР-00967 від 25.03.2014; №МР-00973 від 26.03.2014;
№МР-00982, №МР-00986, №МР-00986 від 27.03.2014;
№МР-00988, №МР-00990, №МР-01015 від 30.03.2014;
№МР-01076, №МР-01077, №МР-01078, №МР-01080,
№МР-01083, №МР-01086, №МР-01088 від 31.03.2014;

- за квітень 2014 року: №МР-01235, №МР-01238,
№МР-01240 від 11.04.2014; №МР-01292, №МР-01293,
№МР-01294, №МР-01295, №МР-01297 від 16.04.2014;
№МР-01410, №МР-01411, №МР-01412, №МР-01413,
№МР-01414, №МР-01415, №МР-01416, №МР-01417,
№МР-01418, №МР-01419 від 28.04.2014; №МР-01488,
№МР-01493, №МР-01500, №МР-01501, №МР-01503,
№МР-01504, №МР-01506, №МР-01510, №МР-01512 від
30.04.2014;

- за травень 2014 року: №МР-01515, №МР-01516,
№МР-01517, №МР-01518, №МР-01519, №МР-01701,
№МР-01724, №МР-01802, №МР-01815, №МР-01816,
№МР-01817 від 28.05.2014; №МР-01831, №МР-01834 від
29.05.2014; №МР-01900, №МР-01901, №МР-01902, №МР-01903,
№МР-01904 від 31.05.2014.

Загальна сума виставлених рахунків
склала 333105,49 грн., з яких: 201974,46 грн.
канального збору, 131131,03 грн. вартості
послуг СРРС.

Вищезазначені рахунки рекомендованими
листами були направлені на адресу
відповідача. Їх отримання
підтверджується зворотними
повідомленнями про отримання поштової
кореспонденції, які містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с.30-44, т.7 а.с.28-50).

Проте, відповідач вказані рахунки не
оплатив, у зв'язку з чим позивач
направляв на адресу відповідача
претензії №942 від 26.02.2014 (т.1 а.с45-54), №1429
від 21.03.2014 (т.1 а.с.55-62), №2209 від 28.04.2014 (т.1
а.с.63-73), №3190 від 19.06.2014 (т.7 а.с.51-62), №2684
від 21.05.2014 (т.7 а.с.63-72), які були залишені
відповідачем без відповіді та
задоволення, що стало підставою для
звернення позивача до суду.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі, виходячи з наступного.

1. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 Кодексу
торгівельного мореплавства України
держава здійснює регулювання
торговельного мореплавства через
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сферах морського і
річкового транспорту, інші центральні
органи виконавчої влади та національну
комісію, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту. Згідно
з цим Кодексом, іншими актами
законодавства та міжнародними
договорами України центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
транспорту, в межах своїх повноважень
за участю заінтересованих центральних
органів виконавчої влади розробляє та
затверджує нормативні документи з
питань торговельного мореплавства,
інструкції, правила перевезень
вантажів, пасажирів, пошти і багажу,
правила перевезень у прямому змішаному
та прямому водному сполученні, які є
обов'язковими для всіх юридичних та
фізичних осіб.

Відповідно до ст.4 Кодексу
торгівельного мореплавства України до
цивільних, адміністративних,
господарських та інших правовідносин,
що виникають із торговельного
мореплавства і не врегульовані цим
Кодексом, відповідно застосовуються
правила цивільного, адміністративного,
господарського та іншого
законодавства України.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.22 Закону України «Про
морські порти України» у морському
порту справляються такі портові збори:
корабельний, причальний, якірний,
канальний, маяковий, адміністративний
та санітарний. Використання коштів від
портових зборів допускається виключно
за їх цільовим призначенням.
Фінансування утримання гідротехнічних
споруд в об'ємах, необхідних для
підтримання їх паспортних
характеристик, здійснюється за рахунок
портових зборів, що справляються у
морських портах, де розташовані такі
гідротехнічні споруди. Розміри ставок
портових зборів для кожного морського
порту встановлюються національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері транспорту,
відповідно до затвердженої нею
методики. Порядок справляння, обліку та
використання коштів від портових
зборів, крім використання коштів від
адміністративного збору, визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сферах морського і
річкового транспорту. Портові збори
сплачуються адміністрації морських
портів України, крім випадків,
визначених цим Законом. Канальний збір
справляється на користь власника
каналу.

Процедура справляння портових зборів
та розміри ставок портових зборів
встановлені Порядком справляння та
розмірами ставок портових зборів,
затвердженим наказом Міністерства
інфраструктури України від 27.05.2013 №316,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 12.06.2013р. за №930/23462 (надалі -
Порядок №316).

За п.1.2 Порядку №316 згідно з частинами
третьою - п'ятою статті 22 Закону України
«Про морські порти України» портові
збори сплачуються адміністрації
морських портів України, крім випадків,
визначених цим Законом, а саме:
канальний збір справляється на користь
власника каналу.

Відповідно до п.1.3 Порядку №316, портові
збори (корабельний, причальний,
якірний, канальний, маяковий,
адміністративний та санітарний)
справляються в морських портах із
суден і плавучих споруд, що плавають
під Державним Прапором України та
іноземними прапорами, за групами
згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.4., 3.5. Порядку №316:

- канальний збір за проходження суден
каналом Дунай - Чорне море на баровій
частині гирла Новостамбульське
(Бистре), Бузько-Дніпровсько-лиманським
каналом (далі - БДЛК), Херсонським
морським каналом (далі - ХМК),
Керч-Єнікальським каналом (далі - КЄК)
справляється на користь суб'єкта,
визначеного пунктом 1.2 розділу I цього
Порядку;

- нарахування канального збору
здійснюється за кожне проходження
каналу судном в один кінець і кожне
проходження каналу судном транзитом в
один кінець за одиницю умовного об'єму
судна (за 1 куб.м об'єму судна) за
ставками, наведеними в додатку 3 до
цього Порядку;

- судно, яке здійснює перехід між
морськими портами (морськими
терміналами), що розташовані на БДЛК,
канальний збір за прохід по БДЛК
сплачує на користь суб'єкта,
визначеного пунктом 1.2 розділу I цього
Порядку, за ставкою, що дорівнює
різниці між розмірами ставок,
установленими для відповідних ділянок
БДЛК (додаток 3). За проходження БДЛК і
ХМК без заходження в зазначені морські
порти (морські термінали) канальний
збір справляється на користь суб'єкта,
визначеного пунктом 1.2 розділу I цього
Порядку, за ставками, які встановлені
згідно з додатком 3 до цього Порядку, за
прохід БДЛК 1 - 12 колін та морського
порту Херсон (прохід БДЛК і ХМК)
відповідно;

- для суден, що згідно з обмірним
свідоцтвом з повним вантажем мають
осадку не більш як 4,5 метра, ставки
канального збору застосовуються з
коефіцієнтом 0,38, крім морського порту
Білгород-Дністровський та каналу
Прорва.

Пунктом першим наказу Міністерства
транспорту України від 15.04.2004 № 312 «Про
забезпечення лоцманського проведення
і регулювання руху суден у
територіальних, внутрішніх водах та на
внутрішніх водних шляхах України»
покладено на державне підприємство
«Дельта-лоцман» з 00 годин 00 хвилин
01.05.2004 функції з забезпечення
лоцманського проведення та
регулювання руху суден на судноплавних
шляхах у територіальних водах, на
фарватерах, каналах, на акваторіях,
підхідних каналах, внутрішніх і
зовнішніх рейдах портів та терміналів
усіх форм власності за рахунок зборів
за послуги лоцманських служб і постів
(служб) регулювання руху суден.

Наказом Міністерства інфраструктури
України від 19.03.3013 №163 «Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» (надалі - Наказ №163)
реорганізовані державні підприємства
морського транспорту за переліком
згідно з додатком 1 шляхом виділу
стратегічних об'єктів портової
інфраструктури, іншого майна, прав та
обов'язків стосовно них відповідно до
розподільчих балансів та утворено
внаслідок виділу Державне
підприємство «Адміністрація морських
портів України».

Відповідно до Додатку 1 до Наказу №163
реорганізації підлягало також і
Державне підприємство «Дельта-лоцман».

Згідно з п.3 Наказу №163 Адміністрація
морських портів України є
правонаступником державних
підприємств морського транспорту,
зазначених у пункті 1 цього наказу, у
частині майна, прав та обов'язків
відповідно до розподільчих балансів.

Актом приймання-передачі майна,
майнових прав та зобов'язань від 13.06.2013,
затвердженим Міністерством
інфраструктури України,
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал
передано до ДП «Адміністрація морських
портів України».

Актом приймання-передачі майна,
майнових прав та зобов'язань від 13.06.2013
№14 ДП «Адміністрація морських портів
України» передало
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал до
філії «Дельта-лоцман» ДП
«Адміністрація морських портів
України».

Таким чином, з аналізу вказаних
нормативних актів вбачається, що
власником гідротехнічної споруди -
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
є держава, а балансоутримувачем -
позивач, що підтверджується
відповідним витягом з Реєстру
гідротехнічних споруд морських портів
України, наказом Міністерства
інфраструктури України від 19.03.3013 №163
«Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та утворення державного
підприємства «Адміністрація морський
портів України», актом
приймання-передачі майна, майнових
прав та зобов'язань від 13.06.2013.

Таким чином, у розумінні ст.22 Закону
України «Про морські порти України»,
канальний збір в даному випадку
повинен сплачуватись саме позивачу у
справі.

Відповідно до паспорту
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу,
він слугує для підходу до Очаківського
портопункту, Очаківського морського
рибного порту, Дніпро-Бузького порту,
порту Ніка-Тера, спеціалізованому
порту Октябрьськ, Миколаївському
річковому і морським торговельним
портам, терміналу НІБУЛОН,
Херсонському морському та річковому
портам. Траса каналу проходить по
Дніпро-Бузькому лиману та річці
Південний Буг. Характерною рисою цього
є його мілководність.

Зі змісту п.3.1.18 Правил плавання
вбачається, що на колінах
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
є ділянки, на яких зони забровкового
плавання взагалі відсутні, окрім того,
зони забровкового плавання на різних
колінах каналу знаходяться то справа,
то зліва.

Згідно з п.3.1.19 Правил плавання на
ділянках каналу, де зони забровкового
плавання відсутні, судна зобов'язані
рухатись каналом.

Таким чином, судна відповідача при
здійсненні ними перевезень до/від
причалу ТОВ СП «НІБУЛОН» до
Херсонських портів (терміналів), не
зважаючи на осадку цих суден, за
будь-яких яких умов мали рухатись
каналом.

За проходження каналу судном в один
кінець і кожне проходження каналу
судном транзитом в один кінець
відповідно до п.3.2. Порядку
нараховується канальний збір.

При цьому, нарахування канального
збору не ставиться в залежність від
того, чи йшло судно каналом весь час, чи
частково, чи пересікало його один або
кілька разів. Канальний збір
нараховується з 1 куб м. об'єму судна за
визначеними ставками.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013р. у справі
№17/212/10, від 01.10.2013р. у справі №5024/1862/2011,
від 19.11.2013р. у справі №923/89/13-г та від
12.11.2013 у справі 915/219/13-г.

Заперечення відповідача з приводу
подвійного нарахування канального
збору на загальну суму 7057,67 грн., при
проходженні суден від морського
терміналу Очаків до морського порту
Херсон судом відхиляються, виходячи з
наступного.

Згідно Додатку №3 до Порядку №316, за
прохід БДЛК (до причалів/морських
терміналів): 1-4 коліна (в/із
морський(ого) термінала Очаків) ставка
канального збору для суден у
каботажному плаванні становить 0,0037
дол. США за куб.м умовного об'єму судна.

За проходження суден у каботажному
плаванні до Херсону (прохід БДЛК та ХМК)
ставка канального збору становить 0,0183
дол. США за куб.м умовного об'єму судна.

Тобто, зі змісту вказаного
нормативного акту вбачається, що за
вхід/вихід з морського терміналу
Очаків встановлена окрема ставка
канального збору, яка справляється
незалежно від попереднього або
подальшого маршруту руху судна.

Оскільки відповідачем підтверджені
факти заходу/виходу його суден в/із
морського терміналу Очаків після або
до проходження ХМК, то нарахування
канального збору виконані позивачем
цілком правомірно з дотриманням
приписів Додатку №3 до Порядку №316.

У відповідності до Додатку №1 до
Порядку №316 - вантажні судна, що
заходять для виконання вантажних
операцій, та плавучі споруди належать
до групи А; ліхтери, буксири,
буксири-штовхачі, штовхачі, баржі
(самохідні і несамохідні), річкові
самохідні судна, включаючи судна типу
«ріка - море» пароплавств, які є членами
Братиславської угоди, що заходять у
порти на р.Дунай, а також річкові
самохідні судна, що заходять для
подальшого перевантаження вантажів на
морські судна і навпаки - належать до
групи В.

Приміткою 2 до Додатку №1 до Порядку №316
визначено, що судна груп В (буксири та
баржі), Д та Е, що виконують комерційні
вантажні рейси, належать до групи А.

Таким чином, до групи «А» відносяться
судна, які заходять у порти для
виконання вантажних операцій. При
цьому, тип судна за його
класифікаційним свідоцтвом значення
не має.

Відповідно до п.1.1 Правил класифікації
та побудови морських суден Регістру
судноплавства України, під вантажним
судном розуміється будь-яке судно, що
не є пасажирським (суховантажні,
наливні, транспортні рефрижератори,
криголами, буксири, штовхачі,
рятувальні, технічного флоту, кабельні,
промислово-транспортні, спеціального
призначення та інші непасажирські
судна).

У коносаментах, які містяться в
матеріалах справи (т.12 а.с.71-142),
зазначено, що вантаж на відповідних
баржах направляється з відповідних
філій ТОВ СП «НІБУЛОН» на зовнішній
рейд ДП «Миколаївський міський
торговельний порт» для перевантаження,
тобто для виконання вантажних
операцій, що є підставою для віднесення
цих суден до групи «А».

Навіть якщо припустити, що судна, які
виконували вантажні операції
відносяться до групи «В», то п.1
Загальної частини Положення про
портові збори містить примітку 2,
згідно якої судна груп «В» (буксири та
баржі), «Д» та «Е», що виконують
комерційні вантажні рейси, належать до
групи «А».

Твердження відповідача про
нездійснення його суднами
«комерційних рейсів» є безпідставним
та таким, що не відповідає положенням
ч.ч.1, 2 ст.3 Господарського кодексу
України, за якими під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідачем не доведено, що належні
йому судна здійснювали технологічні
переміщення водними шляхами зернових
вантажів - товарно-матеріальних
цінностей відповідача, без мети на
досягнення економічних результатів та
одержання прибутку.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 16.10.2012 по справі
№17/212/10, від 19.08.2013 по справі №17/212/10, від
01.10.2013 по справі №5024/1862/2011, від 19.11.2013 по
справі №923/89/13-г та від 12.11.2013 по справі
915/219/13-г.

Іншого відповідачем не доведено.

Враховуючи вищевикладене, позов
позивача в частині стягнення з
відповідача 201974,46 грн. канального збору
є правомірним та підлягає задоволенню.

При цьому не приймаються до уваги суду
посилання відповідача на відсутність
підстав для стягнення з нього
канального збору через не проведення
державної реєстрації права власності
на гідротехнічну споруду -
Бузько-Дніпровсько-лиманський канал,
за відсутності якої неможливо
встановити особу власника цієї
споруди, оскільки відповідачем не
доведено належними та допустимими
доказами, що вказана гідротехнічна
споруда є нерухомим майном, яке у
розумінні Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» підлягає
державній реєстрації.

В той же час, позивачем подано суду лист
Реєстраційної служби Миколаївського
міського управління юстиції від 27.03.2014
№01.06.-53/06-299, відповідно до якого
унеможливлюється надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відносно
Бузько-Дніпровсько-лиманського каналу
через відсутність у нього відповідної
адреси.

Водночас, не приймаються до уваги судом
посилання відповідача на п.3.1.25 Правил
плавання, оскільки вказаний пункт
поширюється на судна, які
використовують для руху тільки канал,
тобто мають осадку більше 4,0 метрів і не
можуть рухатись за бровкою. Натомість
судна відповідача мають осадку до 4,0 м
(що підтверджує і сам відповідач),
тобто, можуть рухатись як за бровкою,
так і використовуючи канал, а тому п.3.1.25
Правил плавання на спірні відносини
сторін по справі не поширюється.

Посилання відповідача на те, що
зарахування портових зборів (у тому
числі канального), які є дохідною
частиною бюджету, на розрахунковий
рахунок ДП «Адміністрація морських
портів України» є порушенням
бюджетного законодавства, судом також
відхиляються, оскільки спеціальним
законом, що регулює спірні
правовідносини (Закон України «Про
морські порти України») та низкою
підзаконних нормативно-правових актів
визначено порядок справляння, обліку
та використання коштів від портових
зборів ( у тому числі канального збору),
а також особа, на яку Державою
покладено обов'язок з його справляння.
При цьому, контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків та
зборів здійснюють уповноважені органи
державної влади.

2. Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача вартості
послуг служби регулювання руху суден
слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 115 КТМ України із
суден, що користуються послугами
служби регулювання руху суден,
справляється збір, порядок справляння
і розмір якого встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері транспорту, за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики
економічного розвитку.

Відповідно до п.4.1 Типового положення
про службу регулювання руху суден,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2011р. №340,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.06.2001р. за №545/5736, СРРС
створюються для надання послуг з
регулювання руху суден, які
перебувають у зоні дії СРРС, з метою
забезпечення безпеки мореплавства,
ефективності судноплавства, охорони
людського життя на морі, запобігання
забрудненню довкілля з суден.

Згідно з п.3.6 цього Положення утримання
СРРС здійснюється за рахунок коштів
від збору за послуги СРРС.

Згідно з п.2.2.2 Правил плавання у районі
дії Правил рух суден цілодобово
регулюється службою регулювання руху
суден ДП «Дельта-Лоцман», до складу
якої входять: ЦРРС «Руська Коса», ПРРС
«Іллічівськ», «Одеса», «Юний», «Очаків»
та «Широка Балка». Рух суден у зоні дії
ЦРРС/ПРРС, вхід до зони дії, постановка
на якір, зняття з якоря, відхід від
причалу виконуються суднами тільки з
дозволу відповідного ЦРРС/ПРРС. Дозвіл
повинен бути отриманий не менш ніж за 30
хвилин до початку зазначеної дії.
Дозвіл анулюється і повинен бути
одержаний знову, якщо судно не почне
зазначені дії протягом 30 хвилин.

Пунктом 2.3.1 Правил плавання
встановлено, що кожне судно за 30 хвилин
до входу в район дії Правил повинно
встановити радіозв'язок з відповідним
ЦРРС/ПРРС (канали зв'язку і позивні ПРРС
та МЛС зазначені в додатку 2, канали
зв'язку з портами, портпунктами, ІДПН - у
додатку 3). Судна осадкою до 4,0 м,
капітани яких мають право на плавання
без лоцмана, які прямують до БДЛК по
РШ-59 та РШ-2, повинні завчасно
встановити радіозв'язок з ПРРС
«Очаків» та повідомити прізвище
капітана.

Пунктом 1 наказу Міністерства
транспорту України від 15.04.2004 №312 «Про
забезпечення лоцманського проведення
і регулювання руху суден у
територіальних, внутрішніх водах та на
внутрішніх водних шляхах України» на
державне підприємство «Дельта-лоцман»
покладено з 00 годин 00 хвилин 01.05.2004
функції з забезпечення лоцманського
проведення та регулювання руху суден
на судноплавних шляхах у
територіальних водах, на фарватерах,
каналах, на акваторіях, підхідних
каналах, внутрішніх і зовнішніх рейдах
портів та терміналів усіх форм
власності за рахунок зборів за послуги
лоцманських служб і постів (служб)
регулювання руху суден.

В подальшому, на підставі Наказу №163,
акту приймання-передачі майна,
майнових прав та зобов'язань від 13.06.2013,
функції ДП «Дельта-лоцман» відносно
БДЛК були передані позивачу.

Пунктом 1.3 Правил плавання визначено,
що послуги СРРС - інформаційні послуги,
навігаційна допомога (радіолокаційне
проведення), радіолокаційний контроль
за рухом та стоянкою суден на якорі,
організація руху та регулювання руху
суден.

Відповідно до п.п.2.2.8, 2.2.3 Правил
плавання ЦРРС/ПРРС надають суднам такі
послуги: інформаційне обслуговування,
надання навігаційної допомоги
(радіолокаційне проведення),
регулювання руху суден. ЦРРС/ПРРС
зобов'язані надавати суднам
інформацію, рекомендації, вказівки
щодо безпеки судноплавства та
регулювання руху суден. Для кораблів і
суден Військово-Морських Сил Збройних
Сил України послуги ЦРРС/ПРРС у
північно-західній частині Чорного
моря, Бузько-Дніпровсько-лиманському
та Херсонському морському каналах
надаються безкоштовно. Усі судна, які
проходять через зони дії ЦРРС/ПРРС,
зобов'язані отримувати інформацію,
виконувати рекомендації та вказівки
ЦРРС/ПРРС.

Згідно з п. 2.4.1. Правил плавання
ЦРРС/ПРРС здійснюють такі види
обслуговування:

а) радіолокаційний контроль за
безпекою судноплавства, а також за
місцезнаходженням суден на якірних
місцях в очікуванні транзитного
проходу або проведення
перевантажувальних операцій;

б) регулювання руху суден;

в) радіолокаційне проведення суден
(надання навігаційної допомоги);

г) надання допомоги суднам під час
аварійно-рятувальних операцій;

ґ) інформування про рух суден, стан
засобів навігаційного облаштування,
гідрометеорологічні умови та інші
фактори, що впливають на безпеку
судноплавства;

д) надання суднам та стороннім
організаціям навігаційної та
комерційної інформації.

Відповідно до п. 2.4.2. Правил плавання
радіолокаційний контроль за рухом
суден та стоянкою суден на якорі
здійснюється постійно.

Пунктом 3.2. Правил плавання визначена
організація руху суден на БДЛК і ХМК у
зоні дії РС РРС Дніпро-Бузького
регіону.

Так, за п.п. 3.2.1., 3.2.7. Правил плавання
регіональна служба регулювання руху
суден Дніпро-Бузького регіону ДП
«Дельта-лоцман» організовує
суднопотік у зоні своєї дії шляхом
завчасного планування руху суден.
Кожне судно, яке прямує до БДЛК і/або
ХМК, повинно одержати дозвіл на
плавання в зоні дії РС РРС. Зона дії РС
РРС поділяється на сектори, які
закріплені за ЦРРС «Руська Коса», ПРРС
«Очаків» і «Широка Балка», що входять
до її складу. Судна, що постійно
здійснюють плавання в межах зони дії РС
РРС (буксири місцевого базування, судна
портового флоту портів регіону, судна
днопоглиблювальних караванів, що
ведуть роботи в зоні дії РС РРС та ін.),
подають заявку на рух не менш, ніж за 30
хвилин до передбачуваного часу початку
руху на робочому каналі радіозв'язку
ЦРРС/ПРРС, у зоні дії якого вони
перебувають.

Згідно з п.2.4.7 Правил плавання
радіообмін ЦРРС/ПРРС із суднами, а
також поточні навігаційні обставини
документально фіксуються.

Згідно п.3.2 Порядку надання послуг з
регулювання руху суден, затверджений
наказом Міністерства інфраструктури
України №291 від 08.05.2013, вихід капітана
судна на радіозв'язок з відповідним
ЦРРС/ПРРС вважається поданням заявки
на надання послуг з регулювання руху
суден і вже є свідченням того, що судно
користується послугами СРРС, і,
відповідно, має їх сплачувати.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги наявні в матеріалах справи
документи (виписки та копії з вахтових
журналів, записи радіолокаційного
контролю за рухом суден відповідача,
квитанції СРРС) господарський суд
приходить до висновку, що судна
відповідача, здійснюючи рух по
Бузько-Дніпровсько-лиманському каналу,
дійсно користувались послугами СРРС,
які надавались позивачем та за умовами
законодавства вказані послуги мають
бути оплачені за встановленими
ставками.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 19.08.2013 у справі №17/212/10,
від 01.10.2013 у справі №5024/1862/2011, від 19.11.2013
у справі №923/89/13-г та від 12.11.2013 у справі
915/219/13-г.

Враховуючи вищевикладене, позов
позивача в частині стягнення з
відповідача 131131,03 грн. заборгованості
за послуги служб регулювання руху
суден є правомірними і також
підлягають задоволенню судом.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, слід задовольнити позовні
вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі
333105,49 грн. в повному обсязі.

Інші наявні в матеріалах справи
документи вищевикладених висновків
суду не спростовують. Іншого
відповідачем не доведено.

Відносно посилань відповідача на
неналежність та недопустимість
наданих позивачем доказів у вигляді
записів радіолокаційного контролю за
рухом суден відповідача
Автоматизованої інформаційної
обчислювальної системи підтримки
регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор», слід зазначити, що
відповідачем не доведено необхідності
проходження вказаною інформаційною
системою державної експертизи в
Держслужбі спецзв'язку та захисту
інформації України. При цьому
встановлене в Центрі регулювання руху
суден філії «Дельта-Лоцман» обладнання
є сертифікованим, Українським
державним центром радіочастот видані
відповідні дозволи на його
експлуатацію. До того ж господарський
суд оцінює наявні в матеріалах справи
докази, в т.ч. і записи радіолокаційного
контролю за рухом суден відповідача
Автоматизованої інформаційної
обчислювальної системи підтримки
регулювання руху суден
«Дельта-Навігатор», в їх сукупності, що
в даному випадку в будь-якому разі не
створює підстав для відмови у
задоволенні позову.

Водночас, слід зазначити, що вимогами
чинного законодавства України не
встановлено обов'язку при проходженні
каналом та замовленні послуг СРРС
укладати будь-які окремі договори, адже
обов'язок сплачувати канальний збір та
вартість послуг СРРС в даному випадку
виникає у відповідача в силу вимог
Закону України «Про морські порти
України», Правил плавання, Порядку
справляння та розмірів ставок портових
зборів.

3. Щодо стягнення з відповідача 3% річних
слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Господарський суд перевірив
розрахунки 3% надані позивачем до суду в
додатках до позовної заяви та заяви про
збільшення позовних вимог (т.1 а.с.29, т.7
а.с.27), у відповідності до яких
загальний розмір 3% річних нарахованих
відповідачу склав 1701,63 грн., та вважає
розрахунки позивача обґрунтованими та
такими, що зроблені з повним
дотриманням норм чинного
законодавства України.

Відповідачем розрахунок 3% річних не
спростований.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача 3%
річних в сумі 1701,63 грн. також підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 821, 84, 85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному
обсязі.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
«НІБУЛОН», юр. адреса: 54001, м.Миколаїв,
Каботажний спуск, 1; пошт. адреса: 54030,
м.Миколаїв, вул.Фалеєвська, 9-Б
(відомості про банківські реквізити
відсутні, ) на користь
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Філії «Дельта-Лоцман»
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України», 54017, м.Миколаїв, вул.Лягіна, 27
(р/р 260091640 в відділенні ПУМБ в
м.Миколаєві, ) 201974,46 грн.
канального збору, 131131,03 грн. вартості
послуг СРРС, 1701,63 грн. - 3% річних та 6696,14
грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 29 вересня 2014 року.