м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8940/14 23.09.14
За позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Крона"
до публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Універсальна"
про відшкодування шкоди у розмірі 13 730,07
Суддя Шкурдова Л.М.
Представники сторін:
від позивача:Хмельницький Я.Б. за дов.
№106/2013 від 09.10.2013;від відповідача:не
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Крона" звернулось
до господарського суду міста Києва з
позовом до публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна" про відшкодування шкоди
у розмірі 13 730,07 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхове відшкодування, внаслідок чого
до позивача в порядку ст. 27 Закону
України "Про страхування" та статті 993
Цивільного кодексу України перейшло
право вимоги в межах здійснених
фактичних затрат до відповідача, як до
особи, відповідальної за заподіяні
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.05.2014 (суддя - Цюкало Ю.В.)
позовну заяву повернуто приватному
акціонерному товариству "Страхова
компанія "Крона" на підставі п. 1 ч. 4, 6 ст.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 ухвалу
господарського суду міста Києва від
15.05.2014 у даній справі скасовано та
передано на розгляд до господарського
суду міста Києва.
Розпорядженням керівника апарату
господарського суду міста Києва від
01.08.2014 призначено повторний
автоматичний розподіл даної справи у
зв'язку з відпусткою судді Цюкала Ю.В.
У результаті зазначеного вище
повторного автоматичного розподілу
справу № 910/8940/14
передано для розгляду судді Шкурдовій
Ухвалою суду від 04.08.2014 суддею
Шкурдовою Л.М. прийнято справу
№ 910/8940/14 до свого провадження та
призначено до розгляду на 09.09.2014.
Відповідач у судовому засіданні 09.09.2014
надав суду заяву б/н від 09.09.2014 про
застосування позовної давності,
мотивуючи її тим, що перебіг позовної
давності закінчився 04.01.2014, втім
позовна заява подана позивачем до суду
у травні 2014 р., тобто після спливу
встановленої законодавством трирічної
У судовому засіданні 09.09.2014 оголошено
перерву до 23.09.2014.
Представник позивача у судовому
засіданні 23.09.2014 подав заперечення
проти заяви про застосування позовної
давності б/н від 23.09.2014, в якій зазначив,
що за регресними зобов'язаннями
перебіг позовної давності починається
від дня, виконання основного
зобов'язання, відтак останній вважає,
що звернувся до суду з даним позовом в
межах встановленої законодавством
Представник відповідача у судове
засідання 23.09.2014 не з'явився, причин
неявки суду не повідомив, про час і
місце розгляду даної справи сторони
повідомлений належним чином.
Ураховуючи наявність доказів
належного повідомлення відповідача
про час і місце проведення судового
засідання, відсутність доказів
неможливості прибуття в судове
засідання представника відповідача,
достатність матеріалів для прийняття
рішення по суті, суд, відповідно до
приписів ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), розглядає справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами.

У судовому засіданні 23.09.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи,
16.09.2010 між позивачем (страховик) та
ОСОБА_2 (страхувальник) укладено
договір № 7-10-050 добровільного
страхування наземного транспорту, за
яким застраховано автомобіль АСURА ZDХ,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

03.01.2011 на 543 км. на трасі
Знамянка-Луганськ-Ізварине, сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП), за участю автомобіля АСURА ZDХ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, та автомобіля ВАЗ
211540, реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4

Внаслідок зазначеного ДТП пошкоджено
автомобіль АСURА ZDХ, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Постановою Перевальського районного
суду Луганської області від 11.02.2011 у
справі № 3-310/11 водія автомобіля ВАЗ 211540,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
притягнуто до адміністративної
відповідальності та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи ремонтної калькуляції та звіту
про визначення вартості матеріального
збитку вартість відновлювального
ремонту автомобіля АСURА ZDХ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 13
330,07 грн.

ДТП згідно з договором, укладеним між
позивачем та страхувальником, визнано
страховим випадком, про що складено
страховий акт ДНТ № 2/11-Л від 08.04.2011,
відповідно до якого виплата страхового
відшкодування страхувальнику
підлягала у сумі 13 730,07 грн.

Позивач виплатив власнику
пошкодженого транспортного засобу
страхове відшкодування в сумі 13 730,07
грн, що підтверджується платіжним
дорученням № 83 від 11.05.2011, копія якого
наявна в матеріалах даної справи.

Судом установлено, що транспортний
засіб ВАЗ 211540, реєстраційний номер
НОМЕР_2, застраховано у відповідача
згідно з полісом № ВС/9371187, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією вказаного полісу.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до приписів ст. 993 ЦК України
та ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідачем під час розгляду даної
справи надано суду заяву про
застосування позовної давності.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна
сторін у зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

Верховним Судом України 25.12.2013 при
розгляді справи № 6-112 цс 13, предметом
якої був спір про стягнення з особи,
винної у настанні страхового випадку,
сум виплаченого страховою компанією на
користь потерпілого страхового
відшкодування, зроблено наступний
правовий висновок: у разі настання
страхового випадку за договором
добровільного страхування наземного
транспортного засобу у потерпілої
особи виникає право або вимагати
відшкодування шкоди від особи,
винуватої в її заподіянні, або вимагати
виплати страхового відшкодування від
страхової компанії, з якою нею укладено
договір добровільного страхування
автомобіля. У разі виплати страховою
компанією страхового відшкодування до
неї у межах фактичних витрат від
потерпілої особи переходить право
вимоги до особи, винуватої у заподіянні
шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому
перебіг позовної давності не
змінюється і він обчислюється від дня
настання страхового випадку (ч. 1
ст. 261, ст. 262 ЦК України).

ДТП за участю автомобіля АСURА ZDХ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіля ВАЗ 211540, реєстраційний
номер НОМЕР_2, сталося 03.01.2011, однак
позивач звернувся до суду з даним
позовом 08.05.2014 (згідно з відбитком
календарного штемпеля відділення
зв'язку на конверті відправлення), отже
з пропуском встановленої
законодавством трирічної позовної
давності, про що відповідачем у справі .

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення;
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про відмову в позові у зв'язку
з пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України у разі
задоволення позову витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 29.09.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова