ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.
Справа № 922/1934/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І.,
суддя Шевель О.В.,

при секретарі Передрій Г.С.,

за участю представників:

від позивача - Гаврильченка Ю.О. - за
довіреністю від 03.03.2014р.

від відповідача - Костенка О.О. - за
довіреністю від 20.04.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Харківська муніципальна страхова
компанія» (вх.№1770Х/2) на рішення
господарського суду Харківської
області від 19.06.2014р. у справі № 922/1934/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»,
м.Харків,

до Публічного акціонерного товариства
«Харківська муніципальна страхова
компанія», м. Харків,

про стягнення 39657,16 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. у
справі №922/1934/14 (суддя Смірнова О.В.)
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»
задоволено. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія» (61001, м.
Харків, вул. Плеханівська, 63, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»
(61124, м. Харків, вул. Матросова, 1-А, , п/р № 0172 в ПАТ КБ
«Приватбанк», МФО 351533) 39657,16 грн.
страхового відшкодування та 1827 грн.
судового збору.

Місцевий господарський суд,
посилаючись на наявність у винної у ДТП
особи полісу страхування
цивільно-правової відповідальності, а
також звернення постраждалої від ДТП
особи до відповідача з заявою про
страхове відшкодування в порядку та
строки, передбачені чинним
законодавством, вказує на
правомірність позовної вимоги про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування в сумі 38657,16 грн., яка
підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням
господарського суду першої інстанції,
відповідач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність тих обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, просить рішення
господарського суду Харківської
області у справі № 922/1934/14 скасувати та
винести нове судове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Украгрозапчастина» відмовити.
(а.с.107-109)

На думку відповідача, місцевий
господарський суд дійшов помилкового
висновку щодо наявності факту подання
позивачем на адресу відповідача заяви
про виплату страхового відшкодування,
а також, що зміст листа Публічної
акціонерної компанії «Харківська
муніципальна страхова компанія» від
18.03.2014р. № 65 свідчить про відмову
відповідача в здійсненні страхового
відшкодування, оскільки вказаний лист
має інформаційний та консультативний
зміст.

Крім того, апелянт зазначив, що
оскільки позивачем в заяві про
страхове відшкодування не вказано
майнової вимоги заявника, а також
Дзержинським районним судом м. Харкова
не встановлено ступінь вини водіїв
транспортних засобів, які спричинили
дорожньо-транспортну пригоду, то
господарським судом Харківської
області безпідставно визнано факт
рівнозначності ступеня вини
осіб-учасників ДТП та задоволено
позовні вимоги. На думку скаржника,
відповідальність вказаних осіб
повинна бути встановлена у
відповідності до норм цивільного
законодавства, в порядку цивільного
судочинства.

04.08.2014р. відповідачем було подано лист
№ 201, відповідно до якого Публічне
акціонерне товариство «Харківська
муніципальна страхова компанія» надає
пояснення щодо помилковості дати
оскаржуваного рішення, зазначеної в
апеляційній скарзі, а також зазначає
про оскарження рішення господарського
суду Харківської області від 19.06.2014р.
Також, відповідачем до вказаного листа
додано заяву про виправлення описки в
рішенні господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. у
справі № 922/1934/14, поданої ним до
господарського суду першої інстанції.

04.08.2014р. Товариством з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»
подано відзив на апеляційну скаргу, в
якому позивач просив суд апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Харківська муніципальна
страхова компанія» залишити без
задоволення, рішення господарського
суду Харківської області від 19.06.2014р. у
справі № 922/1934/14 залишити без змін.

На думку позивача, твердження
скаржника щодо неподання позивачем
заяви про страхову відшкодування за
фактом ДТП спростовується фактичним
обставинами справи, зокрема, наявністю
в матеріалах справи заяви про страхове
відшкодування від 09.01.2014р. № 06, а також
письмового повідомлення відповідача
щодо прийнятого рішення про відмову у
здійсненні страхового відшкодування
від 18.03.2014р. № 65.

Також, позивач посилається на
необґрунтованість доводів апелянта
про те, що лист від 08.03.2014р. № 65 не є
повідомленням про відмову у здійсненні
страхового відшкодування та має
консультативний зміст, оскільки, на
його думку, вказане твердження
суперечить приписам ст. 35, п.36.1 ст. 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а також
матеріали справи не містять звернень
позивача щодо отримання відповідної
інформації.

Крім того, на думку позивача,
відповідно до рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова, ступінь вини
обох водіїв у скоєнні
адміністративного правопорушення є
рівнозначною та тотожною, що свідчить
про необґрунтованість твердження
відповідача про невизначеність
ступеня вини зазначених осіб.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.07.2014р. у
справі № 922/1934/14 апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Харківська муніципальна страхова
компанія» прийнято до провадження,
справу призначено до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової
палати №2 від 05.08.2014р. у зв'язку з
відпусткою судді Гетьмана Р.А. для
розгляду справи №922/1934/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І.,
суддя Шевель О.В.

06.08.2014р. від господарського суду
Харківської області надійшла ухвала
про виправлення описки в рішенні
господарського суду Харківської
області від 19.06.2014р. у справі № 922/1934/14
(вх. № 6343).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.08.2014р. у
справі №922/1934/14 виправлено допущену в
рішенні господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. у
справі № 922/1934/14. Зазначено у
резолютивній частині рішення суму
страхового відшкодування, яке підлягає
стягненню з відповідача, - 38657,16 грн.

08.09.2014р. від позивача надійшло письмове
пояснення у справі №922/1934/14, в якому
позивач надав суду додаткові доводи
своєї позиції у справі (вх. № 7456, а.с.
136-138).

11.09.2014р. від Публічного акціонерного
товариства «Харківська муніципальна
страхова компанія» надійшли додаткові
письмові пояснення у справі, в яких
відповідач підтримав свою позицію, а
також виклав додаткові доводи своєї
позиції у справі (вх.№ 7646, а.с. 139-140)

В судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
представник апелянта підтримав вимоги
апеляційної, просив суд скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. у
справі № 922/1934/14 скасувати, прийняти
нове судове рішення, яким в задоволенні
позовних вимоги Товарисвта з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»
відмовити. Позивач в судовому
засіданні заперечив проти апеляційної
скарги, рішення господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. просив
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлених
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, повторно розглянувши
справу в порядку ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 №519694 від 21.12.2013р. керуючий
автомобілем Мерседес-Бенс д/н НОМЕР_4 по
автодорозі Київ-Харків-Довжанський
485км + 900м, 21.12.2013р. о 12-40 год. перетнув
суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1,
яка розділяє транспортні потоки
протилежних напрямків, виконував обгін
на пішохідному переході та допустив
зіткнення з автомобілем ВАЗ 217130 д/н
НОМЕР_5, який рухався у попутному
напрямку та почав виконувати розворот
на регульованому пішохідному переході.
Внаслідок чого автомобілі отримали
механічні пошкодження та заподіяна
матеріальна шкода. Одночасно ОСОБА_3
21.12.2013р. о 12-40 годині на 485км+900м
автодороги Київ-Харків-Довжанський,
який керував автомобілем ВАЗ 217130 д/н
НОМЕР_5, розвертаючись на пішохідному
переході зіткнувся з автомобілем
Мерседес-Бенс д/н НОМЕР_4, який рухався в
попутному напрямку та виконав обгін на
пішохідному переході. Внаслідок ДТП
автомобілі отримали механічні
пошкодження та завдані матеріальні
збитки. Постраждалих немає.

Відповідно до наданої копії свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
від 24.03.2011р. автомобіль Мерседес-Бенс GL
350 CDI 4 MATIC (номер шасі НОМЕР_6,
реєстраційний номер НОМЕР_4) належить
на праві приватної власності
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»
(а.с. 18).

На підставі наказу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Украгрозапчастина» від 20.12.2013р. № 58
автомобіль Мерседес-Бенс GL 350,
державний номер НОМЕР_4 закріплений за
водієм ОСОБА_4, який займає посаду
менеджера збуту у відділі збуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»,
що підтверджується наказом про
прийняття на роботу від 20.12.2013р. № 192/к
(а.с. 15-16).

Відповідно до довідки про
дорожньо-транспортну пригоду № 9323913
автомобіль ВАЗ 217130 (номер кузова
НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_5)
належить Приватному акціонерному
товариству науково-виробничому
об'єднанню «ГІПРОРУДА» (а.с.14).

Як вбачається з постанови
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23.01.2014р. у справі № 638/31/14-П
ОСОБА_3 займає посаду водія в
Приватному акціонерному товаристві
науково-виробничому об'єднанні
«ГІПРОРУДА» (а.с. 12).

Між Приватним акціонерним товариством
науково-виробничим об'єднання
«ГІПРОРУДА» та Публічним акціонерним
товариством «Харківська муніципальна
страхова компанія» укладено
внутрішній договір страхування
відповідно до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», що підтверджується полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 10.10.2013р. № АС/0061790 (а.с. 74).
Відповідно до п. 3 вказаного полісу
строк його дії триває до 09.10.2014р.

Листом від 09.01.2014р. № 06 Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Украгрозапчастина» повідомило
Публічне акціонерне товариство
«Харківська муніципальна страхова
компанія» про виникнення 21.12.2013р. ДТП за
участю автомобіля ВАЗ 217130, державний
номер НОМЕР_5 та автомобіля
Мерседес-Бенс GL 350, державний номер
НОМЕР_4, а також просило відповідача
прийняти заяву та розглянути вказаний
страховий випадок (а.с. 56).

Як вбачається з листа Публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія» від
18.03.2014р. № 65, відповідач повідомив
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина»
про розгляд наданих позивачем
документів для виплати страхового
відшкодування, а також зазначив, що
питання про виплату страхового
відшкодування буде здійснений після
надання позивачем доказів про ступінь
вини водія Мерседес-Бенс GL 350, державний
номер НОМЕР_4 (а.с. 20).

Позивач, скориставшись правом на
захист свого порушеного права
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення суми страхового
відшкодування за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодження відповідачем з рішенням
місцевого господарського суду і стало
підставою для звернення Публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія» до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою.

Статтею 979 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) відносини у
сфері обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним кодексом України,
Законом України «Про страхування», цим
та іншими законами України і
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них. Якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до частини 33.1. статті 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі - Закону), у
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний, зокрема,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Статтею 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено виключний
перелік підстав для відмови у
здійсненні страхового відшкодування,
зокрема:

- навмисні дії особи, відповідальність
якої застрахована (страхувальника),
водія транспортного засобу або
потерпілого, спрямовані на настання
страхового випадку. Зазначена норма не
поширюється на осіб, дії яких пов'язані
з виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, вчинені у стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або під час захисту майна, життя,
здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб
встановлюється відповідно до закону;

- вчинення особою, відповідальність
якої застрахована (страхувальником),
водієм транспортного засобу умисного
злочину, що призвів до страхового
випадку (події, передбаченої статтею 41
цього Закону);

- невиконання потерпілим або іншою
особою, яка має право на отримання
відшкодування, своїх обов'язків,
визначених цим Законом, якщо це
призвело до неможливості страховика
(МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди;

- неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, як вбачається з вказаних
положень нормативно-правових актів,
несвоєчасне повідомлення страховика
про настання страхового випадку саме
по собі не може бути підставою для
відмови від страхового відшкодування,
а лише в тому випадку, коли воно
позбавляє страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком, тобто якщо буде доведено, що
відсутність у страховика відомостей
про це могло вплинути на його обов'язок
виплатити страхове відшкодування.

Згідно з ч.1 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Як вбачається зі змісту листа
Публічного акціонерного товариства
«Харківська муніципальна страхова
компанія» від 18.03.2014р. № 65 відповідачем
не заперечується факт обізнаності про
зазначену вище дорожньо-транспортну
пригоду. Зокрема, апелянт прийняв від
позивача всі документи на виплату
страхового відшкодування та розглянув
їх, при цьому не зазначивши жодних
заперечень проти наявності страхового
випадку, а також несвоєчасність
повідомлення про його виникнення, що
спричинило неможливість проведення
страховиком відповідних дій,
передбачених Законом. Одночасно,
відповідач у вказаному листі
посилається на розгляд питання про
виплату страхового відшкодування
позивачу після надання останнім
доказів визначення ступеню вини
кожного з учасників ДТП, що у інший
спосіб, ніж розгляд даної справи,
неможливий.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що доводи відповідача про те, що
відсутність визначення ступеня вини
учасників ДТП, є підставою для відмови
у задоволенні позовних вимог, є
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 Цивільний кодекс
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, зокрема за п. 3
цієї частини за наявності вини всіх
осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці
залежно від обставин, що мають істотне
значення.

При наявності вини у всіх учасників
ДТП, ступінь вини кожного із
володільців транспортних засобів суд
визначає самостійно з урахуванням
тяжкості допущених порушень Правил
дорожнього руху, інших обставин, що
мають значення для вирішення справи.
Самостійного способу захисту
порушеного права як визначення ступеню
вини без вирішення питання про право на
відшкодування шкоди цивільним
законодавством не передбачено. Дане
питання вирішується при розгляді спору
про відшкодування шкоди, незалежно від
того, чи заявлено таку вимогу як
самостійну.

Оскільки позивач звернувся саме з
вимогою про відшкодування шкоди,
господарський суд першої інстанції,
враховуючи, що шкоду було заподіяно як
з вини страхувальника, так і з вини
самого позивача, правомірно самостійно
визначив ступінь вини кожного з
учасників ДТП та в залежності від цього
вирішив питання про розмір шкоди, яка
підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що оскільки у
спорах, що виникають із відносин
відшкодування шкоди, сторонами є як
юридичні, так і фізичні особи, а також з
урахуванням вимог статей 15 - 16, частини
другої статті 118 Цивільного
процесуального кодексу України при
визначенні судової юрисдикції суди
мають виходити з того, що такі справи
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства у разі, якщо
однією зі сторін є фізична особа. При
цьому позов юридичної особи (фізичної
особи - підприємця) до юридичної особи
(фізичної особи - підприємця) із
залученням фізичної особи - водія як
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
з урахуванням положень статей 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
якщо потерпілий у встановленому
законодавством порядку звернувся за
виплатою страхового відшкодування до
страхової компанії, в якій було
застраховано цивільно-правову
відповідальність винної особи, але не
отримав відшкодування з будь-яких
причин, він має право звернутися з
відповідною заявою до суду.

Таким чином, на думку колегії суддів,
місцевий господарський суд правомірно
задовольнив вимогу позивача щодо
стягнення страхового відшкодування, а
посилання апелянта на необхідність
вирішення ступеня вини учасникам ДТП в
порядку цивільного судочинства, є та
таким, що не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Колегія судді, перевіривши рішення
місцевого господарського суду в
частині визначення ступеню вини
учасників ДТП та розміру страхового
відшкодування, зазначає наступне.

Постановою Дзержинського районного
суду від 23.01.2014р. у справі №638/31/14-П
ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності за ст. 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 грн (триста сорок)
гривень. Визнано винним ОСОБА_3 у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Притягнуто ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності по
ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 грн (триста
сорок) гривень. (а.с. 12)

Відповідно постанови Дзержинського
районного суду від 23.01.2014р. у справі
№638/31/14-П ОСОБА_4 визнано винним у
порушенні п.п. 8.5, 34.1, 14.6. Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету міністрів України
від 10.10.2001р. № 1306, відповідно до яких,
обгін заборонено ближче ніж за 50 м
перед пішохідним переходом у
населеному пункті і 100 м - поза
населеним пунктом, а також встановлено
порядок дотримання горизонтальної
дорожньої розмітки.

Крім того, ОСОБА_3 порушено п. п. 10.7
Правил дорожнього рух, а саме - вимогу
щодо заборони розвороту на пішохідних
переходах і ближче 10 м від них з обох
боків, крім випадку дозволеного
розвороту на перехресті.

Виходячи з того, що обидва учасники
допустили досить суттєві порушення
Правил дорожнього руху та були
притягнуті до однакового виду
адміністративного стягнення, а також
враховуючи, що встановлено
причинно-наслідковий зв'язок між
правопорушенням та спричиненими
збитками, зокрема, за відсутності
порушень одного з водіїв Правил
дорожнього руху, дорожньо-транспортну
пригоду можливо було уникнуто, що
свідчить про спричинення виникнення
зазначеного ДТП сумісними діями обох
водіїв, таким чином колегія судів
дійшла висновку, що місцевий
господарський суд правомірно визначив
ступень вини кожного з учасників ДТП в
процентному співвідношенні 50%.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому Законі
порядку оцінену шкоду, заподіяну
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріали справи містять докази
повідомлення Публічного акціонерного
товариства «Харківська муніципальна
страхова компанія» шляхом надіслання
телеграми про огляд автомобіля
Мерседес-Бенс GL, державний номер НОМЕР_4
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46-47)

Відповідно до звіту про оцінку
колісного транспортного засобу №
22/03/2014р., який здійснений фізичною
особою-підприємців ОСОБА_7 ринкова
(дійсна) вартість автомобіля
Мерседес-Бенс GL 350 CDI 4MATIC, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6
складає 583948,20 грн. Вартість
відновлювального ремонту (Свр)
наданого автомобіля Мерседес-Бенс GL 350
CDI 4MATIC, державний реєстраційний номер
НОМЕР_4, ідентифікаційний номер (VIN)
НОМЕР_6 складає 79314,33 грн. Вартість
матеріального збитку (У) наданого
автомобіля Мерседес-Бенс GL 350 CDI 4MATIC,
державний реєстраційний номер НОМЕР_4,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6
складає 95895,89 грн. (а.с. 21-36)

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» суб'єктами оціночної
діяльності, зокрема, є суб'єкти
господарювання - зареєстровані в
установленому законодавством порядку
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, а також
юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють господарську
діяльність, у складі яких працює хоча б
один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» оцінювачами можуть бути
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які склали
кваліфікаційний іспит та одержали
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, звіт
про оцінку колісного транспортного
засобу (Мерседес-Бенс GL 350 CDI 4 MATIC,
державний реєстраційний номер НОМЕР_4,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6) №
22/03/2014р. здійснений на підставі
договору про виконання робіт по
незалежній оцінці від 27.03.2014р. № 22/03/14,
укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_7 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Украгрозапчастина».

Наявність повноважень фізичної
особі-підприємця ОСОБА_7 щодо
проведення відповідної оціночної
діяльності підтверджено свідоцтвом
про державну реєстрацію від 23.06.2009р. №
0110856 та сертифікатом суб'єкта
оціночної діяльності від 07.11.2012р. №
13971/12, кваліфікаційним свідоцтвом
оцінювача від 19.02.2005р., копії яких
містяться в матеріалах справи (а.с.45)

Крім того, як вбачається з наданого
звіту № 22/03/14 оцінювачем вартість
відновлювального ремонту автомобіля
визначено з врахуванням коефіцієнту
експлуатаційного зносу деталей КТЗ, що
відповідає вимогам Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що
господарський суд першої інстанції
правомірно прийняв в якості доказів
для визначення розміру страхового
відшкодування зазначений вище звіт про
оцінку колісного транспортного засобу
№ 22/03/2014р.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладенні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотків від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяних майну потерпілих.
Страхове відшкодування зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Розглянувши наявний в матеріалах
справи поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 10.10.2013р. № АС/0061790, розмір
франшизи складає 1000 грн.

Таким чином, відповідно до
вищевикладеного, розмір страхового
відшкодування, яке підлягає
задоволенню на користь позивача,
складає: 79314,33 (вартість
відновлювального ремонту з врахування
коефіцієнту фізичного зносу) - 1000
(розмір франшизи) = 38657,16 грн., що
відповідає розміру страхової виплати,
визначеної господарським судом першої
інстанції.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 4 зазначеного вище
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів страхова сума (ліміт
відповідальності) на одного
потерпілого за завдану шкоду майну
складає 50000 грн.

Таким чином, колегія суддів, дійшла
висновку, що місцевим господарським
судом правомірно, у відповідності до
вимог діючого законодавства та умов
внутрішнього договору страхування,
укладеного між відповідачем та винною
у спричинених позивачу матеріальних
збитках, визначено розмір страхової
виплати, яка підлягає відшкодуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування кожною стороною
тих обставин, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апелянтом в супереч вимогам ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, не спростовано доводи
господарського суду першої інстанції,
а місцевий господарський суд при
прийнятті рішення забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, через що
рішення господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. у
справі №922/1934/14 підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, то витрати заявника
апеляційної скарги по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодекс України не
підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 91, 99, 101, 102, пунктом 1 статті
103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Харківська
муніципальна страхова компанія», м.
Харків, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 19.06.2014р. у
справі №922/1934/14, з урахуванням ухвали
господарського суду Харківської
області від 04.08.2014р. у справі № 922/1934/14,
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
16.09.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Лакіза

Суддя
Л.І. Бородіна

Суддя
О.В. Шевель