ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року
Справа № 915/1187/14

м.
Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Заливчого Я.В. дов. № 2923-О від 12.09.2012 р.

представник відповідача в судове
засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу,

за позовом: Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк", вул. Набережна Перемоги, 50,
м. Дніпропетровськ, 49094, адреса для
листування: а/с 1800, м. Дніпропетровськ,
49027, електронна адреса: ,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 55104,

про: стягнення заборгованості в сумі 21
523,82 грн., з яких: 14 500 грн. - борг за
кредитом, 5 438,20 грн. - проценти за
користування кредитом, 386,19 грн. - пеня,
1199,43 грн. - комісія за користування
кредитом.

встановив:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "Приватбанк"
звернулось до господарського суду з
позовними вимогами про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
заборгованості за Договором б/н від
17.01.2013р. у розмірі 21 523,82 грн., з яких: 14
500 грн. - борг за кредитом, 5 438,20 грн. -
проценти за користування кредитом, 386,19
грн. - пеня, 1199,43 грн. - комісія за
користування кредитом.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки не повідомив,
відзив по суті позовної заяви до суду
не надав.

Згідно ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача господарський суд, дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог виходячи з наступного:

17.01.2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку та картку із
зразками підписів і відбитка печатки
(а.с. 30), згідно якої відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг" (далі - Умови),
тарифів банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua/, які
разом із заявою складають договір
банківського обслуговування б/н від
17.01.2013 року (далі - Договір) та взяв на
себе зобов'язання виконувати умови
Договору.

За умовами договору відповідачу було
встановлено кредитний ліміт на
поточний рахунок № НОМЕР_2 в сумі 14500,00
грн., в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта, що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.18.1.5 Договору,
кредитний ліміт стосовно до розділу
Умов являє собою суму грошових коштів,
у межах якої банк здійснює оплату
розрахункових документів відповідача
понад залишок грошових коштів на його
поточному рахунку. Ліміт
розраховується згідно затвердженої
внутрішньобанківської методики на
підставі даних про рух грошових коштів
по поточному рахунку,
платоспроможності, кредитної історії
та інших показників відповідно до
внутрішньобанківських нормативів і
нормативних актів Національного банку
України.

Згідно з п. 3.18.1.16. Договору, при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
відповідача до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ Інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований позивачем через
верифікований номер телефону який
належить уповноваженій особі
відповідача з правом "першого" підпису.
Підписання договорів і угод таким
чином прирівнюється до укладання
договорів та угод у письмовій формі.

Статтею 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис"
передбачено, що електронний цифровий
підпис за правовим статусом
прирівнюється до власноручного
підпису (печатки). Електронний підпис
не може бути визнаний недійсним лише
через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо
сторони домовилися укласти договір у
певній формі, він вважається укладеним
з моменту надання йому цієї форми,
навіть якщо законом ця форма для даного
виду договорів не вимагалася.

У відповідності з п.п. 3.18.1.1, 3.18.1.3 Умов,
кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
відповідача, в межах кредитного ліміту.
Про розмір ліміту позивач повідомляє
відповідача на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банка та
Клієнта.

Кредит надається в обмін на
зобов'язання відповідача щодо його
повернення, сплати процентів та
винагороди.

Пунктом 3.18.1.8 Договору передбачено, що
проведення платежів відповідача у
порядку обслуговування кредитного
ліміту, проводиться позивачем протягом
одного року з моменту підписання угоди
про приєднання відповідача до "Умов і
правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт - банк, або
у формі обміну паперовою або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі).

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав у повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
14500,00 грн., що підтверджується
банківською випискою за період з 22.03.2013
р. по 17.04.2014 р.(а.с.43 - 44) та довідкою №
08.7.0.0.0/49 від 14.07.2014 р. про розмір
встановлених кредитних лімітів, ФОП
ОСОБА_2 (а.с. 41).

Відповідач свої зобов'язання по
Договору не виконав.

З метою отримання грошових коштів
згідно умов Договору, позивач направив
на адресу відповідача претензію №
30117NKZWS03F від 03/04/2014 (а.с.46 - 47) з вимогою
добровільно сплатити заборгованість.

Відповіді на вказану претензію
від відповідач не надходило, оплату
заборгованості відповідач не провів,
що і зумовило позивача звернутись до
суду з вимогами про стягнення
заборгованості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Нормою ст. 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 ч. 1 ЦК України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом в сумі 14500,00
грн. є обґрунтованими відповідно до
вимог Договору та Закону і підлягають
задоволенню.

Відповідно до розділу 3.18.4 Умов,
яким затверджений порядок розрахунків,
за користування кредитом в період з
дати виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку відповідача при
закритті банківського дня відповідач
виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі, 0 % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
відповідач виплачує позивачу за
користування кредитом проценти в
розмірі 24,0 % річних, починаючи з
останньої дати періоду, в яку дебетове
сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду; в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання відповідача щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні відповідачем
будь-якого з грошового зобов'язання
відповідач сплачує позивачу відсотки
за користування кредитом у розмірі 48,0 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
відповідачем будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
позивача на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
банківських послуг, відповідач сплачує
пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку
непогашеної заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Згідно з п. 3.18.4.4 Умов, відповідач
сплачує позивачу винагороду за
використання ліміту, відповідно до п.п.
3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в
розмірі 0,9 % від суми максимального
сальдо кредиту, який існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
в порядку передбаченому Умовами.

Пунктами 3.18.5.4, 3.18.5.7 Умов, нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.п. 3.18.0.5.1,
3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється на протязі 3-х
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане
відповідачем.

Строки позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Пунктом 3.18.5.1 Умов передбачено, що при
порушенні відповідачем будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п. 3.18.2.2.2, 3.18,4.1, 3.18.4.2, 3,18.4.3,
термінів повернення кредиту
передбачених п., п, 3.18,1,8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченого п., п. 3.18.2,2.5,
3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від
суми заборгованості за кожен день
прострочення.

За прострочення виконання грошових
зобов'язань по оплаті кредиту, позивач
нарахував та просить суд стягнути з
відповідача:

- 5438,20 грн. - процентів за користування
кредитом;

- 386,19 грн. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань по договору;

- 1199,43 грн. - комісії за користування
кредитом, розмір яких є обґрунтованим
відповідно до вимог Договору та
підлягає задоволенню.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі виконав свої зобов'язання по
Договору відповідач у порушення
приписів ст. 33 ГПК України суду не
надав, тобто не довів безпідставність
позовних вимог тоді як надані
позивачем докази, як зазначалось вище,
навпаки підтверджують наявність
вказаної у позові заборгованості, а
відтак і обґрунтованість позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 821,
84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (55104, АДРЕСА_1,
відомості про розрахункові рахунки
відсутні, ИНН НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, адреса для листування:
49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800, ) заборгованість за
кредитом в розмірі 14500,00 грн., 5438,20 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом , 386,19 грн. - пені,
1199,43 грн. - заборгованості по комісії за
користування кредитом та 1827,00 судового
збору.

Повний текст рішення
складено 18.09.2014 року.

Суддя
Н.О. Семенчук