ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26 вересня 2014 року № 912/289/14

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Коваленко Н.М.
розглянувши справу № 912/289/14 від 18.02.2014
року

про банкрутство
Житлово-експлуатаційної контори № 4,
27501, Кіровоградська область, м.
Світловодськ, вул. Приморська, 54,

та заяву кредитора - управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області, вул.
Димитрова, 1-В, м. Світловодськ,
Кіровоградська область, 27502,

до банкрута - Житлово-експлуатаційної
контори № 4, 27501, Кіровоградська
область, м. Світловодськ, вул.
Приморська, 54,

про визнання поточних грошових вимог в
сумі 3 238, 47 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від кредиторів - участі не брали;

від банкрута - участі не брав.

ВСТАНОВИВ:

Постановою від 03.03.2014 року
господарський суд визнав
Житлово-експлуатаційну контору № 4
банкрутом, відкрив ліквідаційну
процедуру щодо банкрута на 12 місяців,
призначив ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Ретьмана О.А.
Постановив оприлюднити на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України повідомлення про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури
Житлово-експлуатаційної контори № 4.

04.03.2014 року (номер публікації: 1283, дата
публікації на сайті ВГСУ: 04.03.2014 12:40) на
веб-сайті Вищого господарського суду
України офіційно оприлюднено
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. В повідомлені зазначено, що -
кредитори мають право заявити свої
вимоги до боржника, який ліквідується,
у місячний строк з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника, який ліквідується,
банкрутом, на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет.

До господарського суду 01.09.2014 року
надійшла заява № 5427/08-31 від 28.08.2014 року
кредитора - управління Пенсійного
фонду України в м. Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області з грошовими
вимогами до банкрута на загальну суму 16
429, 52 грн.

За ч. 3 ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон) кредитори мають право
заявити свої вимоги до боржника, який
ліквідується, у місячний строк з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника, який
ліквідується, банкрутом, на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України в мережі Інтернет.

Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Особи, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними кредиторами, а їх вимоги
погашаються в шосту чергу.

Заяви кредиторів про грошові вимоги до
боржника, що ліквідується власником,
подаються безпосередньо до
господарського суду та оплачуються
судовим збором. Розгляд грошових вимог
кредиторів в ліквідаційній процедурі
здійснюється господарським судом в
тому ж порядку, що і грошових вимог,
заявлених на підставі статті 23 Закону.
За результатами розгляду грошових
вимог кредиторів господарським судом
затверджується реєстр вимог
кредиторів.

Ухвалою від 16.09.2014 року господарський
суд прийняв заяву кредитора -
управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області з
грошовими вимогами до банкрута на
загальну суму 16 429, 52 грн. Розгляд заяви
кредитора призначив на 26.09.2014 року.

До господарського суду 26.09.2014 року
надійшов лист № 5992/08-31 від 23.09.2014 року
кредитора - управління Пенсійного
фонду України в м. Світловодську та
Світловодському районі
Кіровоградської області за яким
кредитор уточнив свої вимоги до
банкрута, зазначивши, що при складанні
розрахунку заборгованості допущена
помилка і тому розгляду підлягають
поточні вимоги управління нараховані
за серпень 2014 року в сумі 3 238, 47 грн.

Заява кредитора з грошовими вимогами
до банкрута на загальну суму 3 238, 47 грн.
обґрунтована розрахунком поточних
кредиторських вимог з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій по списку № 2 за
серпень 2014 року.

Зазначені кредиторські вимоги, в
порядку визначеному ст. 23 Закону,
ліквідатором станом на 26.09.2014 року не
розглянуті по суті. При цьому
ліквідатор, арбітражний керуючий
Ретьман О.А. не повідомив
господарському суду про наявність
поважних причин неможливості розгляду
таких вимог.

Частиною 1 ст. 38 Закону також визначено,
що з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури господарська діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу
за виключенням укладення та виконання
договорів, що мають на меті захист
майна банкрута або забезпечення його
збереження (підтримання) у належному
стані, договорів оренди майна, яке
тимчасово не використовується, на
період до його продажу в процедурі
ліквідації тощо; строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав; у банкрута
не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що в ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута можуть
виникнути виключно у випадках, прямо
передбачених у цьому Законі, і порядок
їх виконання визначений спеціальним
Законом про банкрутство.

Нормами Закону встановлено, що в
ліквідаційній процедурі у банкрута не
виникає жодних додаткових зобов'язань,
крім тих, які у вигляді конкурсних
вимог включені до реєстру вимог
кредиторів в порядку статті 38 такого
Закону.

Відповідно до ч. 8 ст. 41 Закону кошти, які
надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника. З основного рахунка
здійснюються виплати кредиторам у
порядку черговості, визначеному цим
Законом. З основного рахунка банкрута
проводяться виплати кредиторам,
виплати поточних платежів та витрат,
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

За приписами ч. 2 ст. 41 вказаного Закону
ліквідатор з дня свого призначення,
зокрема, повідомляє працівників
банкрута про звільнення та здійснює
його відповідно до законодавства
України про працю.

В пункті 29 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
року № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011
року N4212-VI)" визначено, що статтею 38
Закону передбачено наслідки визнання
боржника банкрутом. Зокрема, з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом у останнього не може
виникати додаткових зобов'язань, у тому
числі зі сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), крім витрат,
які безпосередньо пов'язані із
здійсненням ліквідаційної процедури;
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута вважається таким,
що настав.

У зв'язку з цим здійснюється
капіталізація платежів за заподіяння
шкоди життю та здоров'ю громадян
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06.05.2000 № 765 "Про
реалізацію статей 45 і 92 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Що ж до витрат на виплату і доставку
відповідних пенсій, то їх
капіталізація чинним законодавством
не передбачена. У ліквідаційній
процедурі в установлений Законом строк
можуть бути заявлені лише ті вимоги
щодо витрат на виплату і доставку
відповідних пенсій, які виникли в
процедурах розпорядження майном та
санації, оскільки після визнання
боржника банкрутом відповідні
зобов'язання не виникають.

Після оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом поточні
вимоги (грошові вимоги, що виникли під
час проведення процедур банкрутства),
стають конкурсними вимогами та можуть
бути заявлені згідно з частиною першою
статті 38 Закону.

З наведених норм вбачається, що поточні
кредитори можуть звернутися в
ліквідаційну процедуру з грошовими
вимогами до банкрута, які виникли за
період після порушення провадження у
справі і до дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом.

Законами України врегульовано порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, шляхом введення
окремого виду збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Статтею 4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлена ставка збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Проте, при здійсненні процедури
банкрутства боржника (підприємства,
установи, організації) до
правовідносин, які виникли між ним та
іншими господарюючими суб'єктами,
юридичними або фізичними особами, а
також органами доходів і зборів та
іншими державними органами,
застосовується Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
який є спеціальним Законом та має
перевагу серед інших
нормативно-правових актів, в тому
числі, пов'язаних із застосуванням норм
податків і зборів.

Як вбачається із матеріалів справи,
кредиторські вимоги управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області в
розмірі 3 238, 47 грн. виникли в період з
01.04.2014 року по 25.08.2014 року за серпень 2014
року, тобто під час здійснення
ліквідаційної процедури банкрута, а
тому такі вимоги не підлягають
визнанню і відхиляються господарським
судом, позаяк після визнання боржника
банкрутом відповідні зобов'язання не
виникають.

Згідно п.п. 14 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" за подання до
господарського суду заяв кредиторів,
які звертаються з грошовими вимогами
до боржника після оголошення про
порушення справи про банкрутство, а
також після повідомлення про визнання
боржника банкрутом, встановлено ставку
судового збору - 1 розмір мінімальної
заробітної плати.

При цьому, оскільки грошові вимоги
кредитора до банкрута відхилені
повністю, відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на кредитора.
Позаяк кредитор звільнений від сплати
судового збору, то останній з нього не
стягується.

Керуючись ст.ст. 23, 38, 45, 95 Закону, ст. ст.
4-1, 44, 49, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

УХВАЛИВ:

Грошові вимоги кредитора - управління
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області до
банкрута - Житлово-експлуатаційної
контори № 4 на загальну суму 3 238, 47 грн.
відхилити.

Ухвала може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду в порядку,
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України.

Примірники ухвали направити банкруту,
ліквідатору - арбітражному керуючому
Ретьману О.А., Світловодській ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області, управлінню
Пенсійного фонду України в м.
Світловодську та Світловодському
районі Кіровоградської області,
Головному управлінню юстиції у
Кіровоградській області.

Суддя
Н.М. Коваленко