ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2014 р.
Справа № 923/1186/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Гридасова Ю.В. при
секретарі Шепель І.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Херсон,

про стягнення 55 168 грн. 75 коп.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_3, представник, від
10.09.2014 р.;

відповідача - не прибув.

Позивач звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою у якій просить стягнути з
відповідача основний борг за Договором
оренди від 17.10.2011 року із змінами,
внесеними до нього, у розмірі 4 500 грн.,
пеню за прострочення виконання
зобов'язання на підставі п. 8.1.1.
Договору оренди у розмірі 40 500 грн., 3 %
річних за прострочення виконання
зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК
України у розмірі 168,75 грн., моральну
шкоду у розмірі 10 000 грн. відповідно до
положень ст. ст. 23 та 1167 ЦК України.

Представник позивача в ході судового
засідання підтримав вимоги, викладені
у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений про час, дату
і місце проведення засідання
господарського суду належним чином,
відповідно до ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористався своїм правом на участь у
вирішенні спору, про причини неявки
господарський суд не повідомив. Відзив
на позовну заяву до дня засідання суду
не представив.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 23.09.14 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
по справі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

17.10.2011 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі за
текстом рішення - Позивач,
Орендодавець), з однієї сторони, та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(надалі за текстом рішення - Відповідач,
Орендар), з другої сторони, було
укладено Договір оренди автомобільної
заправочної станції та обладнання
автомобільного газозаправного пункту
(надалі за текстом рішення - Договір).

17.10.2011 року сторонами був підписаний
Акт прийому-передачі автомобільної
заправочної станції та обладнання
автомобільного газозаправного пункту.

Відповідно до умов пункту 1.1. Договору
оренди: «Орендодавець надає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
автомобільну заправну станцію,
обладнання автомобільного
газозаправного пункту, бензозаправний
пост-блок V 8,0 м. куб., колонку
газорозподільну Астра зав. № 071205,
установку газорозподільну УГ 32.00.001-24.02 V
4,85 м. куб., резервуар зав. № 080602 (ємністі
№ 114681 та № 114682), касовий аппарат mini -500
АЗС зав. № ПН 54000226, та інше майно (надалі
- Об'єкт)».

Згідно умов п. 3.1. Договору «Об'єкт
передається в оренду до 14.10.2012 року».

14.10.2012 року сторонами було укладено
Додатковий договір до Договору оренди
від 17.10.2011 року, яким до п. 3.1. Договору
оренди внесено зміни та викладено цей
пункт в наступній редакції: «Об'єкт
передається в оренду до 14.10.2013 року».

Відповідно до ст. 764 ЦК України «Якщо
наймач продовжує користуватися майном
після закінчення строку договору
найму, то, за відсутності заперечень
наимодавця протягом одного місяця,
договір вважається поновленим на
строк, який був раніше встановлений
договором».

Оскільки Відповідач продовжив
користуватися Об'єктом після настання
дати

закінчення Договору оренди, а саме:
після 14.10.2013 року й протягом одного
місяця позивач не

заперечував проти цього, строк дії
Договору оренди був поновлений на
такий саме строк,

який передбачено Договором оренди із
змінами, внесеними до нього, а саме: на
один рік і 362 календарні дні, до 11.10.2015
року.

Згідно умов п. 4.2. Договору: «Орендна
плата сплачується Орендодавцю
Орендарем щомісячно авансом в
готівковому порядку в розмірі
передбаченому п. 4.1. цього договору не
пізніше з 17 по 20 число кожного місяця».

З травня 2013 року Відповідач припинив
виконувати умови Договору та
сплачувати орендну плату за вказаний
вище об'єкт.

Відповідно до умов п. 4.2. Договору:
«Орендна плата сплачується
Орендодавцю Орендарем щомісячно
авансом в готівковому порядку в
розмірі передбаченому п. 4.1. цього
договору не пізніше з 17 по 20 число
кожного місяця».

Згідно ст. 610 ЦК України: «Порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання)».

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди
«Розмір орендної плати за весь Об'єкт, у
цілому складає 300 (триста) гривень за
місяць».

Останній платіж Відповідач зробив у
квітні 2013 року. Основний борг
Відповідача за орендну плату складає 4
500 грн.

Згідно умов п. 8.1.1. Договору: «У випадку
прострочення по сплаті орендних
платежів Орендар сплачує
Орендодавцеві пеню в розмірі 2% від суми
боргу за кожен день прострочення».

Відповідно до положень ст. 549
Цивільного кодексу України (435-4):
"Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання".

Частиною 2 статті 551 ЦК України
передбачено: "Вразі, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства".

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.)
встановлено: "Платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтями 1 та 2 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу, та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який нараховується
пеня". (Стаття 3 Закону, із змінами,
внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14)
від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу
України (436-4) встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За поданим позивачем розрахунком
розмір пені становить 40500,00грн. Однак, з
урахуванням приписів закону щодо
застосування під час розрахунку пені
подвійної облікової ставки НБУ та
шестимісячного строку нарахування
(інший строк нарахування пені
договором не передбачений) належний
розмір пені становить 313,27грн., що
підтверджується відповідним
розрахунком суду.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК
України (435-4): "Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом".

За розрахунком позивача, розмір суми з
урахуванням 3 % річних становить 168,75грн.

Відповідно до положень ст. 526
Цивільного кодексу України (435-4):
"Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться".

За вказаних обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині щодо
стягнення 4500грн.00коп. основного боргу,
168грн.75коп. з урахуванням 3% річних,
313грн.27коп. пені. Не підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
щодо стягнення 40186грн.73коп. пені (у
зв'язку з невірним розрахунком) та
10000грн.00коп. моральної шкоди, за
наступних обставин.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України:
«Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України:
«Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті».

Як стверджує позивач у позовній заяві,
завдана відповідачем моральна шкода
полягає у хвилюваннях, які позивач
переніс у зв'язку з невиконанням
відповідачем умов Договору оренди.

Разом з тим, відповідно до правової
позиції, викладеної у п. 1.5. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з порушенням грошових
зобов'язань допускається лише якщо
такі наслідки передбачені законом або
договором.

Умовами укладеного сторонами Договору
не передбачено відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
грошового зобов'язання, а зазначені
позивачем у позовній заяві ст. ст. 23 та
1167 ЦК України носять загальний
характер і не стосуються спірних
правовідносин, пов'язаних з
невиконанням грошового зобов'язання за
Договором.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача та
позивача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог
(1827,00:55168,75х4982,02=165,02).

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст. ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
(ідентифікаційний код - НОМЕР_1, адреса -
АДРЕСА_2) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний код - НОМЕР_2, адреса -
02154, АДРЕСА_1) 4500грн.00коп. основного
боргу, 168грн.75коп. з урахуванням 3%
річних, 313грн.27коп. пені, 165грн.09коп.
витрат по сплаті судового збору. Наказ
видати після набрання рішенням
законної сили.

3. В задоволенні іншої частини
позову відмовити.

(Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом).

Повне рішення складено "29" вересня
2014 р.

Суддя
Ю.В. Гридасов