ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Справа № 921/108/14-г/18
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді суддівДобролюбової
Т.В., Гоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Тернопільської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 16.07.14у справі№
921/108/14-г/18 Господарського суду
Тернопільської області за
позовомТернопільського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Тернопільській областідоПублічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Тернопільської філії Публічного
акціонерного товариства
"Укртелеком"простягнення 20 175,38 грн.
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря

за участю представників сторін від:

прокуратури: Збарих С.М. (посв. № 028728),

позивача: не з'явилися, належно
повідомлені про час та місце розгляду
касаційної скарги,

відповідача: Олійник Т.П. (дов. від 11.12.13)

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Тернопільській області
звернувся з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Тернопільської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
про стягнення 20 175,38 грн. збитків,
заподіяних державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що державною
екологічною інспекцією проведено
перевірку щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства
структурними підрозділами відповідача
та встановлено порушення ними порядку
здійснення викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря від
стаціонарних джерел без відповідних
дозволів. При цьому прокурор посилався
на приписи статей 11, 33, 34 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря",
статей 37, 40, 68 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища".

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 22.04.14,
ухваленим суддею Охотницькою Н.В.,
позов задоволено. Вмотивовуючи
оскаржуване рішення, місцевий
господарський суд дійшов висновку про
доведеність матеріалами справи
порушення відповідачем приписів
законодавства з охорони атмосферного
повітря щодо здійснення
наднормативного викиду забруднюючої
речовини в атмосферне повітря за
відсутності належних дозвільних
документів. При цьому суд керувався
приписами статей 11, 33, 34 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря",
статей 20, 68, 69 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища".

Львівський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі: Скрипчук
О.С. - головуючий, Дубник О.П., Зварич О.В.,
постановою від 16.07.14 перевірене рішення
місцевого господарського суду залишив
без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, Публічне акціонерне
товариство "Укртелеком" в особі
Тернопільської філії публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій, з урахуванням додаткового
обґрунтування, просить рішення та
постанову у справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити. Обґрунтовуючи доводи
касаційної скарги, скаржник вказує на
необґрунтований розрахунок заявлених
до стягнення збитків, який не
відповідає вимогам Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря. Водночас скаржник зазначає
про недоведеність актом проведеної
перевірки Державною екологічною
інспекцією у Тернопільській області
наявності порушень відповідача вимог
законодавства щодо наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря. При цьому
посилається на порушення судами
приписів статей 5, 1166 Цивільного
кодексу України, статті 2 Закону
України "Про охорону атмосферного
повітря", статей 32, 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення прокурора та представника
відповідача, переглянувши матеріали
справи і доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що Державною
екологічною інспекцію проведено
планову перевірку щодо дотримання
Тернопільською філією Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
вимог природоохоронного
законодавства. За наслідком проведеної
перевірки складено акт від 26.01.12, в
якому зазначено про здійснення
Тернопільською філією Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(цех № 13 м. Підгайці, цех № 7 м. Зборів та
цех № 3 м. Бучач, цех № 4 м. Гусятин)
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря опалювальною
технікою, що працює на природному газі,
без відповідного дозволу
уповноваженого органу виконавчої
влади, що є порушенням частини 5 статті
11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря". Також судами
установлено, що 26.03.12 Державною
екологічною інспекцією у
Тернопільській області складені
протоколи про адміністративне
правопорушення №№ 000506, 000509, 000507,
000505 в яких зазначено про порушення
відповідачем від вимог статей 10, 11
Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" щодо охорони
атмосферного повітря та здійснення
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу, а також
недотримання вимог статті 17 Закону
України "Про відходи" щодо поводження з
відходами та ведення первинного обліку
відходів (не заведений журнал обліку
відходів по формі). Відповідно до
наданої Відкритим акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Тернопільгаз" довідки №
04/574 від 30.03.12, відповідачем за
перевіряємий період використано такі
кількості природного газу: по цеху № 4
м. Гусятин за період з 01.02.09 до 31.12.10 та за
період з 09.08.11 до 31.01.12 - 67 288 м.куб.; по
цеху № 13 м. Підгайці за період з 01.02.09 до
31.01.12 - 20 639 м.куб.; по цеху № 7 м. Зборів за
період з 01.02.09 до 31.01.12 - 37 903 м.куб.
природного газу; по цеху № 3 м. Бучач за
період з 01.02.09 до 31.01.12. - 74 222 м.куб. На
підставі акта перевірки та довідки №
04/574 від 30.03.12 позивачем здійснено
розрахунок розміру збитків, заподіяних
відповідачем державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря при
спалюванні природного газу за період з
01.02.09 до дат, вказаних у довідці.
Відповідно до здійсненого позивачем
розрахунку, розмір шкоди заподіяної
відповідачем навколишньому природному
середовищу в результаті його
неправомірних дій складає 20 175,38 грн. з
яких: 6 786,33 грн. шкода заподіяна Цехом №
4 (м. Гусятин), 3 823,91 грн. - Цехом №7 (м.
Зборів), 2 077,91 грн. - Цехом №13 (м.
Підгайці), 7 487,23 грн. - Цехом № 3 (м.
Бучач). Як убачається з матеріалів
справи, предметом судового розгляду є
вимоги Тернопільського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері,
заявлені в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Тернопільській області про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Тернопільської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" 20 175,38 грн.
збитків. Відповідно до статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Вказана
стаття унормовує загальні підстави для
відшкодування шкоди в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов'язань.
Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за
наявності вини заподіювача шкоди.
Фактичною підставою для застосування
такого виду відповідальності є
вчинення особою правопорушення. При
цьому, юридичною підставою
позадоговірної відповідальності є
склад цивільного правопорушення,
елементами якого є шкода, протиправна
поведінка, причинний зв'язок між шкодою
і протиправною поведінкою, вина.
Відповідно до статті 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" порушення законодавства
України про охорону навколишнього
природного середовища тягне за собою
встановлену цим Законом та іншим
законодавством України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Відповідальність за порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
несуть особи, винні, зокрема, у
допущенні наднормативних, аварійних і
залпових викидів і скидів забруднюючих
речовин та інших шкідливих впливів на
навколишнє природне середовище.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Статтею 69
названого Закону передбачено, що шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації, як правило, в
повному обсязі. Згідно зі статтею 11
Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися після отримання
дозволу, який видається територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів
за погодженням із територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань охорони здоров'я. Водночас
відповідно до приписів статей 33, 34
Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" особи, винні у
викидах забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу
спеціально уповноважених на те органів
виконавчої влади несуть
відповідальність згідно з законом.
Шкода, завдана порушенням
законодавства про охорону
атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом. Дослідивши усі
обставини справи, суди попередніх
інстанції установили факт порушення
відповідачем вимог чинного
законодавства, що виявився здійсненні
відповідачем в процесі своєї
діяльності викидів в атмосферне
повітря без відповідного на те дозволу.
При цьому судами встановлено наявність
усіх елементів складу цивільного
правопорушення, як то: протиправної
поведінки (здійснення викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без відповідного дозволу),
шкоди та її розміру (забруднення
повітря, яке спричинило збитки в
розмірі 20 175,38 грн.), причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою (збитки були
завдані внаслідок невиконання
відповідачем свого обов'язку щодо
отримання чи переоформлення
відповідного дозволу), вини (невжиття
своєчасних заходів на уникнення
шкідливого результату). Водночас
наданий позивачем розрахунок розміру
збитків, визнано судами таким, що
здійснений у відповідності до вимог
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі внаслідок наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.12.08 № 639. Таким чином,
судами попередніх інстанцій на
підставі допустимих та належних
доказів установлено наявність в діях
відповідача порушення вимог
природоохоронного законодавства, що
враховуючи вимоги вказаних статей,
правомірно визнано підставою для
задоволення позову. Доводи касаційної
скарги не можуть бути підставою для
скасування постанови у справі,
оскільки спростовуються встановленими
судами попередніх інстанцій
обставинами. Колегія суддів також
зазначає, що скаржник в касаційній
скарзі вказує і на питання, які
стосуються оцінки доказів. Згідно з
частиною другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази. Отже, з урахуванням меж
перегляду справи в касаційній
інстанції підстав для скасування
постанови у справі та задоволення
касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Тернопільської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 16.07.14 у справі
№ 921/108/14-г/18 Господарського
суду Тернопільської області залишити
без змін.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець