ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року
Справа №11/65

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. -
доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання:
Валярі М.Г.

Учасники провадження у справі в судове
засідання не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційні скарги управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області та
Гайворонської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на ухвалу
господарського суду Кіровоградської
області від 23.07.2014 року у справі №11/65

за заявою прокурора Гайворонського
району Кіровоградської області в
інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в
Гайворонському районі, м. Гайворон
Кіровоградської області

до боржника - відкритого акціонерного
товариства "Гайворонський комбінат
хлібопродуктів", м. Гайворон
Кіровоградської області

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 23.07.2014 року
у справі №11/65 (суддя Коваленко Н.М.):

- заяву №01-6/549 від 13.02.2014 року управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області про заміну
сторони кредитора задоволено.
Здійснено заміну кредитора - головне
управління Державного казначейства
України у Кіровоградській області його
правонаступником - управлінням
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області;

- скаргу №01-06/706 від 27.02.2014 року
управління Державної казначейської
служби України у Гайворонському районі
Кіровоградської області визнано
необґрунтованою. Грошові вимоги
управління Державної казначейської
служби України у Гайворонському районі
Кіровоградської області в сумі 2 844 692, 00
грн., як правонаступника головного
управління Державного казначейства
України у Кіровоградській області до
банкрута ВАТ "Гайворонський комбінат
хлібопродуктів" відхилено;

- скаргу №1759/10/11-03 від 04.06.2014 року
Гайворонської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області визнано
необґрунтованою. Грошові вимоги
Гайворонської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області в сумі 2 844 692, 00
грн. до банкрута ВАТ "Гайворонський
комбінат хлібопродуктів" відхилено;

- клопотання №02-01/06/246 від 25.04.2014 року
ліквідатора, арбітражного керуючого
Христенка В.В. задоволені. Встановлено
та затверджено арбітражному керуючому
Христенку В.В. оплату послуг в розмірі
двох мінімальних заробітних плат за
кожен місяць здійснення ним
повноважень ліквідатора ВАТ
"Гайворонський комбінат
хлібопродуктів".

Ухвала мотивована тим, що сторонами на
вимогу господарського суду не надані
договори (контракти), укладені
відповідно до Порядку надання і
повернення бюджетної позички для
фінансування державного контракту 1995
року на поставку державних ресурсів
зерна, сортового і гібридного насіння
зернових культур та Порядку надання і
повернення бюджетної позички на
закупівлю продовольчого зерна,
елітного і сортового насіння за
державним замовленням 1996 року, за яким
виникла кредиторська заборгованість в
сумі 2 844 692 грн.

Суд зауважив, що звіти, акти
приймання-передачі заборгованості,
акти інвентаризації, довідки про
надання та повернення бюджетної
позички, звіти про повернення
бюджетної позички, акти звірки, не
можуть бути належними доказами
отримання боржником (банкрутом) чи
третіми особами бюджетної позички.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, управління Державної
казначейської служби України у
Гайворонському районі Кіровоградської
області та Гайворонська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області звернулись до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами, в яких посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять
скасувати оскаржувану ухвалу в частині
відмови в задоволенні скарг та відмови
в визнанні грошових вимог управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області та
Гайворонська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області. В
обґрунтування своєї правової позиції
скаржники зазначають, що суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
вимоги ці були повністю визнані та
включені до реєстру вимог кредиторів
ВАТ «Гайворонський комбінат
хлібопродуктів». Крім того, надані
первинні документи, що підтверджують
розмір заборгованості.

28.08.2014 року від арбітражного керуючого
Христанка В.В. надійшли відзиви на
апеляційні скарги, в яких зазначено, що
доводи апеляційних скарг є
безпідставними та необґрунтованими, а
ухвала господарського суду винесена у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у справі.

18.09.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Учасники провадження у справі не
забезпечили явку повноважених
представників в засідання
апеляційного господарського суд, про
дату та час якого повідомлені належним
чином, що підтверджується наявними в
матеріалах справи поштовими
повідомленнями з відміткою про
отримання поштових відправлень.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови пленуму
ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору. Оскільки
розгляд справи може бути відкладений
виключно у зв'язку із неможливістю
розглянути справу у даному судовому
засіданні, а не у зв'язку з неявкою
сторін, суд вважає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для прийняття
рішення по справі.

Суд вважає, що вжив усі залежні від
нього заходи для повідомлення сторін
належним чином про розгляд
господарської справи в апеляційній
інстанції та реалізації ними права
судового захисту своїх інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи скаржників і давши
їм правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги апеляційних скарг управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області та
Гайворонської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Порядку взаємодії між
органами Державного казначейства
України та органами державної
податкової служби України в процесі
виконання державного та місцевих
бюджетів за доходами, затвердженого
наказом Державного казначейства
України, Державної податкової
адміністрації України від 25.04.2002 року
№74/194 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 20.05.2002
року № 436/6724, для забезпечення повноти
надходжень платежів до бюджетів та
контролю за погашенням заборгованості
за кредитами, залученими державою та
згідно з бюджетною класифікацією
України, орган державної податкової
служби відповідно до порядку,
встановленого чинним законодавством, є
органом стягнення простроченої
заборгованості за кредитами,
залученими державою або під державні
гарантії, та бюджетними позичками.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Бюджетного кодексу
України у разі невиконання юридичними
особами своїх зобов'язань щодо
погашення та обслуговування наданих на
умовах повернення кредитів, залучених
державою або під державні гарантії,
інших гарантованих державою
зобов'язань, та стягнення
заборгованості перед Державним
бюджетом України з наданих
підприємствам і організаціям позичок
із державного бюджету, позичок, наданих
за рахунок коштів, залучених державою
або під державні гарантії, плати за
користування цими позичками органи
стягнення застосовують механізм
стягнення цієї заборгованості у
порядку, передбаченому законом для
стягнення не внесених у строк податків
і неподаткових платежів, включаючи
погашення такої заборгованості за
рахунок майна боржників.

Починаючи з 1995 року, закупівля зерна і
сортового насіння у
сільгоспвиробників для держконтракту
і держзамовлення проводились за
рахунок наданих державою бюджетних
позичок, правовідносини щодо чого
врегульовані постановою Кабінету
Міністрів України "Про стан підготовки
до збиральних робіт і формування
державного контракту на закупівлю
зерна у 1995 році" від 31.05.1995 року № 370,
постановою Кабінету Міністрів України
"Про задоволення державних потреб у
сільськогосподарській продукції на 1996
рік" від 12.03.1996 року №323 та постановою
Кабінету Міністрів України "Про
задоволення державних потреб у зерні в
1997 році" від 04.02.1997 року №124.

З метою виконання зазначених постанов
були затверджені відповідні Порядки, а
саме: спільним наказом Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України, Міністерства
сільського господарства і
продовольства України від 12.07.1995 року
№119/109/193 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 14.09.1995 року за №334/870),
затверджено Порядок надання і
повернення державної позички для
фінансування державного контракту 1995
року на поставку до державних ресурсів
зерна, сортового і гібридного насіння
зернових культур; спільним наказом
Міністерства фінансів України та
Міністерства сільського господарства
і продовольства України від 11.04.1996 року
№72/113 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 04.06.1996 року за №265/1290)
затверджено Порядок надання і
повернення бюджетної позички на
закупівлю продовольчого зерна,
елітного і сортового насіння за
державним замовленням 1996 року;
спільним наказом Міністерства
сільського господарства і
продовольства України, Міністерства
фінансів України та Державної
акціонерної компанії "Хліб України" від
04.03.1997 року №70/54/18 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 06.06.1997
року за №212/2016), затверджено Порядок
надання бюджетної позички на закупівлю
продовольчого зерна і сортового
насіння за державним замовленням 1997
року.

Відповідно до вказаних Порядків,
безвідсоткова бюджетна позичка
надавалась фінансовим відділенням
державного казначейства за
трьохсторонніми угодами, укладеними
цими органами з заготівельним
(переробним) підприємством та
сільгосптоваровиробником.

Державним замовником на поставку
продовольчого зерна до державних
ресурсів був Мінсільгосппрод та ДАК
"Хліб України", заготівельні та
переробні підприємства і організації
якого мали укладати з
товаровиробниками (виконавцями
державного замовлення) державний
контракт на закупівлю зерна.

Надання бюджетної позички рай (міськ)
фінвідділами чи органами державного
казначейства здійснювалось або шляхом
авансування оплати витрат
сільгоспотоваровиробників на
закупівлю пально-мастильних
матеріалів, насіння, міндобрив, засобів
захисту рослин, запчастин,
сільгосптехніки, витрат на капремонт
техніки та погашення установам банків
заборгованості по кредитах тощо на
підставі поданих товаровиробниками
документів (рахунків-фактур,
товаротранспортних накладних та ін.),
або шляхом надання позички у вигляді
матеріально-технічних ресурсів, у тому
числі зерно - і кормозбиральних
комбайнів. Фіноргани забезпечували
облік укладених контрактів та надання
авансів в розрізі товаровиробників та
заготівельних організацій, а останні
забезпечували окремий облік зерна,
прийнятого від товаровиробників, і
проводили остаточні розрахунки з ними
за поставлене зерно після
відшкодування товаровиробниками суми
авансу.

Контроль за виконанням держконтракту
(держзамовлення) покладався на
Мінсільгосппрод, ДАК "Хліб України" і
заготівельні організації, а за
наданням та поверненням бюджетних
позичок -на Мінфін, фінансові органи,
органи держказначейства.

Відповідальність перед фінорганами за
підсумками проведених ними
документальних перевірок несли
товаровиробники (за недопоставку зерна
на суму отриманого авансу) та
заготівельні організації (за
неповернення бюджетних позичок).

Судом встановлено, що бюджетна позичка,
яка є предметом позовних вимог,
надавалась згідно з Порядком надання і
повернення бюджетної позички для
фінансування державного контракту 1995
року на поставку до державних ресурсів
зерна, сортового і гібридного насіння
зернових культур, затвердженого
спільним наказом Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України та Міністерства
сільського господарства і
продовольства України від 12.07.1995 року
№119/109/193 (далі -Порядок), згідно умов
якого державним замовником на поставку
продовольчого зерна до державних
ресурсів є Мінсільгосппрод.
Заготівельні та переробні
підприємства і організації
Мінсільгосппроду укладають з
товаровиробниками державний контракт
на закупівлю зерна (пункт 1.3).

В свою чергу, укладання державного
контракту між заготівельними
організаціями та товаровиробниками на
поставку до державних ресурсів зерна
здійснюється згідно з чинним
законодавством порядку. Контракти
реєструються в інспекції по заготівлях
і якості сільськогосподарської
продукції. Копія контракту подається
товаровиробником до
рай(міськ)фінвідділу за місцем його
знаходження (пункт 1.5).
Рай(міськ)фінвідділи забезпечують
облік укладених контрактів та надання
авансів у розрізі товаровиробників та
заготівельних організацій за формою
згідно з додатком 6 (пункт 4.3).

Обґрунтовуючи кредиторські вимоги,
заявники не надали суду копії
договорів/контрактів про надання
бюджетної позички для остаточних
розрахунків за поставку зерна 1995 року,
графік повернення простроченої
заборгованості та розрахунок суми
заборгованості, що є доказами
наявності між сторонами відповідних
правовідносин.

Відповідно до приписів статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані довести
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
належними та допустимими у справі
доказами.

Здійснюючи судовий розгляд справи
судом першої інстанції було вказано, що
належних та допустимих доказів на
підтвердження позовних вимог, а саме:
договорів, бухгалтерських та/або
банківських документів на
підтвердження перерахування
відповідачу і отримання ним спірної
суми бюджетної позички ні податковим
органом, ні органом держказначейства
не надано.

Зазначаючи в апеляційних скаргах, про
порушення норм матеріального права,
скаржники не обґрунтували, в чому саме
висновок господарського суду
Кіровоградської області про
необхідність опосередкування та
підтвердження правовідносин сторін
документами, передбаченими Порядком
надання і повернення бюджетної позички
для фінансування державного контракту
1995 року на поставку до державних
ресурсів зерна, сортового і гібридного
насіння зернових культур,
затвердженого спільним наказом
Міністерства фінансів України,
Міністерства економіки України та
Міністерства сільського господарства
і продовольства України від 12.07.1995 року
№119/109/193 (договорами, платіжними
документами) не відповідає вимогам
цього Порядку.

Доводи апеляційних скарг щодо того, що
судом не було прийнято до уваги інші
матеріали справи, що на думку
скаржників, відповідають принципам
належності та допустимості доказів,
зводяться до переоцінки доказів у
справі і не можуть бути підставами для
скасування судового рішення.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновок суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпним, та відповідає дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 106 ГПК України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області та
Гайворонської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на ухвалу
господарського суду Кіровоградської
області від 23.07.2014 року у справі №11/65
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Кіровоградської області від 23.07.2014 року
у справі №11/65 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст складений 19.09.2014 року.

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
Ю.Б. Парусніков