Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
. Іменем України
РІШЕННЯ

від 17 вересня 2014 року
по справі
№927/1263/14

Господарським судом Чернігівської
області у складі судді Т.Г. Оленич

розглянуто у відкритому судовому
засіданні справу №927/1263/14

За позовом: публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
бульв. Шевченка, 18, м. Київ, 01601

В особі: Чернігівської
філії публічного акціонерного
товариства «Укртелеком»,

просп. Миру, 28, м.
Чернігів, 14000

До відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю
Спеціалізованого

підприємства
«Спецбудпроект», вул. Незалежності, 49,
м. Бобровиця,

Чернігівська область,
17400

Про стягнення 17195грн.88коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Мови І.В. - юрисконсульт 1
категорії відділу правового
забезпечення філії, довіреність №1337
від 11.12.2013

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 17.09.2014 на підставі
ч.2 ст.85 Господарського процесуального
кодексу України оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про
стягнення з відповідача 15652грн.67коп.
боргу по орендній платі, нарахованої за
період з вересня 2013 року до 15 травня 2014
року, 213грн.59коп. трьох процентів
річних, нарахованих за період з 28.10.2013
по 04.08.2014, та 1329грн.62коп. інфляційних
нарахувань, обчислених за період з
листопада 2013 року по червень 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань відповідно
до укладеного між сторонами договору
34-10/147 від 01.07.2010 оренди нерухомого майна
товариства.

Відповідач письмовий відзив на позов
не надіслав. Відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглядається за
наявними у ній матеріалами.

В засіданні господарського суду, яке
відбулось 17.09.2014, про що складено
протокол, прийняв участь представник
позивача.

Представник відповідача в засідання
господарського суду не з'явився.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.09.2014 копія ухвали від 10.09.2014 про
відкладення розгляду справи на 17.09.2014
об 11год.00хв. була направлена
рекомендованим листом за №770 на
адресу відповідача, зазначену у
позовній заяві, а саме: вул.
Незалежності, 49, м. Бобровиця,
Чернігівська область, 17400.

На момент проведення судового
засідання вищезазначена копія ухвали
як невручена адресату оператором
поштового зв'язку до господарського
суду не повернута; рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення №770 в матеріалах
справи також відсутнє.

Як свідчить роздрукований судом на
початок судового засідання витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження
пересилання поштових відправлень,
відправлення за номером 770
вручене адресату (одержувачу) особисто
11.09.2014.

В абз.1 підп.3.9.1. підп.3.9. п.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
зазначено, що особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Відповідно до ч.1 ст.64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Як зазначено в абз.3 підп.3.9.1. підп.3.9. п.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що судом вжиті передбачені
господарським процесом заходи щодо
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце проведення
судового засідання по розгляду даної
справи. Враховуючи, що неявка
представника відповідача в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
справи, з метою уникнення затягування
вирішення спору, суд приходить до
висновку про можливість здійснення
розгляду справи за відсутності
представника відповідача в засіданні
господарського суду за наявними у
справі матеріалами.

У зв'язку із задоволенням клопотання
позивача про відмову від здійснення
технічної фіксації судового процесу,
засідання господарського суду по
розгляду даної справи проведені без
фіксації технічними засобами. Хід
судового процесу відображено у
протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши в ході розгляду справи по
суті пояснення та доводи представника
позивача, з'ясувавши обставини, що
мають значення для вирішення спору,
перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 29.10.2013 по
справі №927/1332/13 за позовом публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Чернігівської філії ПАТ
«Укртелеком» до товариства з обмеженою
відповідальністю Спеціалізованого
підприємства «Спецбудпроект» про
стягнення 10658грн.28коп. (а.с.52-54)
встановлено:

факт укладення 01.07.2010 терміном дії з
01.07.2010 до 31.05.2013 між відкритим
акціонерним товариством «Укртелеком»
(орендодавець за договором) та
товариством з обмеженою
відповідальністю Спеціалізованим
підприємством «Спецбудпроект»
(орендар за договором) договору 34-10/147
оренди нерухомого майна товариства, за
умовами якого орендодавець передає, а
орендар бере у строкове платне
користування для розміщення офісу
частину нежитлового приміщення, що
розташоване за адресою: Чернігівська
область, м. Бобровиця, вул.
Незалежності, 49, площею 42,9кв.м.;

на підставі Статуту публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»,
зареєстрованого державним
реєстратором 17.06.2011 № запису 3006797,
факт перейменування згідно з
протоколом загальних зборів
акціонерів №8 від 14.06.2011 відкритого
акціонерного товариства «Укртелеком»
в публічне акціонерне товариство
«Укртелеком», та факт
правонаступництва ПАТ «Укртелеком»
прав та обов'язків ВАТ «Укртелеком»;

факт передачі орендодавцем та
прийняття орендарем за актом
приймання-передачі майна від 01.07.2010
відповідно до умов договору 34-10/147 від
01.07.2010 частини невиробничого
приміщення, розташованого в будівлі за
адресою: м. Бобровиця, вул.
Незалежності, 49, площею 42,9кв.м.

Відповідно до ч.5 ст.85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Згідно із ч.1 ст.93 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня їх
оголошення місцевим господарським
судом.

Доказів оскарження рішення
господарського суду Чернігівської
області від 29.10.2013 по справі №927/1332/13
сторонами в ході розгляду справи не
надано. В базі даних «Діловодство
спеціалізованого суду» також відсутні
відомості про оскарження
вищевказаного рішення сторонами. Таким
чином, суд приходить до висновку, що
рішення господарського суду
Чернігівської області від 29.10.2013 по
справі №927/1332/13, повний текст якого
складено та підписано 31.10.2013, набрало
законної сили 12 листопада 2013 року.

Згідно із ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, статтею 35
Господарського процесуального кодексу
України визначено підстави, за яких
учасники судового процесу
звільняються від обов'язку
доказування. Зокрема, відповідно до
частини 3 вищеназваної статті
Господарського процесуального кодексу
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Враховуючи, що у справі №927/1332/13 та у
даній справі беруть участь ті самі
особи, факти, які встановлені рішенням
господарського суду у справі №927/1332/13
та входять до предмету доказування в
межах даної справи, є преюдиціальними
та не підлягають доведенню знов в межах
даної справи.

Таким чином, факт укладення між
відкритим акціонерним товариством
«Укртелеком» та відповідачем договору
34-10/147 від 01.07.2010 оренди нерухомого майна
товариства, факт правонаступництва
прав та обов'язків відкритого
акціонерного товариства «Укртелеком»
публічним акціонерним товариством
«Укртелеком», а також факт передачі
орендодавцем та прийняття орендарем в
користування частини нежитлового
приміщення, розташованого в будівлі за
адресою: Чернігівська область, м.
Бобровиця, вул. Незалежності, 49, площею
42,9кв.м. не підлягають доведенню знову в
межах даної справи.

За своєю правовою природою договір
№34-10/147 від 01.07.2010 є договором оренди
(найму), а тому відносини, які виникли
між сторонами у зв'язку з його
укладенням, підпадають під регулювання
норм параграфу 5 глави 30 Господарського
кодексу України та глави 58 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. В
силу ч.6 названої статті до відносин
оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

В силу ч.2 ст.291 Господарського кодексу
України договір оренди припиняється у
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Пунктом 12.1. договору оренди
встановлено, що цей договір діє з 1
липня 2010 року до 31 травня 2013 року.

Відповідно до підп.12.7.1. п.12.7. договору
оренди дія договору припиняється в
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Згідно із п.14.3. договору оренди усі
зміни і доповнення до цього договору
оформляються у вигляді додаткових
угод, які дійсні лише за умови, якщо
складені в письмовій формі та
підписані обома сторонами.

З огляду на наведені умови договору та
враховуючи, що сторонами не надано суду
додаткових угод щодо продовження
терміну дії договору, суд приходить до
висновку, що договір припинився 31
травня 2013 року.

За змістом ч.4 ст.291 Господарського
кодексу України правові наслідки
припинення договору оренди
визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України.

В силу ч.1 ст.785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Як вбачається із п.2.3. договору оренди
майно, передане орендареві,
повертається орендодавцеві не пізніше
ніж через 10 днів після закінчення
терміну дії договору (якщо не досягнуто
згоди про його продовження або в разі
його дострокового розірвання) за актом
передачі-приймання.

З огляду на вищенаведену умову
договору, суд приходить до висновку, що
відповідач повинен був повернути
орендоване майно до 10 червня 2013 року
включно.

Як вбачається з матеріалів справи
орендоване на підставі договору 34-10/147
від 01.07.2010 майно фактично повернуто
відповідачем позивачу за актом
передачі-приймання від 15.05.2014 (а.с.17).

Згідно із п.3.7. договору оренди у разі
закінчення строку дії цього договору
орендна плата вноситься орендарем до
дня фактичної передачі орендодавцю за
актом приймання-передачі орендованого
майна.

З посиланням на вказану умову договору
позивач просить стягнути з відповідача
15652грн.67коп. боргу по орендній платі,
нарахованої за період з вересня 2013 року
до 15 травня 2014 року.

Стягнення боргу по орендній платі за
вказаний період позивач обґрунтовує
тим, що рішенням господарського суду
Чернігівської області від 29.10.2013 по
справі №927/1332/13 з відповідача на
користь позивача стягнуто 10072грн.25коп.
боргу по орендній платі, нарахованої за
період з березня по серпень 2013 року.

В розділі 3 договору оренди сторони
узгодили умови щодо розрахунків за
оренду нежитлового приміщення, та
встановили, що орендна плата
встановлюється орендодавцем за
домовленістю сторін (за договірною
ціною) на підставі його внутрішніх
нормативних актів і перераховується
орендарем в безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок орендодавця не
пізніше 27 числа місяця, що настає за
розрахунковим. Датою початку оплати
вважається дата приймання-передачі
майна, що вказана у додатку 1 (п.3.1.
договору оренди). Орендна плата за
перший (базовий) місяць оренди майна
згідно з додатком №3 становить 23
(двадцять три) грн. 85 коп. за 1мІ
орендованої площі. Крім того ПДВ (20%) - 4
(чотири) грн. 77 коп. Всього розмір
орендної плати за перший місяць
становить 28 (двадцять вісім) грн. 62 коп.
за 1мІ орендованої площі. Оренда плата
за перший місяць оренди за 42,9мІ всієї
орендованої площі становить 1227 (одна
тисяча двісті двадцять сім) грн. 90 коп.
Орендна плата за перший місяць оренди
майна розраховується шляхом
коригування розміру орендної плати за
базовий місяць на індекси інфляції за
період між базовим і першим місяцем
оренди (п.3.2. договору оренди). Розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць, за
винятком випадків дефляції (підп.3.2.1.
п.3.2. договору оренди).

В матеріалах справи містяться рахунки
№74-СВС13-708 від 30.09.2013 на оплату за
вересень 2013 року; №74-СВС13-790 від 31.10.2013
на оплату за жовтень 2013 року; №74-СВС13-871
від 30.11.2013 на оплату за листопад 2013 року;
№74-СВС13-967 від 31.12.2013 на оплату за
грудень 2013 року; №74-СВС14-46 від 31.01.2014 на
оплату за січень 2014 року; №74-СВС14-143 від
28.02.2014 на оплату за лютий 2014 року;
№74-СВС14-237 від 31.03.2014 на оплату за
березень 2014 року; №74-СВС14-331 від 30.04.2014
на оплату за квітень 2014 року; №74-СВС14-431
від 31.05.2014 на оплату за період з 01.05.2014 по
15.05.2014 (а.с.18-26).

Відповідно до п.3.6. договору оренди
рахунки на оплату направляються
орендодавцем простою кореспонденцією.
У разі неотримання орендарем рахунку в
строк до 18 числа місяця наступного за
звітним, орендар звертається до
орендодавця за рахунками на оплату.

За повідомленням позивача рахунки
направлялись відповідачу простою
кореспонденцією, що встановлено
сторонами у п.3.6. договору оренди. Крім
того, у разі неотримання рахунку
відповідач в силу п.3.6. договору оренди
має звернутись до позивача за рахунком
на оплату.

До того ж, факт обізнаності відповідача
про розмір платежів, які підлягали
сплаті за спірний період
підтверджується підписаними обома
сторонами та скріпленими їх печатками
актами приймання-передачі наданих
послуг №74-СВС13-715 від 30.09.2013, №74-СВС13-755
від 31.10.2013, №74-ГІВ13-42 від 30.11.2013,
№74-СВС13-903 від 31.12.2013, №74-СВС14-81 від
31.01.2014, №74-СВС14-144 від 28.02.2014, №74-СВС14-236
від 31.03.2014, №74-СВС14-314 від 30.04.2014,
№74-СВС14-410 від 31.05.2014 (а.с.27-35).

За повідомленням позивача відповідач
орендну плату за спірний період не
сплатив, в зв'язку з чим за ним
рахується борг у сумі 15652грн.67коп., який
позивач просить стягнути з відповідача
в судовому порядку.

Разом з тим, як вбачається з
доданих до позовної заяви рахунків, які
покладені в основу позову, крім
орендної плати до цих рахунків також
включено відшкодування витрат за
використану електроенергію ПАТ
«Укртелеком» та відшкодування витрат
по комунальним послугам.

Таким чином, фактично
позовні вимоги полягають у стягненні з
відповідача боргу по орендній платі,
витратам по комунальним послугам та
витратам за використану
електроенергію ПАТ «Укртелеком», що
також підтверджено позивачем в
судовому засіданні.

Як вбачається із змісту
договору оренди за користування
нежитловим приміщенням на орендаря
покладено обов'язок сплачувати
орендодавцю такі платежі:

- орендну плату, яка
встановлюється орендодавцем за
домовленістю сторін (за договірною
ціною) на підставі його внутрішніх
нормативних актів (п.п.3.1.-3.3.);

- додатково до орендної плати -
витрати на утримання майна та плату за
комунальні послуги (п.3.4. договору
оренди). Перелік вказаних послуг
визначений в додатку №4 до договору
оренди.

Згідно з п.3.5. договору
оренди витрати за електроенергію
орендар оплачує самостійно на підставі
окремого договору з РЕМ.

Аналіз наведених умов договору
свідчить, що орендна плата є
самостійним платежем за договором
оренди, розмір та порядок сплати якого
визначений п.п.3.1.-3.3. договору оренди,
котрий не включає в себе ані витрати на
комунальні послуги, ані витрати на
електроенергію.

При цьому як вбачається із п.3.7.
договору оренди у разі закінчення
строку дії цього договору орендна
плата вноситься орендарем до дня
фактичної передачі орендодавцю за
актом приймання-передачі орендованого
майна.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
визначені підстави виникнення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до п.1 ч.2 даної статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

В силу ст.14 Цивільного
кодексу України цивільні обов'язки
виконуються у межах, зокрема,
встановлених договором. Особа не може
бути примушена до дій, вчинення яких не
є обов'язковими для неї.

Оскільки за змістом п.3.7. договору
оренди, на який посилається позивач як
на підставу своїх вимог, у відповідача
відсутній обов'язок після закінчення
терміну дії договору сплачувати
витрати по комунальним послугам та
витрати за використану електроенергію
ПАТ «Укртелеком», суд приходить до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача додатково до
орендної плати також і витрат по
комунальним послугам та витрат за
використану електроенергію ПАТ
«Укртелеком» є безпідставними,
враховуючи також те, що оплата витрат
за електроенергію в силу п.3.5. договору
оренди має здійснюватись орендарем
самостійно на підставі окремого
договору з РЕМ, а не орендодавцю, і в
договорі оренди не узгодженні наслідки
неукладення орендарем договору з РЕМ.

З огляду на вищевикладене у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача витрат по
комунальним послугам та витрат за
використану електроенергію ПАТ
«Укртелеком» має бути відмовлено.

Разом з тим, в силу ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. Не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань.

За змістом ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як встановлено судом вище відповідно
до п.п.3.1., 3.7. відповідач зобов'язався
сплачувати орендну плату не пізніше 27
числа місяця, що настає за
розрахунковим, до дня фактичної
передачі орендодавцю за актом
приймання-передачі орендованого майна.

З рахунків на оплату судом встановлено,
що без урахування витрат по
комунальним послугам та витрат за
використану електроенергію ПАТ
«Укртелеком», розмір орендної плати,
який підлягав сплаті за вересень 2013
року становить 1399грн.98коп.; за жовтень
2013 року - 1405грн.58коп.; за листопад 2013
року - 1408грн.39коп.; за грудень 2013 року -
1415грн.44коп.; за січень 2014 року -
1418грн.27коп.; за лютий 2014 року -
1426грн.78коп.; за березень 2014 року -
1458грн.17коп.; за квітень 2014 року -
1506грн.29коп.; за травень 756грн.54коп.
Загальний розмір орендної плати, який
підлягав сплаті за спірний період
становить 12195грн.44коп.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач в ході розгляду справи
доказів сплати орендної плати за
спірний період суду не надав.

На момент винесення рішення строк
сплати вищевказаних платежів сплив, що
свідчить про неналежне виконання
відповідачем взятих на себе за
договором оренди зобов'язань.

Відповідно до ст.610 Цивільного
кодекс України порушенням зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання в
частині сплати орендної плати, доказів
сплати орендної плати, нарахованої за
спірний період, відповідач суду не
надав, а тому суд приходить до висновку,
що позовні вимоги в частині стягнення
орендної плати підлягають задоволенню
в сумі 12195грн.44коп.

В силу ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З посиланням на вказану норму позивач
просить стягнути з відповідача
213грн.59коп. трьох процентів річних,
нарахованих за період з 28.10.2013 по 04.08.2014,
та 1329грн.62коп. інфляційних нарахувань,
обчислених за період з листопада 2013
року по червень 2014 року.

Оскільки судом встановлено
безпідставність вимог в частині
стягнення витрат по комунальним
послугам та витрат за використану
електроенергію ПАТ «Укртелеком» у
зв'язку з відсутністю у відповідача
обов'язку щодо сплати цих платежів
позивачу, безпідставним є також
нарахування індексу інфляції та трьох
процентів річних за несплату
відповідачем вказаних платежів,
оскільки підставою застосування
останніх є порушення боржником
виконання грошового зобов'язання, а
факт такого порушення матеріалами
справи не підтверджено.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджено факт порушення виконання
відповідачем зобов'язання в частині
сплати орендної плати.

В абз.3 підп.3.2. п.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція.

Судом встановлено, що розмір
інфляційних нарахувань за порушення
строків сплати орендної плати за
вересень 2013 року, за визначений
позивачем період становить 172грн.88коп.,
за жовтень 2013 року - 170грн.42коп.; за
листопад 2013 року - 162грн.91коп.; за
грудень 2013 року - 160грн.57коп.; за січень
2014 року - 151грн.47коп.; за лютий 2014 року -
118грн.39коп.; за березень 2014 року -
70грн.55коп.; за квітень 2014 року -
15грн.06коп. Загальний розмір
інфляційних нарахувань за спірний
період становить 1022грн.25коп.

Оскільки інший розмір процентів річних
не визначений сторонами в договорі з
урахуванням правил визначення та
обчислення строків та термінів,
встановлених ст.ст.251-254 Цивільного
кодексу України, судом встановлено, що
розмір трьох процентів річних за
порушення строків сплати орендної
плати за вересень 2013 року, за
визначений позивачем період становить
32грн.22коп., за жовтень 2013 року -
28грн.88коп.; за листопад 2013 року -
25грн.47коп.; за грудень 2013 року -
21грн.99коп.; за січень 2014 року -
18грн.42коп.; за лютий 2014 року - 15грн.25коп.;
за березень 2014 року - 11грн.75коп.; за
квітень 2014 року - 8грн.54коп.; за травень -
2грн.36коп. Загальний розмір трьох
процентів річних за спірний період
становить 164грн.88коп.

Враховуючи, що факт прострочення
відповідачем сплати орендної плати
підтверджується матеріалами справи,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача інфляційних нарахувань та
процентів річних підлягає задоволенню
частково в сумах, встановлених судом, а
саме: 1022грн.25коп. інфляційних
нарахувань та 164грн.88коп. трьох
процентів річних.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню і з відповідача на користь
позивача має бути стягнуто 12195грн.44коп.
боргу по орендній платі, 1022грн.25коп.
інфляційних нарахувань та 164грн.88коп.
трьох процентів річних.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються судом на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.193, 283, 291 Господарського
кодексу України, ст.ст.11, 14, 251-254, 530, 610, 612,
625, 759, 785 Цивільного кодексу України,
ст.ст.32, 33, 35, 49, 64, 75, 82-85, 93 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю Спеціалізованого
підприємства «Спецбудпроект», вул.
Незалежності, 49, м. Бобровиця,
Чернігівська область
(ідентифікаційний код 33190260, р/р
6014001 в Чернігівському РУ філії ВАТ
КБ «Надра», МФО 353627) на користь
публічного акціонерного товариства
«Укртелеком», бульв. Шевченка, 18, м.Київ
(ідентифікаційний код 01189425, р/р 1 в
АТ «Райффайзен банк Аваль» м.Києва, МФО
380805) 12195грн.44коп. боргу по орендній
платі, 1022грн.25коп. інфляційних
нарахувань, 164грн.88коп. трьох процентів
річних та 1421грн.85коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення підписано 18 вересня 2014
року.

Суддя
Т.Г.
Оленич