ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 р.
Справа № 914/3056/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю промислового
підприємства «ЗІП», м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про: стягнення 5 908,01 гривень
заборгованості

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Никитюк І.С.

Представники сторін:

від позивача: Васько А.М. (довіреність №
62 від 15.09.2014 р.)

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді не
подавалось. У судовому засіданні 23.09.2014
року оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Господарським судом
Львівської області розглядається
справа за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
промислового підприємства «ЗІП» до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 5 908,01 гривень заборгованості.

Ухвалою суду від 29.08.2014 року позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 23.09.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються
неналежним виконанням відповідачем
умов Договору поставки № 02-569р від
30.08.2011 року в частині оплати вартості
поставленого товару, внаслідок чого у
нього виникла заборгованість перед
позивачем.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав суду довідку
(вх.№39785/14 від 17.09.2014 р.) про відсутність
у провадженні господарських судів
України та інших органів, які в межах
своєї компетенції вирішують спір,
справи між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав, та
відсутність рішення цих органів з
такого спору, долучив до матеріалів
справи витяг Серія АГ №999959 від 15.09.2014 р.
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців щодо
відповідача, позовні вимоги підтримав,
просив позов задоволити повністю з
підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимог ухвали суду від 29.08.2014
року не виконав, відзиву на позовну
заяву не подав, причин неявки та
невиконання вимог ухвали суду не
повідомив, хоча про час та місце
проведення судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення №785.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними у справі матеріалами, яких
достатньо для встановлення обставин і
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, повно та об'єктивно
дослідивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступне.

30.08.2011 року між Товариства з обмеженою
відповідальністю промислового
підприємства «ЗІП» (Постачальник) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Покупець) укладено Договір поставки №
02-569р (Договір), відповідно до п.1.1. якого
Постачальник зобов'язався поставити, а
Покупець зобов'язався прийняти і
оплатити на умовах цього договору
продукцію виробництва ТОВ ПП «ЗІП»,
кількість, асортимент і ціна якої
зазначені в Специфікаціях (накладних),
що є невід'ємною частиною цього
договору.

На виконання умов Договору №02-569р від
30.08.2011 року позивач здійснив поставку
відповідачу лакофарбової продукції на
суму 3951,47 грн., що підтверджується
долученими до матеріалів справи
видатковими накладними № 02-0007171 від
31.08.2011 р. на суму 3076,86 грн. та № 02-0007217 від
07.09.2012 р. на суму 874,61 грн.

У відповідності до п.4.1. Договору товар,
що поставляється, оплачується за ціною,
встановленою Постачальником і
зазначеною в Специфікаціях (накладних).

Як зазначив позивач в позовній заяві,
відповідач своїх зобов'язань в частині
вчасної та повної оплати вартості
поставленого товару не виконав.

З метою досудового врегулювання спору
позивач звертався 08.05.2013 р. до
відповідача з претензією №11 з вимогою
про погашення заборгованості.
Відповіді на претензію позивач не
отримав.

Окрім суми основного боргу у розмірі
3951,47 грн., відповідно до долученого до
позовної заяви розрахунку розміру
позовних вимог, позивач просить суд
стягнути з відповідача 486,03 грн.
інфляційних нарахувань та 1470,60 грн. 24 %
річних.

Відповідач проти задоволення позову не
заперечив, відзиву на позовну заяву не
надав, доказів погашення
заборгованості не подав.

Дослідивши представлені суду докази,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, підставними та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Згідно ст. 175 Господарського Кодексу
України майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтею 174 Господарського Кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання виникають, зокрема,
безпосередньо з господарського
договору, інших угод, передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Між сторонами у справі виникли
договірні відносини на підставі
Договору поставки № 02-569р від 30.08.2011
року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до п.4.2. Договору Покупець
оплачує вартість Товару:

- або шляхом 100 % попередньої оплати
вартості партії Товару;

- або з відстрочкою, тобто оплатою
з періодичністю через кожні 5 (п'ять)
банківських днів за весь реалізований
протягом цих днів Товар.

Покупець зобов'язаний повністю
оплатити вартість поставленого йому
Постачальником Товару протягом 30
(тридцяти) днів з моменту закінчення
строку дії цього договору або
здійснити повернення нереалізованого
Товару, який має належний товарний
вигляд та якщо до закінчення строку
придатності Товару залишилось не менше
30 (тридцять) днів, на умовах,
передбачених цим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 Цивільного
кодексу України передбачені наслідки
порушення зобов'язання.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що у
випадку прострочки оплати товару з
вини Покупця, Покупець зобов'язаний
сплатити Постачальнику суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення і
пеню в розмірі 5 (п'ять) процентів від
суми неоплаченого і реалізованого
Товару за кожен день прострочення.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В пункті 5.5. Договору сторони погодили,
що у випадку несвоєчасної оплати за
поставлений Товар, Покупець сплачує
Постачальнику 24 (двадцять чотири)
процентів річних від простроченої
суми.

З огляду на викладене, суд вважає
підставними та обґрунтованими вимоги
позивача про стягнення з відповідача
3951,47 грн. основного боргу, 486,03 грн.
інфляційних нарахувань та 1470,60 грн. 24 %
річних.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
у відповідності до ст. 49 ГПК України
судовий збір у розмірі 1827,00 грн. слід
покласти на нього у повному обсязі.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 610, 655,
692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.
174, 175 Господарського кодексу України та

ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю промислового
підприємства «ЗІП» (51901,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, вул. Широка, 107А; ) 3951,47 грн. основного боргу,
486,03 грн. інфляційних нарахувань, 1470,60
грн. 24 % річних та 1827,00 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 29.09.2014 р.

Суддя
Кидисюк Р.А