КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Справа№ 910/2296/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Кудрін Д.А.,

від відповідача -Захарова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства
"Науково-виробниче підприємство
"Центросталь" від 31.07.2014

на рішення господарського суду міста
Києва від 28.04.2014

у справі №910/2296/14

за позовом приватного підприємства
"Науково-виробниче підприємство
"Центросталь"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Пілот"

про стягнення 18975грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 (суддя Чебикіна С.О.)
відмовлено в задоволенні позову ПП
«НВП «Центросталь» до ТОВ «Пілот» про
стягнення 18975грн.50коп. збитків. Суд
дійшов висновку про ненадання
позивачем доказів наявності порушення
відповідачем зобов'язання, доказів
вини відповідача у заподіянні збитків
позивачу, а також доказів, які б
свідчили про наявність умов для
покладення на відповідача обов'язку
відшкодування матеріальних збитків.
Так, в рішенні суд зазначив, що
відповідач не є перевізником в
розумінні ст. 910 ЦК України, тому він не
може нести відповідальність за ст. 922 ЦК
України за затримку у відправленні
транспортного засобу. Всі дії
відповідачем були здійснені від імені
та за рахунок відповідної
авіакомпанії, що підтверджується
агентським договором №25 від 31.12.2008
року.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив його скасувати,
позовні вимоги задовольнити. Апелянт
вважає, що між ним та відповідачем
укладено договір перевезення у
спрощений спосіб, що підтверджується
видачею відповідного квитка та
багажної квитанції, тому відповідач в
даному випадку є перевізником і має
відшкодувати позивачу, як пасажиру,
завдані збитки, в зв'язку з затримкою
рейсу та запізненням на інший рейс.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просив в її задоволенні
відмовити. Зокрема зазначив про
відсутність підстав покладення на
нього відповідальності за затримку
рейсу, оскільки відповідач не є
перевізником в даному правовідношенні,
а є лише агентом між авіаперевізником
та пасажиром. Також, відповідач вказує
на недоведеність позивачем наявності
всіх обов'язкових умов для стягнення
саме збитків.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

01 жовтня 2013 року ПП "НВП "Центросталь"
(замовник-позивач) звернулось до ТОВ
"Пілот" (виконавець-відповідач) за
послугами з бронювання та оформлення
двох авіаквитків для осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з Києва до Ташкенту на 28.10.2013 р.
та з Ташкенту до Києва на 30.10.2013 р.
Договору між позивачем та відповідачем
не укладалось, але заявку було прийнято
відповідачем до виконання. Квитки
відповідачем було оформлено через
глобальну дистрибутивну систему
бронювання авіаквитків Galileo/Travelport.
Переліт відбувався за маршрутом Київ -
Москва - Ташкент - Москва - Київ, тобто
передбачав пересадку у Москві в
аеропорті Домодедово. Рейс UN 2274
здійснювався авіакомпанією
"Трансаеро", що прямував з Києва до
Москви, час вильоту о 19:05 годині,
прибуття о 22:25 годині (за місцевим
часом), а рейс HY 602 здійснювався
авіакомпанією "Uzbekistan airways - HY", що
прямував з Москви до Ташкенту, час
вильоту о 23:45 год., прибуття о 04:35 год., що
підтверджується поясненнями сторін в
судовому засіданні та копіями
авіаквитків, які містяться в
матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідачем
було виконано зобов'язання перед
позивачем, а саме: заброньовано та
передано позивачу авіаквитки для осіб
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з Києва до Ташкенту на
28.10.2013 р. та з Ташкенту до Києва на 30.10.2013
р., що підтверджується копіями
авіаквитків, які містяться в
матеріалах справи.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача збитків,
пов'язаних з тим, що рейс №2274 було
затримано до 22:59 год., тому по прильоту в
Москву посадові особи позивача не
встигли пройти реєстрацію та не
встигли на рейс №602, у зв'язку з чим
відповідач зазнав збитків на суму 18
975грн.50 коп., які складаються з вартості
квитків у сумі 17882грн. та перебування 1
доби в готелі "Ласточка" у сумі
1093грн.50коп.

Згідно ст. 910 ЦК України за договором
перевезення пасажира одна сторона
(перевізник) зобов'язується перевезти
другу сторону (пасажира) до пункту
призначення, а в разі здавання багажу -
також доставити багаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання багажу, а
пасажир зобов'язується сплатити
встановлену плату за проїзд, а у разі
здавання багажу - також за його
провезення. Укладення договору
перевезення пасажира та багажу
підтверджується видачею відповідно
квитка та багажної квитанції, форми
яких встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

Згідно статті 920 ЦК України у разі
порушення зобов'язань, що випливають із
договору перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Статтею 922 ЦК України, передбачено, що
за затримку у відправленні
транспортного засобу, що перевозить
пасажира, або запізнення у прибутті
такого транспортного засобу до пункту
призначення перевізник сплачує
пасажирові штраф у розмірі,
встановленому за домовленістю сторін,
транспортними кодексами (статутами),
якщо перевізник не доведе, що ці
порушення сталися внаслідок
непереборної сили, усунення
несправності транспортного засобу, яка
загрожувала життю або здоров'ю
пасажирів, або інших обставин, що не
залежали від перевізника.

У разі відмови пасажира від
перевезення з причини затримки
відправлення транспортного засобу
перевізник зобов'язаний повернути
пасажиру провізну плату.

Якщо поїздка пасажира з пункту
пересадки не відбулася внаслідок
запізнення транспортного засобу, який
доставив його у цей пункт, перевізник
зобов'язаний відшкодувати пасажирові
завдані збитки.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, відповідач не є
перевізником в розумінні ст. 910 ЦК
України, тому не може нести
відповідальність за ст. 922 ЦК України за
затримку у відправленні транспортного
засобу. Всі дії відповідачем були
здійснені від імені та за рахунок
відповідної авіакомпанії, що
підтверджується агентським договором
№25 від 31.12.2008 року.

За викладених обставин апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позовних вимог,
оскільки позивач не надав суду доказів
наявності порушення відповідачем
зобов'язання, доказів вини відповідача
у заподіянні збитків позивачу, а також
доказів, які б свідчили про наявність
умов для покладення на відповідача
обов'язку відшкодування матеріальних
збитків.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Заперечення відповідача в поданій
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 28.04.2014 у справі №910/2296/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
приватного підприємства
"Науково-виробниче підприємство
"Центросталь"- без задоволення.

2. Справу № 910/2296/14 повернути
господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко