ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 серпня 2014 року Справа № 916/174/13-г

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСеліваненка
В.П.,суддів:Бакуліної С.В., Вовка І.В.,
Катеринчук Л.Й., Коробенка
Г.П.,розглянувши заявутовариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 17.07.2014у
справі№ 916/174/13-гза позовомпублічного
акціонерного товариства "Міжнародний
Інвестиційний Банк"до:1. закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський"; 2. товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В",провизнання
правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Міжнародний Інвестиційний Банк"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до
закритого акціонерного товариства
"Консервний завод "Кодимський" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" про визнання
недійсним правочину про зарахування
зустрічних вимог між закритим
акціонерним товариством "Консервний
завод "Кодимський" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В", вчиненого
шляхом подання заяви від 20.04.2011.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 13.05.2013 у справі № 916/174/13-г
задоволено позовні вимоги ПАТ
"Міжнародний Інвестиційний Банк";
визнано недійсним правочин про
зарахування зустрічних вимог, вчинений
шляхом подання заяви від 20.04.2011.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 рішення
господарського суду Одеської області
від 13.05.2013 скасовано; у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.11.2013 рішення
господарського суду Одеської області
від 13.05.2013 та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
16.07.2013 у даній справі скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

За результатами нового розгляду справи
рішенням господарського суду Одеської
області від 20.01.2014 задоволено позовні
вимоги ПАТ "Міжнародний Інвестиційний
Банк"; визнано недійсним правочин про
зарахування зустрічних вимог,
укладений між закритим акціонерним
товариством "Консервний завод
"Кодимський" та товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В".

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 рішення
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.07.2014 у даній справі
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 та
рішення господарського суду Одеської
області від 20.01.2014 залишено без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" звернулося із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 17.07.2014
у справі № 916/174/13-г, в якій просить
зазначену постанову скасувати і
направити справу на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 09.07.2012
у справі № 6/19/2011/5003, від 18.10.2011 у справі
№ 1/4пн мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 17.07.2014 у справі №
916/174/13-г, про перегляд якої просить
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
правових підстав для задоволення
позову про визнання недійсним
правочину про зарахування зустрічних
вимог, виходячи із встановлених судами
обставин справи стосовно того, що:
пред'явлені до зарахування вимоги є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки ґрунтуються не на
передбачених договором поставки
первинних документах; оспорюваним
правочином порушено пріоритетне право
позивача як заставодержателя.

Водночас у постанові від 18.10.2011 у справі
№ 1/4пн суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог, зокрема, про припинення
господарських правовідносин за
кредитними договорами та за договорами
іпотеки, виходячи із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи стосовно того, що: зобов'язання
за кредитними договорами припинились з
огляду на те, що зарахування зустрічних
однорідних вимог відбулося за
наявності визначених законодавством
умов та за відсутності обставин, за
яких зарахування зустрічних
однорідних вимог не допускається;
правовідносини сторін за іпотечними
договорами припинені, оскільки
іпотекою забезпечувалися кредитні
зобов'язання, що випливали з кредитних
договорів, які є припиненими.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постанова Вищого господарського суду
України від 09.07.2012 у справі № 6/19/2011/5003 не
може бути доказом неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права з огляду на
відмінність предмета і підстав позову
у зазначеній справі в порівнянні зі
справою, про перегляд постанови в якій
подано заяву, що виключає подібність
правовідносин у розумінні статті 11116
ГПК України. Так, у справі № 916/174/13-г
заявлено позов про визнання правочину
недійсним, тоді як у справі № 6/19/2011/5003
предметом спору є стягнення коштів.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити товариству з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" у допуску справи
№ 916/174/13-г до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддя В. Селіваненко Судді
С. Бакуліна І. Вовк Л. Катеринчук Г.
Коробенко