ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
УХВАЛА

"10" вересня 2014 р.
Справа № 907/693/14

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову

у справі

За позовом ОСОБА_1, м. Ужгород

До відповідача приватного
акціонерного товариства
„Закарпатський рибокомбінат", с.
Залужжя Мукачівського району

Про визнання недійсним рішення
загальних зборів акціонерів,
оформленого протоколом №1/2014 від 10
квітня 2014 року, визнання певних дій
товариства вчиненням значного
правочину

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін

від позивача -

від відповідача - Олексик В.В., предст.
за дов. від 20.08.14 №229;

СУТЬ СПОРУ: визнання недійсним рішення
загальних зборів акціонерів,
оформленого протоколом №1/2014 від 10
квітня 2014 року, визнання певних дій
товариства вчиненням значного
правочину

ВСТАНОВИВ:

14.08.2014 року від позивача надійшла заява
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно ПАТ "Закарпатський
рибокомбінат" у частині, пропорційній
частці у статутному капіталі
товариства, належній позивачу, та
заборони товариству в межах пакету
акцій вчиняти наступні дії: укладати
та/або пролонговувати кредитні
договори та/або вносити зміни до умов
кредитних договорів, укладених
відповідачем, договорів позики,
застави/іпотеки, договорів
відчуження/придбання будь-якого
рухомого або нерухомого майна.

В клопотанні позивач зазначив, що
укладення відповідачем сумнівних
договорів, затверджених загальними
зборами акціонерів від 10.04.2014 року, може
призвести до зменшення вартості пакету
акцій позивача або взагалі позбавити
його матеріальних ресурсів, вкладених
у статутний капітал ПАТ "Закарпатський
рибокомбінат", у разі доведення до
банкрутства та ліквідації товариства.
Утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду
по даній справі у разі задоволення
позову може також вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
укладення та/або пролонговування
кредитних договорів та/або вносення
змін до умов кредитних договорів,
укладених відповідачем, договорів
позики, застави/іпотеки, договорів
відчуження/придбання будь-якого
рухомого або нерухомого майна,
оскільки такі дії можуть призвести до
подальшого порушення прав акціонера,
нанесення йому моральної та
матеріальної шкоди в зв"язку з втратою
матеріальних ресурсів.

Представник відповідача посилаючись
на положення постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
від 24.10.2008 №13, заперечив проти
задоволення поданої заяви. Наголосив,
що господарські суди не вправі для
забезпечення вимог про визнання
недійсним рішення загальних зборів
товариства вживати заходи до
забезпечення позову шляхом заборони
відповідним посадовим особам
товариства вчиняти будь-які дії, що є
перешкоджанням здійсненню товариством
господарської діяльності.

Дослідивши матеріали справи та зібрані
докази, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні клопотання з
таких підстав.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Таким чином, не виключається
можливість розгляду клопотання про
вжиття заходів забезпечення позову і в
процесі розгляду судом господарської
справи.

Відповідно до статті 67 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи
має право вжити передбачених статтею
67 цього Кодексу заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

В пункті 43 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
від 24.10.2008 №13 зазначено, що заходи до
забезпечення позову можуть вживатися
лише за умов, визначених статтею 66
Господарського процесуального кодексу
України: якщо невжиття таких заходів
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Перелік заходів до забезпечення
позову, встановлений статтею 67
згаданого Кодексу, є вичерпним.

При вирішенні питання про забезпечення
позову господарські суди повинні
оцінювати обґрунтованість доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
таких умов:

- наявність зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги;

- імовірність ускладнення виконання
або невиконання судового рішення у
разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
які не є учасниками вказаного судового
розгляду.

У разі, якщо необхідність вжиття заходу
до забезпечення позову заявник
обґрунтовує тим, що у випадку невжиття
такого заходу йому буде завдано
значної шкоди, він повинен
обґрунтувати можливість завдання
такої шкоди, її розмір, зв'язок можливої
шкоди з предметом спору, а також
необхідність і достатність для її
запобігання вжиття саме цього заходу
до забезпечення позову(п. п. 45, 47
постанови).

Аналогічна позиція викладена в п. 3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України N 16 від
26.12.11 „Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову": умовою застосування заходів
до забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Оскільки позивачем не наведено
достатньо обґрунтованих припущень, що
майно(у частині, пропорційній частці у
статутному капіталі товариства,
належній позивачу), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись чи погіршитись, беручи до
уваги безпідставність твердження про
вчинення директором товариства дій, що
призведуть до зменшення активів, у
задоволенні клопотання належить
відмовити.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про
забезпечення позову відмовити.

Суддя
Журавчак Л.С.