ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 925/1222/14

Господарський суд Черкаської
області в складі:

головуючого
- судді Єфіменка В.В.,

з секретарем
судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю прокурора Ситник Т.А.

та представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача-1 - Татаринов О.С. за
довіреністю;

від відповідача-2 - не з'явився;

від ІІІ особи (Управління культури
Черкаської обласної державної
адміністрації) - не з'явився;

від ІІІ особи (Головного управління
Держземагенства у Черкаській області) -
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області в м. Черкаси
справу

за позовом заступника прокурора
Черкаської області в інтересах держави
в особі Золотоніської районної
державної адміністрації

до відповідача-1: фермерського
господарства "Агрейн", с. Нова
Дмитрівка, Золотоніський район,
Черкська область

до відповідача-2: дочірнього
підприємства "Агрофірма "Іскра"
с.Броварки, Золотоніський район,
Черкська область,

ІІІ особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:

- Управління культури Черкаської
обласної державної адміністрації

- Головне управління Держземагенства у
Черкаській області

про стягнення заборгованості по
орендній платі;

про розірвання договору оренди землі;

про розірвання договору суборенди
землі;

про зобов'язання повернути земельну
ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Черкаської
області посилаючись на неналежне
виконання відповідачами умов
договорів оренди землі та суборенди
вважає, що це порушує інтереси держави
та загрожує пошкодженню пам'яток
археології - курганів, заявив позов в
інтересах держави в особі
Золотоніської районної державної
адміністрації з вимогами про
стягнення заборгованості по орендній
платі; розірвання договору оренди
землі; розірвання договору суборенди
землі та зобов'язання повернути
земельну ділянку.

Прокурор позов підтримав
повністю, просив суд задовольнити з
підстав, викладених в позовній заяві.

Представник позивача в судові
засідання не з'явився. Позивач 01.08.2014
подав до суду клопотання про розгляд
справи без участі його представника в
судовому засіданні та просив винести
рішення на розсуд суду ураховуючи
чинне законодавство України. Вимог
суду про надання документів
Золотоніська рада не виконала, про
причини невиконання суд не
повідомлений.

Відповідач-1 у відзиві на позов та
його представник в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав (том 1, а.с.102-106).

Відповідач-2 у відзиві на позов та
його представник в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав (том 1, а.с.14-16).

Представник від ІІІ особи -
Управління культури Черкаської
обласної державної адміністрації в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги, заявлені заступником
прокурора.

Представник від ІІІ особи -
Головного управління Держземагенства
у Черкаській області в судове
засідання не з'явився, про причини
нез'явлення суд не повідомив. 14.08.2014
представник управління подав до суду
листа, в якому зазначив, що підтримує
позовні вимоги та вважає за можливе в
судовому порядку розірвати спірні
договори оренди, суборенди та
повернути вищевказані земельні
ділянки до державної власності.

До початку судового засідання 29.08.2014
від Головного управління
Держземагенства у Черкаській області
надійшов лист про можливість розгляду
справи без представника управління.

В судовому засіданні з'ясовано, що ІІІ
особою (Управлінням культури
Черкаської обласної державної
адміністрації) частково виконані
вимоги, викладені в ухвалах суду від
14.08.2014 та 29.08.2014, про причини невиконання
вимог, у формі встановленій правилами
діловодства та визначений судом строк,
суд не повідомлений.

Направлений суду лист від 28.08.2014 № 606/03
не містить відомостей про к питання,
які ставились судом в ухвалі від 14.08.2014.

Більшість із витребуваних судом
документів та довідок у визначений
строк, до суду не надійшли.

Суд, вислухавши прокурора та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та подані сторонами
докази, приходить до наступного.

Прокурор посилається на недотримання
землекористувачами вимог умов
договорів оренди та суборенди, ст.ст.24,25
Закону України «Про охорону
культурної спадщини» та зобов'язань
землекористувачів по охороні пам'ятки
археології, охоронної зони пам'яток від
14.05.2010 щодо курганів та курганних груп
№№ 4125, 4121, 4127, 4120, розташованих на
схід-північ-схід від с.Скориківка (14
курганів) та 1 на кладовищі (далі -
Кургани), що призвело до розорювання та
засівання Курганів.

Факт порушення відповідачами
законодавства про охорону культурної
спадщини прокурор підтверджує актом
від 10.06.2013, який складено археологічною
інспекцією управління культури
Черкаської облдержадміністрації.

Прокурор також посилається на те, що
орендарем систематично порушуються
вимоги спірного договору оренди, а це є
підставою для припинення користування
земельною ділянкою шляхом розірвання
договору оренди з усіма його додатками
та розірвання договору суборенди з
усіма його додатками.

Правовий режим охорони Курганів для
запобігання їх пошкодження, руйнації
або знищення закріплено в Законах
України «Про охорону культурної
спадщини» від 08.06.2000 № 1805-ІІІ (далі -
Закон 1805-ІІІ) та «Про охорону
археологічної спадщини» містить
зокрема такі положення:

За видами обєєкти культурої спадщини є
археологічні - рештки життєдіяльності
людини (нерухомі об'єкти культурної
спадщини: городища, кургани, залишки
стародавніх поселень, стоянок,
укріплень, військових таборів,
виробництв, іригаційних споруд, шляхів,
могильники, культові місця та споруди,
їх залишки чи руїни, мегаліти, печери,
наскельні зображення, ділянки
історичного культурного шару, поля
давніх битв, а також пов'язані з ними
рухомі предмети), що містяться під
земною поверхнею та під водою і є
невідтворним джерелом інформації про
зародження і розвиток цивілізації.

До повноважень районних державних
адміністрацій, виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради
відповідно до їх компетенції у сфері
охорони культурної спадщини, зокрема
належить:

- забезпечення виконання цього Закону,
інших нормативно-правових актів про
охорону культурної спадщини на
відповідній території;

- забезпечення дотримання режиму
використання пам'яток місцевого
значення, їх територій, зон охорони;

- забезпечення захисту об'єктів
культурної спадщини від загрози
знищення, руйнування або пошкодження;

- організація розроблення відповідних
програм охорони культурної спадщини;

- надання висновків щодо відповідних
програм та проектів містобудівних,
архітектурних і ландшафтних
перетворень, меліоративних, шляхових,
земляних робіт на пам'ятках місцевого
значення, історико-культурних
заповідних територіях та в зонах їх
охорони, на охоронюваних археологічних
територіях, в історичних ареалах
населених місць, а також програм та
проектів, реалізація яких може
позначитися на стані об'єктів
культурної спадщини;

- організація відповідних охоронних
заходів щодо пам'яток місцевого
значення та їх територій у разі
виникнення загрози їх пошкодження або
руйнування внаслідок дії природних
факторів чи проведення будь-яких робіт;

- видання розпоряджень та приписів щодо
охорони пам'яток місцевого значення,
припинення робіт на цих пам'ятках, їх
територіях та в зонах охорони, якщо ці
роботи проводяться за відсутності
затверджених або погоджених з
відповідним органом охорони
культурної спадщини програм та
проектів, передбачених цим Законом
дозволів або з відхиленням від них;

- надання висновків щодо відчуження або
передачі пам'яток місцевого значення
їх власниками чи уповноваженими ними
органами іншим особам у володіння,
користування або управління;

- укладення охоронних договорів на
пам'ятки в межах повноважень,
делегованих органом охорони
культурної спадщини вищого рівня
відповідно до закону;

- забезпечення в установленому
законодавством порядку виготовлення,
встановлення та утримання охоронних
дощок, охоронних знаків, інших
інформаційних написів, позначок на
пам'ятках або в межах їх територій;

- підготовка пропозицій та проектів
розпоряджень щодо проведення робіт з
консервації, реставрації,
реабілітації, музеєфікації, ремонту та
пристосування об'єктів культурної
спадщини, відповідного використання
пам'яток та подання їх на розгляд
відповідному органу виконавчої влади;

- виконання функції замовника,
укладення з цією метою контрактів на
виявлення, дослідження, консервацію,
реставрацію, реабілітацію,
музеєфікацію, ремонт, пристосування
об'єктів культурної спадщини та інші
заходи щодо охорони культурної
спадщини;

- погодження проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
відповідно до вимог Земельного кодексу
України;

Всі власники пам'яток, щойно виявлених
об'єктів культурної спадщини чи їх
частин або уповноважені ними органи
(особи) незалежно від форм власності на
ці об'єкти зобов'язані укласти з
відповідним органом охорони
культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам'ятки, щойно виявленого
об'єкта культурної спадщини чи її (його)
частини у володіння, користування чи
управління іншій особі істотною умовою
договору про таку передачу є
забезпечення особою, якій передається
пам'ятка, щойно виявлений об'єкт
культурної спадщини чи її (його)
частина, збереження пам'ятки, щойно
виявленого об'єкта культурної спадщини
чи її (його) частини відповідно до вимог
цього Закону та умов охоронного
договору, укладеного власником або
уповноваженим ним органом (особою) з
відповідним органом охорони
культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів
та їхні типові форми затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не
звільняє особу від обов'язків, що
випливають із цього Закону.

Власник або уповноважений ним орган,
користувач зобов'язані утримувати
пам'ятку в належному стані, своєчасно
провадити ремонт, захищати від
пошкодження, руйнування або знищення
відповідно до цього Закону та
охоронного договору.

Використання пам'ятки повинно
здійснюватися відповідно до режимів
використання, встановлених органами
охорони культурної спадщини, у спосіб,
що потребує якнайменших змін і
доповнень пам'ятки та забезпечує
збереження її матеріальної
автентичності, просторової композиції,
а також елементів обладнання,
упорядження, оздоби тощо.

Режими використання пам'яток
встановлює:

центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
охорони культурної спадщини, щодо
пам'яток національного значення;

орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації щодо пам'яток місцевого
значення.

Забороняється змінювати призначення
пам'ятки, її частин та елементів, робити
написи, позначки на ній, на її території
та в її охоронній зоні без дозволу
відповідного органу охорони
культурної спадщини.

У разі виникнення загрози для
збереженості пам'ятки її власник або
уповноважений ним орган, особа, яка
набула права володіння, користування
чи управління, зобов'язані негайно
повідомити про це орган охорони
культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій та
орган місцевого самоврядування, на
території якого розташована пам'ятка.

Юридичні та фізичні особи, у
користуванні яких перебувають
пам'ятки, відповідають за їхню
збереженість і зобов'язані дотримувати
вимог органів охорони культурної
спадщини.

Юридичні та фізичні особи зобов'язані
забезпечити збереженість пам'яток на
землях, якими вони користуються, та
укладати з органами охорони культурної
спадщини охоронні договори.

Якщо власник або уповноважений ним
орган, особа, яка набула права
володіння, користування чи управління,
самостійно не здійснюють заходів,
передбачених у частині першій цієї
статті, то відповідний орган охорони
культурної спадщини може зобов'язати
їх здійснити ці заходи, видавши
відповідне розпорядження.

У разі, коли власник або уповноважений
ним орган, особа, яка набула права
володіння, користування чи управління,
не в змозі виконати розпорядження
органу охорони культурної спадщини
щодо охорони пам'ятки, орган охорони
культурної спадщини може вжити
необхідних заходів самостійно
(повністю або частково),
профінансувавши їх за рахунок
спеціальних коштів на фінансування
охорони культурної спадщини.

Органи охорони культурної спадщини
зобов'язані заборонити будь-яку
діяльність юридичних або фізичних
осіб, що створює загрозу пам'ятці або
порушує законодавство, державні
стандарти, норми і правила у сфері
охорони культурної спадщини.

Приписи органів охорони культурної
спадщини є обов'язковими для виконання
всіма юридичними та фізичними особами.

Органи місцевого самоврядування, на
території яких не створено органів
охорони культурної спадщини,
зобов'язані заборонити будь-яку
діяльність юридичних або фізичних
осіб, що створює загрозу пам'ятці,
негайно повідомивши про це відповідний
орган охорони культурної спадщини
місцевого органу виконавчої влади.

Органи місцевого самоврядування
зобов'язані повідомляти відповідні
органи охорони культурної спадщини про
бездіяльність власника або
уповноваженого ним органу, особи, яка
набула права володіння, користування
чи управління, що створює загрозу
пам'ятці.

Закон України «Про охорону
археологічної спадщини» містить
зокрема такі положення:

археологічна спадщина України (далі -
археологічна спадщина) - сукупність
об'єктів археологічної спадщини, що
перебувають під охороною держави, та
пов'язані з ними території, а також
рухомі культурні цінності
(археологічні предмети), що походять з
об'єктів археологічної спадщини;

археологічна розвідка - вид наукового
дослідження археологічної спадщини, не
пов'язаний з руйнуванням культурного
шару (крім обмеженого шурфування для
визначення товщини культурного шару)
об'єкта археологічної спадщини і
спрямований на виявлення, локалізацію
(картографування), інтерпретацію
об'єктів археологічної спадщини,
уточнення даних про вже відомі об'єкти
археологічної спадщини;

археологічні розкопки - вид наукового
дослідження археологічної спадщини,
спрямований на пошук і вивчення
археологічних залишків на території
об'єкта археологічної спадщини, що
здійснюється шляхом систематичного
обстеження земної чи підводної
поверхні та включає земляні і підводні
роботи, наслідком яких може бути
часткове або повне руйнування
досліджуваного об'єкта;

дозвіл - документ установленого зразка,
виданий центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
культурної спадщини, що дає право на
проведення археологічних розвідок,
розкопок на території пам'ятки,
охоронюваній археологічній території,
в зонах охорони, історичних ареалах
населених місць, а також на дослідження
решток життєдіяльності людини, що
містяться під земною поверхнею та
водою;

дослідник археологічної спадщини (далі
- археолог) - вчений (громадянин України,
іноземець або особа без громадянства),
який має відповідну фахову освіту і
кваліфікацію, професійно здійснює
археологічні дослідження із
складенням наукової звітності та
публікацією наукових результатів;

кваліфікаційний документ - посвідчення
установленого зразка, що визначає
фаховий рівень дослідника;

об'єкт археологічної спадщини (далі -
археологічний об'єкт) - місце, споруда
(витвір), комплекс (ансамбль), їх
частини, пов'язані з ними території чи
водні об'єкти, створені людиною,
незалежно від стану збереженості, що
донесли до нашого часу цінності з
археологічного, антропологічного та
етнографічного погляду і повністю або
частково зберегли свою автентичність;

охорона археологічної спадщини -
комплекс заходів, що здійснюються
відповідно до законодавства органами
державної влади, підприємствами,
установами, організаціями,
громадянами, спрямованих на ведення
обліку (виявлення, наукове вивчення,
класифікацію, картографування,
державну реєстрацію), захист,
збереження, належне утримання,
відповідне використання, консервацію,
реставрацію, реабілітацію та
музеєфікацію об'єктів археологічної
спадщини, а також поширення знань про
археологічну спадщину;

пам'ятка археології (далі -
археологічна пам'ятка) - археологічний
об'єкт національного або місцевого
значення, занесений до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України.

Із дослідженого в судовому
засіданні Положення про Управління
культури Черкаської
облдержадміністрації (далі -
Управління) вбачається, що саме
Управління погоджує проекти
відведення і надання земельних
ділянок, зокрема для
сільськогосподарських потреб (п.5.39);
погоджує передачу об'єктів культурної
спадщини (5.44); укладає охоронні
договори на пам'ятки та здійснює
контроль за їх виконанням (том 1;
а.с.156-163).

Порядок укладення охоронних
договорів на пам'ятки культурної
спадщини затверджено Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №
1768 (далі - Порядок).

Ст.1 Порядку визначено, що
охоронний договір встановлює режим
використання пам'ятки культурної
спадщини (далі - пам'ятка) чи її частини,
у тому числі території, на якій вона
розташована.

Прокурор, заявляючи позов до
відповідачів відповідно до вимог ст.33
ГПК України мав надати докази
укладання охоронних договорів із
відповідачами, або докази відмови
(ухилення) їх від укладення таких
договорів за правилами визначеними у
ст.6 Порядку.

Натомість прокурор в якості
єдиного доказу надає суду
«Зобов'язання по охороні пам'ятки
археології», підписане громадянином
ОСОБА_2

Будь-яких обтяжень щодо
археологічних пам'яток оспорювані
прокурором договори не містять (а.с.63-86).

Прокурор, заявляючи позов,
посилався на те, що орендовані
відповідачем земельні ділянки
розорані.

Натомість, із дослідженого в
судовому засіданні Акта про вчинення
порушення законодавства про охорону
культурної спадщини від 10.06.2013
вбачається, що в опису виявленого
порушення нумерація курганних груп, на
захист яких подано позов, взагалі
відсутня.

Суд приходить до висновку, що на
час розгляду справи неможливо
визначити, в якій саме курганній групі
виявлено порушення. До того, ж в опису
значиться: «…частково поросли дерева»
(том 1, а.с.59-60; 194-195).

Прокурор і позивач не надали суду
доказів того, що на час укладання
оспорюваних договорів
оренди/суборенди землі, відповідно до
приписів ст.32 Закону № 1805 навколо
Курганів були встановлені зони охорони
пам'яток та визначені межі охоронної
зони в натурі.

Прокурором і позивачем не надано
до суду і належним чином оформлені Акти
прийманнЯ-передачі охоронюваних
пам'яток із зазначенням фактичного
стану Курганів на день
приймання-передачі.

Доводи прокурора про несплату орендної
плати спростовуються поданою
відповідачем-1 довідкою податкової
інспекції від 26.05.2014 № 11227/23-00-20-0338,
дослідженою в судовому засіданні (том 1,
а.с.122-123).

Суд приходить до висновку, що прокурор
не довів заявлених вимог і у позові
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 денного
строку з дня складення повного тексту
рішення.

Повний текс рішення складено

та підписано 15.09.2014 (понеділок)

СУДДЯ
В.В.Єфіменко