ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 вересня 2014 року Справа № 925/45/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Мележик
Н.І.,суддів:Вовка І.В., Запорощенка М.Д.,
Самусенко С.С., Селіваненка В.П.,

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
теплоізоляційних матеріалів "ТЕХНО"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 09.07.2014у
справі№ 925/45/14за позовомКомунального
підприємства "Черкасиводоканал"
Черкаської міської радидоТовариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
теплоізоляційних матеріалів
"ТЕХНО"простягнення 110 814,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 12.03.2014 у справі
№ 925/45/14, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 06.05.2014, позов
задоволено повністю; вирішено стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
теплоізоляційних матеріалів "ТЕХНО" на
користь комунального підприємства
"Черкасиводоканал" Черкаської міської
ради 110 814,21 грн. плати за скид
понаднормативних забруднень зі
стічними водами.

Постановою Вищого господарського суду
України від 09.07.2014 у справі № 925/45/14
рішення та постанову судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод
теплоізоляційних матеріалів "ТЕХНО"
звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
09.07.2014 у справі № 925/45/14, у якій просить
вказану постанову, постанову суду
апеляційної інстанції та рішення
місцевого господарського суду
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 31.07.2013
у справі № 908/473/13-г, від 19.10.2011 у справі №
16/75(9/77) та від 21.10.2010 у справі № 2-9/300-2010,
мотивовано неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права, а саме: пунктів 2.3., 3.2. "Інструкції
про встановлення та стягнення плати за
скид промислових та інших стічних вод у
системи каналізації населених
пунктів", затвердженої наказом
Держбуду України № 37 від 19.02.2002; пункту
1.5. Переліку методик вимірювань
(визначень) складу та властивостей проб
об'єктів довкілля, викидів, відходів і
скидів, тимчасово допущених до
використання Мінприроди,
затвердженого 12.12.2007; пункту 1 статті 10
Закону України "Про метрологію та
метрологічну діяльність"; КНД 211.0.009-94
"Відбір проб для визначення складу і
властивостей стічних та технологічних
вод "Гідросфера"; Наказу Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 179 від 19.04.2013, яким затверджена форма
акту відбору проб вод, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої цієї
статті) матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за подібних
предмета і підстав позову, змісту
позовних вимог та встановлених судом
фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 09.07.2014 у справі № 925/45/14,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про стягнення плати за скид
понаднормових забруднень зі стічними
водами. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи про те, що: відбір проб стічної
води відповідача проведений за участі
повноважного представника
відповідача, який підписав акт відбору
проб без будь-яких зауважень; факт
перевищення відповідачем допустимих
концентрацій забруднюючих речовин у
стічних водах підтверджується
аналізами хіміко-аналітичної
лабораторії стічної води, яка
атестована на проведення вимірювань у
сфері поширення державного
метрологічного нагляду; перевірка
якості стічних вод відповідача у
міську каналізаційну мережу проведена
відповідно до порядку, встановленого
місцевими Правилами приймання стічних
вод у міську каналізаційну мережу м.
Черкаси, затверджених рішенням
Черкаського міськвиконкому від 18.11.2003
№ 1211 (далі - місцеві Правила приймання);
розрахунок плати за скид до міської
каналізації стічних вод із
забрудненнями, концентрації яких
перевищують допустимі норми, здійснено
відповідно до умов договору та
місцевих Правил приймання.

Водночас у постанові від 31.07.2013 у справі
№ 908/473/13-г суд касаційної інстанції
прийшов до висновку щодо відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості з додаткової плати за
скид понаднормативних забруднень у
систему каналізації, оскільки
здійснений позивачем-2 розрахунок
спірного боргу не відповідає
узгодженим сторонами умовам договору
та вимогам Правил приймання стічних
вод підприємств в комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України, затверджених наказом
Держбуду України від 19.02.2002 № 37, Правил
приймання стічних вод підприємств у
систему каналізування міста Запоріжжя,
затверджених рішенням виконавчого
комітету міської ради № 167 від 29.05.2003,
Інструкції про встановлення та
стягнення плати за скид промислових та
інших стічних вод в системи
каналізації населених пунктів,
затвердженою наказом Держбуду України
від 19.02.2002 № 37, Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008.

У постанові від 19.10.2011 у справі №16/75(9/77)
суд касаційної інстанції прийшов до
висновку щодо відмови у позовах про
стягнення додаткової плати за скид
стічних вод з перевищенням
встановлених договором норм ГДК
(гранично допустимих концентрацій),
виходячи з того, що води відповідача, з
яких відбирались проби позивачем, є
неочищеними стічними водами, разом з
тим, Центральна хіміко-бактеріологічна
лабораторія (ЦХБЛ) позивача при
дослідженні вказаних стічних вод
використовувала невідповідні методики
виконання вимірювань без врахування їх
галузі застосування та діапазону
вимірювань, внаслідок чого були
отримані невірні результати змісту
забруднюючих речовин в стічних водах
та невірно визначені КК (коефіцієнт
кратності) перевищення ГДК
забруднюючих речовин в стоках
відповідача та сума плати за скид
стічних вод з перевищенням ГДК за
договором; крім того, ЦХБЛ атестована
на використання МВВ 081/12-0007-01 та КНД
211.1.4.027-095 тільки для проведення
аналізів проб, відібраних в
поверхневих та очищених стічних водах.

З постанови від 21.10.2010 у справі № 2-9/300-2010
вбачається, що Вищий господарський суд
України погодився з висновком судів
попередніх інстанцій щодо відмови у
задоволенні позову про стягнення плати
за скид стічних вод з перевищенням
допустимих коефіцієнтів, з огляду на
те, що результати аналізів стічних вод,
здійснені позивачем, не є належним
доказом перевищення відповідачем у
стічних водах допустимих коефіцієнтів,
оскільки позивачем не дотримано
порядок відбору та поводження з
пробами, а саме, у актах відбору стічних
проб відсутня інформація про
спеціальні умови зберігання проб, а
результати аналізів стічних вод
оформлені позивачем зі значними
порушеннями (при відбиранні стічних
проб не були дотримані вимоги Правил
приймання стічних вод підприємств в
систему каналізації міста
Сімферополя).

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116 - 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Завод
теплоізоляційних матеріалів "ТЕХНО" у
допуску справи № 925/45/14 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. МележикСудді:І. Вовк
М. Запорощенко С. Самусенко В.
Селіваненко