ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" вересня 2014 р.Справа № Б-39/115-10 вх. №
8145/2-39

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання
Мазуренко А.О.

За участю: ліквідатора - Бондаренко В.А.,
свід № 147 від 06.02.2013 р.

представника ТОВ "ОТП Факторинг" - не
з"явився

представника ОСОБА_2 - не з"явився

представника ТБ "Правопорядок" - не
з"явився

розглянувши заяву ТОВ "ОТП Факторинг"
про визнання недійсним аукціону

По справі за заявою ФОП ОСОБА_3, м.
Харків

до ФОП ОСОБА_3, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду 06.10.2010 р. ФОП ОСОБА_3
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Єрьоміну О.Ю.

Ухвалою суду від 19.12.2013 р. усунено
ліквідатора Єрьоміну О.Ю. від
виконання покладених на неї обов"язків
та призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Бондаренко В.А.

До суду надійшла заява ТОВ "ОТП
Факторинг" (вх. № 19628 від 12.06.2014 р.), в
якій банк просить суд визнати аукціон з
реалізації земельної ділянки
недійсним, визнати недійсним протокол
аукціону про реалізацію майна в
процедурі ліквідації, визнати
недійсним договір купівлі-продажу та
застосувати до сторін правові наслідки
недійсності правочину згідно ст.216 ЦК
України.

Розглянувши надану заяву, суд
призначив її до розгляду у судовому
засіданні 31.07.2014 р. із залученням до
розгляду заяви гр.ОСОБА_2 та ТБ
"Правопорядок", оскільки судове рішення
за результатами розгляду заяви може
вплинути на права та обов`язки
зазначених осіб.

В судове засідання 31.07.2014 р. учасники
процесу не з"явилися, витребуваних
документів не надали, у зв"язку з чим
розгляд заяви було відкладено на 04.09.2014
р.

В судовому засіданні 04.09.2014 р.
представник ТОВ "ОТП Факторинг" в
обгрунтування своєї заяви зазначила,
що підставою для визнання вказаних
протоколу та договору купівлі-продажу
заставного майна недійсними є
нездійснення публікації про його
продаж, здійснена з порушенням закону
оцінка майна та безпідставне включення
цього майна до ліквідаційної маси.

Ліквідатор надав заперечення на заяву
банку, в яких зазначив, що оголошення
про проведення аукціону здійснено в
Всеукраїнському інформаційному
видання "Правопорядок" № 25 від 22.11.2010 р.,
оцінка майна здійснена суб"єктами
оціночної діяльності, які мали
відповідні ліцензії та достатній
рівень кваліфікації та не визиває
сумнів у ліквідатора щодо
об"єктивності складених звітів. Також
ліквідатор зазначив, що аукціон був
проведений 23.12.2010 р. та в той час діяла
редакція Закону, відповідно якої у разі
визнання громадянина-підприємця
банкрутом до складу ліквідаційної маси
не включається майно
громадянина-підприємця, на яке згідно з
цивільним процесуальним
законодавством України не може бути
звернено стягнення.

В судовому засіданні 04.09.2014 р. оголошено
перерву до 11.09.2014 р.

В судове засідання 11.09.2014 р. представник
банку не з"явився.

Ліквідатор заперечував проти
викладених в заяві доводів та просив
суд відмовити в її задоволенні.

Крім того, ліквідатор зазначив, що ТБ
"Правопорядок" ліквідовано.

Покупець ОСОБА_2 в судове засідання не
з"явився, відзиву на заяву банку не
надав, хоча був належним чином
повідомлений про судові засіданні щодо
розгляду заяви банку.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
зазначає наступне.

Частиною 2 ст.4-1 ГПК України
передбачено, що господарські суди
розглядають справи про банкрутство в
порядку провадження, передбаченого
Господарським процесуальним кодексом
України з врахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
При цьому відповідно до статті 33 ГПК
України обов'язок доказування та
надання доказів покладений на сторони,
а господарський суд, відповідно до
приписів статті 43 ГПК України, оцінює
докази сторін за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Необхідно зазначити, що дана справа
про банкрутство ФОП ОСОБА_3 була
порушена за ст.ст. 47-49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції 1999 року (далі - Закон), що була
чинною на час продажу майна банкрута

Постановою суду 06.10.2010 р. ФОП ОСОБА_3
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Єрьоміну О.Ю.

Ухвалою суду від 19.12.2013 р. усунено
ліквідатора Єрьоміну О.Ю. від
виконання покладених на неї обов"язків
та призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Бондаренко В.А.

Після винесення постанови про визнання
боржника фізичної особи -підприємця
банкрутом, призначений судом
ліквідатор здійснює ліквідаційну
процедури у порядку ст.ст. 22-32 Закону з
урахуванням особливостей проведення
ліквідаційної процедури відносно ФОП,
що передбачено ст.ст. 47-49 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 ст. 26 Закону
встановлено, що майно банкрута, що є
предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Згідно приписів цієї статті
ліквідатором включено до
ліквідаційної маси зареєстровану за
боржником на праві власності земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення площею 0,1000 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1;
кадастровий №:12:054:0006, державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯД №059228 від 12.02.2008,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації актів та договорів за
№60, яка знаходилася в іпотеці у
ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є
ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Посилання ТОВ "ОТП Факторинг Україна"
на ч.7 ст.47 Закону, згідно якої до складу
ліквідаційної маси не включається
майно, яке перебуває у заставі з
підстав, не пов"язаних із здійсненням
такою особою підприємницької
діяльності, є помилковим, оскільки ця
норма Закону набрала чинності тільки
16.10.2011 р., а ліквідатором це заставне
майно включено до ліквідаційної маси у
відповідності до вимог Закону в
редакції дійсній на той час.

Крім того, ч.5 ст.3-1 Закону в цій
редакції не містило обов'язку
ліквідатора узгоджувати (погоджувати)
оцінку майна, умови продажу, час та
місце продажу нерухомого майна
банкрута з заставним кредитором.

Такий висновок наведений у Постанові
Верховного суду України від 26.06.2013 р. у
справі №6-58цс13, відповідно до якого ВСУ
дійшов висновку, що положення Закону
про банкрутство не передбачають згоди
іпотекодержателя на відчуження
предмета іпотеки за договором, який
укладається під час ліквідаційної
процедури боржника, що здійснюється в
межах провадження у справі про
банкрутство. Вказане також підтверджує
те, що з моменту застосування
ліквідаційної процедури до боржника
продаж (відчуження) майна банкрута
здійснюється у відповідності до
приписів норм Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а не норм Закону України «Про іпотеку».

Згідно з загальних положень ст. 29
Закону визначено, що майно, на яке
звертається стягнення у ліквідаційній
процедурі, оцінюється арбітражним
керуючим у порядку, встановленому
законодавством про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність. У разі продажу майна на
аукціоні вартість майна, що
визначається шляхом його оцінки, є
початковою вартістю. Для здійснення
оцінки майна арбітражний керуючий має
право залучати на підставі договору
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання з оплатою їх
послуг за рахунок коштів, одержаних від
виробничої діяльності боржника,
визнаного банкрутом, або реалізації
його майна, якщо інше не встановлено
комітетом кредиторів.

Ліквідатором відповідно до положень
цієї норми була проведена оцінка майна
банкрута - земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
за допомогою ТОВ "Терра-Інвест", що має
ліцензію на проведення землевпорядних
та землеоціночних робіт АВ № 332161,
видану 16.08.2077 року строком до 13.08.2012 р.
Безпосередньо оцінку проводила суб'єкт
оціночної діяльності - ОСОБА_5, що має
сертифікат за реєстраційним НОМЕР_1 від
22.03.2003 р. на проведення оцінки земельних
ділянок. За результатами проведеної
оцінки складений звіт №22/1.

У відповідності до ст. 30 Закону
встановлено, що після проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута ліквідатор розпочинає продаж
майна банкрута на відкритих торгах,
якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута, які погоджуються з
комітетом кредиторів та забезпечує
через засоби масової інформації
оповіщення про порядок продажу майна
банкрута, склад, умови та строки
придбання майна. У разі надходження
двох і більше пропозицій щодо
придбання майна банкрута ліквідатор
проводить конкурс (аукціон). Продаж
майна банкрута оформлюється
договорами купівлі - продажу, які
укладаються між ліквідатором і
покупцем.

Як свідчать матеріали справи, 22.11.2010 р. у
Всеукраїнському інформаційному
видання "Правопорядок - біржовий
вісник" №25(33) надруковано оголошення
про проведення аукціону по продажу
майна банкрута ФОП ОСОБА_3 склад, умови
та строки придбання майна. За
допомогою Товарної біржі
«Правопорядок» був проведений аукціон
з продажу вказаної земельної ділянки
та з переможцем аукціону ліквідатором
був укладений договір купівлі -продажу.

Суд констатує, що питання щодо
правомірності здійсненої ліквідатором
оцінки, здійснення оголошення про
продаж та продажу заставного майна на
аукціоні вже було предметом розгляду
судом при розгляді скарги ТОВ "ОПТ
Факторінг України" на дії ліквідатора
(скарга вх. № 12857 від 11.07.2011 р.), за
результатами розгляду якої судом
встановлено, що ліквідатором було
дотримано у повному обсязі вимоги
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" як в частині
проведення оцінки так і в частині
продажу майна банкрута з прилюдних
торгів, про що було винесено ухвалу
суду від 15.11 2011 р., яка є чинною та до
цього часу не скасованою.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Суд також вважає необґрунтованим
твердження банку стосовно порушення
ст. 15 Закону України «Про товарну
біржу» при продажу земельної ділянки
на товарній біржі, оскільки статтею 3-1
Закону, в редакції чинній на момент
продажу майна, передбачено, що
арбітражний керуючи має право залучати
для забезпечення виконання своїх
повноважень на договірних засадах
інших осіб та спеціалізовані
організації з оплатою їх діяльності за
рахунок боржника, якщо інше не
встановлено цим Законом чи угодою з
кредиторами.

Саме на виконання вимог Закону
ліквідатором було залучено
організацію Товарну біржу
«Правопорядок», яка має досвід в
організації та проведенні аукціонів.

Статтею 15 ЗУ «Про товарну біржу», на яку
посилається скаржник визначено, що
біржовою операцією визнається угода,
що відповідає сукупності зазначених
нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю-продаж,
поставку та обмін товарів, допущених до
обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та
зареєстрована на біржі не пізніше
наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню.

Вказана стаття не регулює відносини
стосовно організації та проведення
аукціонів в рамках процедури
банкрутства. Учасники аукціону не є
членами біржі, угоди на біржі стосовно
реалізації майна боржника не
укладались.

З матеріалів справи чітко вбачається,
що за результатами проведення аукціону
був укладений протокол, який за своєю
суттю фіксує перебіг аукціону та
встановлює особу, яка запропонувала
найбільшу ціну за майно боржника.

Отже, дії ліквідатора відповідають
приписам Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та судом не встановлено порушень з боку
ліквідатора при реалізації майна
банкрута.

Суд звертає увагу на те, що ст. 25 Закону
визначено повноваження ліквідатора,
одним з яких є, з підстав передбачених
ст. 17 цього Закону подавати до
господарського суду заяви про визнання
недійсним угод боржника, що свідчить
проте, що повноваження на подання заяви
про визнання недійсним договору в
ліквідаційної процедурі належить
виключно ліквідатору. Приписи ч.9 ст. 47
Закону містять лише один випадок,
відповідно до якого кредитор має право
подавати заяви про визнання угод
недійсними, - це угоди, які укладені з
відчуженням або передачею майна
боржника громадянина - підприємця
протягом року до порушення справи про
банкрутство. Проте, вищезазначений
договір купівлі-продажу нерухомості
був укладений ліквідатором в
ліквідаційній процедурі після
порушення справи про банкрутство ФОП
ОСОБА_3

Згідно з ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази сторін
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи спростування
доводів банку матеріалами справи, суд
відмовляє ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в
задоволенні його заяви.

Керуючись ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 4-1, 33, 43, 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ "ОТП
Факторинг Україна" (вх. № 19628 від 12.06.2014
р.).

Ухвалу направити ліквідатору, ТОВ "ОТП
Факторинг Україна", ОСОБА_2 та ТБ
"Правопорядок".

Суддя
Усатий В.О.