ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.2014 Справа № 920/1376/14

за позовом: Ямпільського
дочірнього агролісогосподарського
підприємства

"Ямпільський
агролісгосп", смт. Ямпіль, Сумська
область

до відповідача: Комунального
підприємства "Шостка-Зеленбуд", м.
Шостка,

Сумська область

про стягнення 16 675 грн. 61 коп.

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача : Кандюков Г.Г.
(довіреність б/н від 01.07.2013 р.);

від відповідача не прибув

При секретарі судового засідання
Малютіній М.С.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 16 675 грн. 61 коп.
заборгованості, з яких: 15 650 грн. 00 коп.
основного боргу, відповідно до
укладеного між сторонами договору
купівлі-продажу № 65 від 03.07.2013 р., 1 025
грн. 61 пені, а також судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, проте надав відзив
на позовну заяву, в якому зазначив, що
суму заборгованості визнає, проте
просить розстрочити виконання рішення
до січня 2015 р. включно.

Представник позивача в судовому
засіданні не заперечував щодо
розстрочення виконання рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачу та відповідачу для підготовки
до судового засідання та подання
витребуваних судом документів,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 03.07.2013 р.
був укладений договір купівлі-продажу
продукції № 65, за умовами п. 1.1 якого
продавець (позивач) зобов'язався
продати, а покупець (відповідач) купити
і вчасно здійснити оплату «Дитячий
майданчик (не комплект)». Перелік
комплектуючих надається у Додатку № 1.

Відповідно до п. 2.2 договору продукція
вважається поставленою за умови щодо
кількості та дати поставки - згідно
товарно-транспортної накладної,
виданої продавцем.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що
вказаний перелік продукції та ціна
товару складає 15650,00 грн.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
розрахунки за продукцію здійснюються в
безготівковому порядку або
готівковому порядку в розмірі 100% від
отриманої продукції.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на те, що на
виконання умов договору позивач 21.08.2013
р. здійснив передачу відповідачу
товару на суму 15650,00 грн., про що
свідчать товарно-транспортна накладна
№ 057196 від 21.08.2013 р. на поставку товару та
довіреність № 101 від 20.08.2013 р., копії
знаходяться в матеріалах справи.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідно до вищевказаного договору
позивач умови договору виконував
повністю, проте відповідач вчасно не
розрахувався за отриманий товар.

Разом з тим, як на підставу своїх вимог
позивач посилається на те, що
враховуючи норми частини 1 ст. 692
Цивільного кодексу України граничний
строк оплати відповідачем
поставленого позивачем товару складає
21.08.2013 р., тобто дата поставки товару.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору. Не
виконуючи належним чином свої
зобов'язання, відповідач порушив
вимоги ст. 526 ЦК України - допустив
прострочення грошового зобов'язання.

Відповідно до положень чинного
законодавства, а саме: ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і ч.
1 ст. 173 Господарського кодексу України,
згідно із якою господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Однак, в порушення вказаних вимог
законодавства, договірні зобов'язання
КП "Шостка-Зеленбуд"не виконало,
оскільки станом на 29 липня 2014 р.
відповідач не погасив заборгованість
перед позивачем за поставлений товар у
розмірі 15650,00 грн.

Враховуючи зазначені обставини,
зокрема те, що відповідачем не подано
належних доказів погашення
заборгованості і визнання
відповідачем боргу, позовні вимоги в
частині стягнення 15650,00 грн.
заборгованості суд вважає
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню на підставі ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
526, 527, 530 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог щодо
стягнення з відповідача пені позивач
зазначає, що відповідачем в порушення
умов договору не було проведено
своєчасно розрахунки за поставлений
товар.

Відповідно до п. 6.2 Договору, в силу ст.
611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського
Кодексу України встановлює, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
2921-ІІІ від 10.01.2002 р., розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно розрахунку відповідачеві
нарахована пеня в сумі 1 025 грн. 61 коп.

Оскільки право позивача щодо стягнення
з відповідача пені передбачене діючим
законодавством України та умовами
договору, пеня нарахована в межах
визначеного ст. 232 Господарського
кодексу України строку, відповідно до
вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача пені в сумі 1 025 грн. 61 коп
також є обґрунтованими і підлягають
задоволенню на підставі ст.ст. 549-552
Цивільного Кодексу України, ст. 232
Господарського Кодексу України.

Відповідач просить суд розстрочити
стягнення заборгованості на п'ять
місяців.

Клопотання відповідача про
розстрочення виконання рішення
рівними частинами строком на 5 місяців
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Пунктом 6 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право суду відстрочити або
розстрочити виконання рішення при його
прийнятті.

В судовому засіданні представник
позивача не заперечував щодо
розстрочення виконання рішення
рівними частинами строком на 5 місяців.

Враховуючи вищезазначене,
господарський суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
клопотання відповідача та
розстрочення виконання рішення щодо
стягнення 16675,61 грн. по даній справі на
п'ять місяців рівними частинами до
першого числа кожного місяця по 3 335 грн.
00 коп.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони, також
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору. Враховуючи, що відповідач
порушив умови договірних зобов'язань, з
нього на користь позивача підлягають
стягненню 1 827 грн. 00 коп. в рахунок
відшкодування витрат останнього зі
сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального
підприємства "Шостка-Зеленбуд" (41108,
Сумська область, м. Шостка, вул.
Шевченко, 45, код 35187349) на користь
Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
"Ямпільський агролісгосп" (41200, Сумська
область, смт. Ямпіль, вул. 75-ї
Гвардійської дивізії, 1, код 23637220) 15 650
грн. 00 коп. заборгованості, 1 025 грн. 61
коп. пені, а всього 16 675 грн. 61 коп.,
розстрочивши виконання рішення в цій
частині наступним чином: до 01.10.2014 року -
3 335 грн. 00 коп., до 01.11.2014 року - 3 335 грн. 00
коп., до 01.12.2014 року - 3 335 грн. 00 коп., до
01.01.2015 року - 3 335 грн. 00 коп., до 01.02.2015 року
- 3 335 грн. 00 коп.

3. Стягнути з Комунального
підприємства "Шостка-Зеленбуд" (41108,
Сумська область, м. Шостка, вул.
Шевченко, 45, код 35187349) на користь
Ямпільського дочірнього
агролісогосподарського підприємства
"Ямпільський агролісгосп" (41200, Сумська
область, смт. Ямпіль, вул. 75-ї
Гвардійської дивізії, 1, код 23637220) 1 827
грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.09.2014 року.

СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА