КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Справа№ 910/14740/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

при секретарі
Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від позивача
- Бабенко Ю.С.

від
відповідача - Солов'янчук В.М.

розглянувши Державного
територіально-галузевого об'єднання

апеляційну скаргу
"Південно-західна залізниця"

на рішення

господарського суду міста Києва

від 07.08.2014 року

у справі № 910/14740/14
(суддя:Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю

"Сегмент ЛТД"

до Державного
територіально-галузевого об'єднання

"Південно-західна залізниця"

про стягнення
грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 року позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сегмент ЛТД"
задоволено повністю.

Стягнуто з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-західна залізниця" (01034, м.
Київ, вул. Лисенка, 6; ідентифікаційний
код 04713033) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сегмент
ЛТД" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, 18;
ідентифікаційний код 37883141)
заборгованість у розмірі 4529155 (чотири
мільйони п'ятсот двадцять дев'ять тисяч
сто п'ятдесят п'ять) грн. 98 коп. та
судовий збір у розмірі 73080 (сімдесят три
тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням,
відповідач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 року у справі № 910/14740/14 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 03.10.2013 р. між Товариством
(підрядник) та Об'єднанням (замовник)
було укладено договір №ПЗ/ДН-6-1335
(надалі - "Договір"), відповідно до п. 1.1
якого підрядник бере на себе
зобов'язання своїми силами і засобами,
на власний ризик виконати роботи з
ремонту будівлі гуртожитку за адресою:
м. Київ, проспект Червонозоряний, 98
(об'єкт), за рахунок коштів замовника,
згідно з наданою замовником
проектно-кошторисною документацією, та
в обумовлений цим договором термін.
Замовник зобов'язується прийняти і
оплатити вартість фактично виконаних
робіт.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 Договору та
Протоколом погодження договірної ціни
сторонами погоджено, що вартість
виконаних робіт складає 9800000,00 грн.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що на
придбання матеріальних ресурсів
замовник перераховує підряднику аванс
у розмірі до 30% договірної ціни у строк
не пізніше 15-ти банківських днів з дня
підписання цього Договору шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок підрядника.

Згідно пункту 2.7 Договору (з
урахуванням змін, внесених Додатковою
угодою №1 до Договору від 22.11.2013 р.)
замовник за банківськими реквізитами
підрядника сплачує 70% вартості
фактично виконаних та прийнятих робіт
на підставі оформлених сторонами актів
за формою КБ-2В та довідки за формою КБ-3
протягом 15 банківських днів з дати
підписання оформлених актів. 30%
вартості фактично виконаних та
прийнятих робіт зараховуються
підряднику як погашення одержаного
авансу за Договором.

У пункті 7.3 Договору встановлено, що
роботи вважаються завершеними після
оформлення сторонами акту
здачі-приймання робіт, а також надання
підрядником замовнику усієї
необхідної технічної та виконавчої
документації, що відповідає видам
робіт, що виконуються за Договором.

Сторонами погоджено у п.п. 7.4 та 7.5
Договору, що підрядник не пізніше 25
числа звітного місяця передає
замовнику акт здачі-приймання
виконаних підрядних робіт (форма КБ-2В)
та довідки про вартість виконаних
підрядних робіт та витрати (форма КБ-3).
Акти виконаних робіт складаються
підрядником, підписуються
представниками сторін, датуються та
скріплюються печатками сторін.

На виконання умов Договору позивачем
було виконано, а відповідачем прийнято,
роботи загальною вартістю 9 782 538,91 грн.,
що підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт (форма
КБ-2В), довідками про вартість виконаних
будівельних робіт (форма КБ-3) та
підсумковими відомостями ресурсів.

Замовником на виконання п. 2.7 Договору
було в жовтні 2013 року перераховано
аванс у розмірі 2900000,00 грн. та у
січні-лютому 2014 року оплачено прийняті
роботи у розмірі 2353382,93 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Спір у справі виник у зв'язку із
невиконанням, на думку позивача,
відповідачем зобов'язання по оплаті
виконаних на підставі Договору
підрядних робіт на суму 4529155,98 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України визначено, що
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Договір згідно ст. 629 Цивільного
кодексу України є обов'язковим для
виконання сторонами та згідно ст. ст. 173,
174, 175 Господарського кодексу України,
ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України є підставою для виникнення у
його сторін господарських зобов'язань.

Договір є договором підряду, а тому
права та обов'язки сторін визначаються
в тому числі положеннями глави 61
Цивільного кодексу України.

Пункт 1 статті 837 Цивільного кодексу
України визначає, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Матеріалами справи підтверджується
виконання позивачем підрядних робіт на
загальну суму 9782538,91 грн. - акти (за
формою №КБ-2В) приймання виконаних
підрядних робіт №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 ,9, які
підписано представниками та скріплено
печатками сторін без зауважень, а також
довідками (за формою КБ-3) про вартість
виконаних підрядних робіт, зокрема, за
липень 2014 року, яка підписана
представниками та скріплена печатками
сторін 16.07.2014 р.

Представник Товариства в судовому
засіданні суду першої інстанції 16.07.2014
року стверджував, а представником
Об'єднання такі твердження не
спростовувались, що відповідачем було
перераховано позивачу 2900000,00 грн.
авансу та сплачено 2353382,93 грн. за
прийняті виконанні роботи, що разом
становить 5253382,93 грн., а тому у
Об'єднання наявна заборгованість перед
позивачем з оплати виконаних за
Договором робіт у розмірі 4529155,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного
кодексу України якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У пункті 2.7 Договору (з урахуванням
змін, внесених Додатковою угодою №1 до
Договору від 22.11.2013 р.) сторонами було
встановлено, що замовник за
банківськими реквізитами підрядника
сплачує 70% вартості фактично виконаних
та прийнятих робіт на підставі
оформлених сторонами актів за формою
КБ-2В та довідки за формою КБ-3 протягом
15 банківських днів з дати підписання
оформлених актів. 30% вартості фактично
виконаних та прийнятих робіт
зараховуються підряднику як погашення
одержаного авансу за Договором.

Керуючись приписами наведеної статті
та п. 2.7 Договору (зі змінами, внесеними
Додатковою угодою №1) суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
був сплатити кошти за виконані роботи
до 06.08.2014 р., а на дату розгляду даної
справи Об'єднання є таким, що
прострочило виконання своїх грошових
зобов'язань за Договором, відтак
твердження представника відповідача в
судовому засіданні про ненастання
строку оплати виконаних робіт є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають дійсності.

Відповідачем вартість виконаних
підрядних робіт не заперечується,
проте Об'єднання вказує на відсутність
у нього коштів на їх оплату.

Щодо такого твердження відповідача,
слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України і ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, а тому посилання
відповідача на відсутність коштів як
на підставу невиконання своїх грошових
зобов'язань є безпідставними та
необгунтованими.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Матеріалами справи підтверджується
заборгованість відповідача у розмірі
4529155,98 грн., а встановлені обставини
свідчать, що на дату розгляду справи в
суді першої інстанції строк виконання
грошового зобов'язання настав. Доказів
оплати вказаної заборгованості
відповідачем не надано.

Cкладна фінансова ситуація,
реорганізація відповідача не може бути
підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що відповідач є таким,
що порушив зобов'язання по сплаті на
користь позивача 4529155,98 грн. за виконані
згідно Договору підрядні роботи, а
відтак позовні вимоги в частині
стягнення даної заборгованості
визнаються обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 року у справі №910/14740/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

2. Справу 910/14740/14 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 17.09.2014
року.