ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2014 р.
Справа № 911/3198/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд Агро Яготин»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрокомплекс»

про стягнення 547 275,01грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Кохановський Д.О.
(довіреність № 44 від 28.07.2014);

від відповідача - Кардаш М.О.
(довіреність б/н від 08.08.2014)

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гранд Агро Яготин»
(далі - ТОВ «Гранд Агро Яготин»)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрокомплекс» (далі
- ТОВ «Агрокомплекс») про стягнення 547
275,01грн, зокрема:

- 457 352,94грн основного боргу;

- 33 831,59грн пені за період з 01.11.2012 по
30.04.2013;

- 23 832,47грн процентів за період з
01.11.2012 по 28.07.2014;

- 32 258,01грн втрат від інфляції за
період з 01.11.2012 по 28.07.2014.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу № 12 від 14.05.2012 в частині
оплати переданого товару у
встановлений договором строк (а.с.3-9).

Відповідач у справі - ТОВ
«Агрокомплекс» у відзиву заперечував
проти задоволення позовних вимог в
частині стягнення суми індексації у
розмірі 146 352,94грн, пені, втрат від
інфляції, процентів, посилаючись на те,
що:

- обов'язок сплатити
проіндексовану вартість товару
виникає у разі використання позивачем
свого права вимагати сплати
проіндексованої вартості товару до
01.11.2012, що позивачем не здійснено, тому
звернення з позовом у цій частині є
передчасним, оскільки право позивача
ще не порушено;

- позивачем невірно визначено початок
перебігу строку, за який нараховано
пеню, проценти та втрати від інфляції;

- розмір процентів, пені та втрат від
інфляції є арифметично невірним.

Окрім того, відповідачем вказано на
пропущення позивачем строку позовної
давності, про застосування якого судом
заявлено відповідачем (а.с.87-89).

До прийняття рішення по суті заявлених
вимог, позивач відмовився від позову в
частині стягнення 33 831,59грн пені
(а.с.105-106).

Відмова від позову прийнята судом і
ухвалою господарського суду Київської
області від 12.09.2014 провадження у справі
у відповідній частині припинено на
підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Представник позивача позовні вимоги в
частині стягнення проіндексованої
суми основної заборгованості,
процентів та втрат від інфляції
підтримав у повному обсязі,
представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував.

В судовому засіданні з 09.09.2014
оголошувалась перерва до 12.09.2014.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.05.2012 між ТОВ «Гранд Агро Яготин» (далі
- продавець) та ТОВ «Агрокомплекс» (далі
- покупець) укладено договір
купівлі-продажу №12 (а.с.17-19, далі -
договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору продавець
зобов'язується передати, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
вартість ЗЗР та насіння (у подальшому -
товар) відповідно до умов даного
договору (додатків та специфікацій до
нього) (п. 1.1 договору).

Як визначено п. 3.1 договору, асортимент,
кількість та ціна товару на кожну
окрему партію зазначається у додатках
та/або накладних на передачу товару
(видаткових), що є невід'ємною частиною
цього договору; у випадку виникнення
розбіжностей щодо асортименту,
кількості та якості товару, що
визначені у додатках до договору та
накладних на передачу товару
(видаткових), привілейоване значення
мають дані щодо асортименту, кількості
та ціни товару, що визначені у
накладних на передачу товару
(накладних).

Ціна товару у договорі встановлена за
домовленістю сторін, а сторони
визначили грошовий еквівалент
зобов'язання у іноземній валюті - долар
США; оплата товару (виконання
зобов'язання) передбачена у гривні,
згідно розділу 4 зазначеного договору.

Договором передбачено, що загальна
сума договору складається із суми
вартості товару згідно всіх накладних
на передачу товару (видаткових),
підписаних у рамках цього договору, що
є його невід'ємною частиною (п. 3.2
договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, право
власності на товар переходить до
покупця у момент одержання ним товару,
про що свідчить факт підписання
накладної на передачу товару
(видаткової).

В силу п. 4.5 договору, оплата вартості
товару проводиться у гривнях; сторони
домовились про зміну ціни на товар
згідно наступного способу: у разі якщо
офіційний курс гривні до іноземної
валюти - (долар США) збільшився у
порівнянні до офіційного курсу гривні
до іноземної валюти - (долар США), що
діяв на дату підписання договору,
продавець має право вимагати від
покупця сплати проіндексованої суми
вартості товару у гривні по договору.
При цьому, проіндексована сума
вартості товару у гривні
встановлюється як (А1/А0)* СП=ПСП, де:

- А1 - офіційний курс долара США на
момент оплати;

- А0 - офіційний курс долара США на дату
підписання договору;

- СП - сума вартості товару (платежу у
гривні), визначена у додатку(ах) до
договору;

- ПСП - проіндексована сума вартості
товару (платежу у гривні) по договору.

Товар вважається оплаченим покупцем у
момент надходження грошей на
розрахунковий рахунок продавця (п. 4.3
договору).

Вказаний договір набирає чинності з
моменту підписання обома сторонами і
діє до 31.12.2012, а в частині розрахунків -
до повного виконання покупцем своїх
зобов'язань за цим договором (п.10.1
договору).

Додатками №№1,2 до відповідного
договору сторонами визначено
асортимент, кількість та вартість
товару, який передається за
договором (а.с.20-21).

Як встановлено під час розгляду даної
справи, на виконання умов відповідного
договору, позивачем передано
відповідачу товар на суму 369276,00грн, що
підтверджується видатковими
накладними № 14 від 15.05.2012 на суму
307500,00грн та № 5 від 15.06.2012 на суму 61
776,00грн (а.с.22-23). Повноваження осіб, які
отримали товар від імені відповідача,
підтверджуються довіреностями №№105,83
(а.с.24,25), і відповідний факт не
спростований відповідачем.

Частина поставленого товару, за
твердженням позивача, оплачена
відповідачем на суму 58 276,00грн, що
підтверджується також наданими
доказами - виписками з рахунку (а.с.67-81);
неоплаченим залишився товар на суму 311
000,00грн.

Вартість неоплаченого товару, згідно з
п. 4.5 договору, проіндексована
позивачем, у зв'язку з чим позивач
вважає, що відповідач в рахунок оплати
неоплаченого товару має сплатити 457
352,94грн.

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати переданого товару за
вищевказаними накладними, а також
застосування до відповідача
відповідальності, встановленої чинним
законодавством за порушення
зазначеного зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно з ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює
порядок оплати товару за договором
купівлі-продажу, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Умовами договору загальне правило,
визначене ст.692 ЦК України, щодо оплати
товару після його передачі, змінено
сторонами шляхом встановлення іншого
строку оплати у договорі.

Так, як визначено п. 4.1 договору, товар
поставляється на умовах товарного
кредиту, що вказаний у додатку(ах) до
договору, який повинен бути погашений
покупцем до 01 листопада 2012 року.

Однак, як встановлено під час розгляду
справи, відповідач не здійснив оплату
товару, поставленого йому за
накладними № 14 від 15.05.2012 та № 5 від
15.06.2012 у строк, встановлений п. 4.1
договору, що ним під час розгляду спору
у даній справі не спростовано шляхом
надання доказів оплати.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, відповідач є таким, що допустив
порушення зобов'язання.

На момент настання строку оплати,
визначеного договором, курс гривні
збільшився по відношенню до іноземної
валюти - долара США у порівняно з
відповідним курсом на момент
підписання договору, що за умовами
договору є підставою для індексації.

Проте позивачем невірно
проіндексовано суму залишку оплати за
товар, оскільки при індексації взято
курс долара США станом на 28.07.2014, тоді як
у п. 4.5 договору зазначено про курс на
момент оплати, яким за договором, є
узгоджена сторонами дата - до 01.11.2012.

Враховуючи викладене, згідно
розрахунку, здійсненого судом,
проіндексована сума заборгованості
складає 311 116,87грн ((7,993/7,990)*311000,00=311116,87).

Оскільки відповідачем не виконані
взяті на себе зобов'язання з оплати
поставленого товару, суд вважає
заявлені вимоги в частині стягнення
проіндексованої суми заборгованості
за поставлений товар обґрунтованими та
такими, що підлягають частковому
задоволенню у розмірі 311 116,87грн; у
задоволенні 146 236,07грн проіндексованої
суми заборгованості суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлені вимоги
щодо стягнення з відповідача 32 258,01грн
втрат від інфляції за період з 01.11.2012 по
28.07.2014 (такий період вказаний у позовній
заяві, а.с.7) та процентів у розмірі 23 832,47
за період з 01.11.2012 по 28.07.2014.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 32 258,01грн втрат від
інфляції за період з 01.11.2012 по 28.07.2014 на
суму боргу у розмірі 311 116,87грн, суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, зважаючи на те, що їх розмір за
розрахунком суду за відповідний період
становить більшу суму, між тим у суду
відсутні підстави для виходу за межі
позовних вимог у відповідній частині.

Розбіжності у розрахунках пов'язані з
тим, що суд виходив з розміру боргу
станом на 01.11.2012, а позивач - станом на
28.07.2012, тобто без врахування розміру
проіндексованого боргу на момент
оплати, який визначений договором.

Розмір процентів за розрахунком суду
за відповідний період становить 16
237,74грн, а саме за період з 01.11.2012 по
28.07.2014 на суму боргу у розмірі 311 116,87грн.

З огляду на зазначене, вимоги в частині
стягнення процентів підлягають
задоволенню у розмірі 16 237,74грн.; у
задоволенні вимог про стягнення 7
594,73грн процентів суд відмовляє.

При визначенні дати, з якої
нараховується проценти та втрати від
інфляції, суд виходив з того, що
зобов'язання за умовами договору мало
бути виконано саме до 01.11.2012, а не по
відповідну дату включно, отже, є
простроченим з 01.11.2012, оскільки
останнім днем виконання зобов'язання є
31.10.2012 (також див. п.1.9 постанови Пленуму
ВГСУ №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» ).

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
судові витрати, понесені позивачем у
зв'язку з оплатою позову судовим
збором, підлягають частковому
відшкодуванню позивачу за рахунок
відповідача, у розмірі 7 192,25грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 17.09.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 66, 67, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрокомплекс» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд Агро Яготин»
311 116,87грн основної заборгованості, 32
258,01грн втрат від інфляції, 16 237,74грн
пені, а також 7 192,25грн в рахунок
часткового відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3. В частині стягнення 146 236,07грн
основної заборгованості та 7 594,73грн
процентів відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.