ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Справа № 916/1941/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Борденюк
Є.М. (головуючий),

Вовк І.В.
(доповідач),

Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго" на постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 19.08.2014 року у справі № 916/1941/14 за
позовом публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Одесаобленерго" до
комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" про
стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 25.06.2014 року позов ПАТ "ЕК
"Одесаобленерго" задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість за спожиту
активну електричну енергію в сумі 5 470
073,26 грн., пеню, нараховану за
несвоєчасну оплату вартості спожитої
активної електричної енергії в сумі 110
000 грн., 3% річних за несвоєчасну оплату
вартості спожитої активної
електричної енергії в сумі 73 661,5 грн.,
пеню, нараховану за несвоєчасне
внесення плати за перетікання
реактивної електричної енергії у сумі 4
000 грн., 3% річних за несвоєчасне
внесення плати за перетікання
реактивної електричної енергії в сумі 2
233,03 грн., судовий збір в сумі 73 080 грн., а
в решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного судового
рішення господарським судом Одеської
області видано наказ від 14.07.2014 року.

У липні 2014 року боржник звернувся до
господарського суду Одеської області
із заявою про розстрочку виконання
судового рішення, в якій просив суд
надати таку розстрочку строком на 6
місяців, посилаючись на винятковість
обставин, які ускладнюють виконання
цього рішення, шляхом сплати
заборгованості щомісяця, згідно з
графіком: липень 2014 року - 500 000 грн.,
серпень 2014 року - 100 000 грн., вересень 2014
року -100 000 грн., жовтень 2014 року - 100 000
грн., листопад 2014 року - 2 000 000 грн.,
грудень 2014 року - 2 142 984,57 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.07.2014 року (суддя
Цісельський О.В.) заяву боржника про
розстрочку виконання судового рішення
задоволено частково, розстрочено
виконання рішення господарського суду
Одеської області від 25.06.2014 року шляхом
сплати заборгованості щомісяця, згідно
з графіком: липень 2014 року - 200 000 грн.,
серпень 2014 року - 300 000 грн., вересень 2014
року - 300 000 грн., жовтень 2014 року - 300 000
грн., листопад 2014 року - 2 000 000 грн.,
грудень 2014 року - 1 842 984,57 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 року
(судді Мацюра П.Ф., Ліпчанська Н.В.,
Лисенко В.А.) зазначену ухвалу суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі стягувач вважає, що
судами попередніх інстанцій порушено
та неправильно застосовано норми
процесуального права, і тому просить
прийняті ними рішення скасувати, та в
задоволенні заяви боржника про надання
розстрочки судового рішення відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від
боржника до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представника
стягувача, дослідивши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і прийняті в ній
судові рішення, суд касаційної
інстанції вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
боржник звернувся до господарського
суду Автономної Республіки Крим з
заявою про розстрочку виконання
рішення суду строком на шість місяців
згідно з графіком у зв'язку з його
складним фінансовим становищем.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

У пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
зазначено, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та
порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення, господарські суди
повинні враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини боржника у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочку виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, іншими
словами - виключними обставинами, що
ускладнюють вчасне виконання судового
рішення.

Таким чином, в основу судового акту про
надання розстрочки виконання рішення
суду має бути покладений обґрунтований
висновок про наявність обставин, що
ускладнюють чи роблять неможливим його
виконання.

При цьому, вирішуючи питання про
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен встановити
матеріальні інтереси обох сторін,
оскільки невиконання протягом
тривалого часу рішення суду порушує
матеріальні інтереси стягувача, а
також може призвести до негативних
наслідків для нього.

Розстрочивши виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 25.06.2014 року терміном на 6 місяців,
місцевий господарський суд виходив з
наявності скрутного фінансового стану
боржника та можливості настання
негативних наслідків для нього, проте
не з'ясував, чи можуть настати такі ж
наслідки для стягувача при затримці
виконання рішення суду, жодним чином не
досліджував питання щодо фінансового
стану останнього. Зазначене є
порушенням принципів змагальності та
рівності сторін перед законом і судом,
передбачених ст.ст. 42 та 43 ГПК України, а
також вимог ст. 43 ГПК України.

Разом з тим, за змістом п. 7.1.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" розстрочка означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі. Строки виконання
кожної частки також повинні
визначатись господарським судом.

У той же час, в оскарженій ухвалі суд
першої інстанції частково
задовольнивши заяву боржника та
розстрочивши виконання рішення суду
згідно з власним графіком платежів
нерівними частинами, всупереч ч. 3 ст. 86
ГПК України не навів мотивування
встановлення таких сум платежів.

За таких обставин, прийняті постанову
апеляційного суду та ухвалу суду
першої інстанції не можна визнати
законними й обгрунтованими, і тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати наведене і
вирішити спір з дотриманням вимог
закону.

З огляду на викладене та керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Одесаобленерго" задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 року та
ухвалу господарського суду Одеської
області від 24.07.2014 року скасувати, і
справу № 916/1941/14 передати на новий
розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі.

Головуючий суддя
Є.Борденюк

Судді
І.Вовк

С.Могил