ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Справа № 904/1338/14

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Корсака В.А.- головуючого, Данилової
М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,за
участю представників:позивачане
з'явились (про час та місце судового
розгляду повідомлено належним
чином)відповідачане з'явились (про час
та місце судового розгляду повідомлено
належним чином)розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПриватного
підприємства фірми "МГТ"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 р.у справі№ 904/1338/14
господарського суду Дніпропетровської
областіза позовомПриватного
підприємства фірми "МГТ"доМалого
приватного підприємства фірми
"Еквівалент"пророзірвання договору
підряду і повернення коштів

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство фірма "МГТ"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Малого приватного підприємства фірма
"Еквівалент", з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 02.04.2014 р.,
про розірвання договору підряду № 189
від 06.09.2013 р., а також стягнення збитків
у розмірі 19 840 грн. та 3% річних у розмірі
225, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням робіт за
договором та приписами статті 1212
Цивільного кодексу України, з
посиланням на безпідставне набуття
відповідачем передоплати за спірним
договором.

23.04.2014 р. від Приватного підприємства
фірми "МГТ" надійшла заява про
уточнення позовних вимог, в якій він
просить розірвати договір підряду № 189
від 06.09.2013 р. та стягнути з Малого
приватного підприємства фірми
"Еквівалент" передплату в розмірі 19 840,00
грн., 3% річних у розмірі 211, 99 грн. та
інфляційні збитки в розмірі 379, 71 грн.
Проте, господарський суд
Дніпропетровської області вказану
заяву відхилив, зокрема, в частині
вимог про стягнення з відповідача
інфляційних збитків, у зв'язку з тим, що
розгляд справи № 904/1338/14 по суті на
момент подачі вказаної заяви, якою
частково змінено предмет позову, вже
було розпочато.

Мале приватне підприємство фірма
"Еквівалент" позов не визнало,
зазначаючи, що договір підряду № 189 від
06.09.2013 р. був виконаний останнім
належним чином, але Приватне
підприємство Фірма "МГТ" не бажає
прийняти виконані роботи.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 20.05.2014 р.
у справі № 904/1338/14 (суддя Петрова В.І.),
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 р.
(колегія суддів: головуючий Науменко
І.М., судді Павловський П.П., Кузнецов
В.О.), в позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутності правових підстав для
розірвання договору підряду № 189 від
06.09.2013 р. та, як наслідок, повернення
Приватному підприємству фірмі "МГТ"
суми передоплати, а також стягнення на
його користь 3% річних, у зв'язку з
неналежним виконанням Малим приватним
підприємством фірмою "Еквівалент" умов
договору.

Не погодившись з зазначеними
рішеннями, Приватне підприємство фірма
"МГТ" звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.05.2014 р.
та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 р., та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги
Приватне підприємство фірма "МГТ"
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій не було належним чином
досліджено всіх доказів в їх
сукупності та встановлено всіх
обставин, необхідних для правильного
вирішення спору, що призвело, на думку
скаржника, до невідповідності
висновків судів обставинам справи та
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що
судами попередніх інстанцій не було
досліджено та не оцінено докази, які б
підтверджували належне виконання
Малим приватним підприємством фірмою
"Еквівалент" своїх зобов'язань за
договором договору підряду № 189 від
06.09.2013 р., а також стверджує, що останнім
не було усунуто ряд наданих йому
зауважень щодо якості виконаних робіт,
з огляду на що Приватним підприємством
фірмою "МГТ" понесені збитки та не
отриманий очікуваний результат.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 02.09.2014 р. касаційну скаргу у
справі № 904/1338/14 прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 10.09.2014 р.

10.09.2014 р. ухвалою Вищого господарського
суду України розгляд касаційної скарги
у справі № 904/1338/14 відкладено на 24.09.2014 р.

Представники сторін у справі не
скористались своїм правом бути
присутніми у судовому засіданні
касаційної інстанції 24.09.2014 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 06.09.2013р. між Малим приватним
підприємством фірма "Еквівалент"
(підрядник) та Приватним підприємством
фірма "МГТ" (замовник) був укладений
договір підряду №189, за умовами якого
замовник доручив, а підрядник прийняв
на себе зобов'язання за власний рахунок
та зі своїх матеріалів виконати роботи
з монтажу та запуску системи
відеоспостереження на об'єкті:
"Виробнича база ПП фірми "МГТ" за
адресою: Дніпропетровська область, м.
Павлоград, вул. Шосейна, 34; передати
робочу систему відеоспостереження
замовнику в установлені строки,
провести навчання персоналу замовника
роботі з системою відеоспостереження.

За пунктом 1.2. договору система
відеоспостереження являє собою:
відеореєстратор в комплекті з двома
жорсткими дисками (16 зон) 700TVL HIKVIGION
(завод виробник Китай); відеокамери
кольорові з ik підсвітленням (день-ніч)
600700TVL виробник Китай на платах Soni - 14 шт.;
пасивний приймач сигналу - 14 шт.;
активний приймач сигналу на 16 каналів -
1 шт.; блок безперебійного живлення - 1
шт.; коробка КРМ - 5 шт.; коробка типу КМ -
14 шт.; кабель та супроводжувальні
матеріали; блоки живлення 5А - 7 шт,
змонтовані у вказаних замовником
точках, об'єднаних в єдину систему з
точками доступу на робочих комп'ютерах
співробітників замовника у кількості
не менше 3-х (пункти 1.2.1. - 1.2.9.).

Пунктом 1.3. договору сторони визначили
функціональні можливості системи
відеоспостереження.

Згідно пункту 2.1. договору підрядник
зобов'язався протягом 20 робочих днів з
моменту передплати виконати роботи та
передати замовнику робочу систему
відеоспостереження за актом
приймання-передачі, а також, провести
навчання персоналу замовника роботи з
системою відеоспостереження у строк до
01.10.2013р. (пункт 2.1.2. договору).

В свою чергу, замовник, відповідно до
пункту 2.2. договору, зобов'язався
прийняти виконані роботи, надати
письмові зауваження (у випадку їх
виявлення) та оплатити виконані роботи
відповідно до договору.

За пунктом 3.1. договору вартість робіт,
з урахуванням всіх матеріалів і витрат
підрядника, складає 24 800 грн., у т.ч. ПДВ 4
133, 33 грн., які перераховуються у
наступному порядку: протягом 3-х днів
після укладення договору 80% вартості;
після прийняття робіт у підрядника 20%
вартості у строк 3-х банківських днів
(пункт 3.2. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що
договір набирає чинності з моменту
підписання та діє до 31.12.2013 р.; у всіх
інших випадках - до повного виконання
взятих на себе сторонами зобов'язань.

За пунктом 7.1. договору усі зміни до
договору та доповнення до нього дійсні
лише у тому випадку, якщо вони
оформлені у письмовій формі та
підписані обома сторонами. Розірвання
договору можливе за взаємною згодою
сторін, що оформлюється протоколом та
засвідчується сторонами (пункт 7.3.
договору).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 846 Цивільного
кодексу України строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що на виконання умов
договору підряду № 189 від 06.09.2013 р.
платіжним дорученням № 1602 від 03.09.2013 р.
Приватним підприємством фірмою "МГТ"
(замовником) на рахунок Малого
приватного підприємства фірми
"Еквівалент" (виконавець) було
перераховано передоплату в розмірі 80%
відсотків вартості робіт, що складає 19
840 грн.

В свою чергу, як встановлено судами,
Мале приватне підприємство фірма
"Еквівалент" (підрядник) здійснило
монтаж системи відеоспостереження та
провело навчання персоналу Приватного
підприємства фірми "МГТ" (замовника)
щодо користування відеообладнанням.

Разом з тим, замовник вважає виконання
підрядником передбачених договором
робіт неналежним, з огляду на що акт
виконаних робіт замовник не підписав,
20% залишкової вартості робіт, що
складає 4 960 грн., підряднику не оплатив.
Більш того, як вбачається з матеріалів
справи, Приватне підприємство фірма
"МГТ" вимагає розірвання договору
підряду та повернення Малим приватним
підприємством фірмою "Еквівалент" суми
попередньої оплати в розмірі 19 840 грн., 3%
річних в розмірі 225, 03 грн., що стало
предметом даного спору.

Суди попередніх інстанцій, дослідивши
обставини справи та наявні у справі
докази, зокрема, претензію № 201 від
09.10.2013 р., відповідь на неї № 18/102013/1 від
18.10.2013 р., зауваження № 236 від 07.11.2013 р.,
відповідь на зауваження №25/11/13/1 від
25.11.2013 р., відомість проведення навчання
від 23.10.2013 р., претензію № 11/11/13/1 від
11.11.2013 р., лист № 13/11/2013/1 від 13.11.2013 р.,
претензію № 15/11/13/1 від 11.11.2013 р. та лист
№ 1 від 04.02.2013 р., дійшли висновку про
підтвердження факту виконання Малим
приватним підприємством фірмою
"Еквівалент" (підрядником) робіт за
договором підряду № 189 від 06.09.2013р. з
установки та монтажу системи
відеоспостереження та усунення
останнім заявлених Приватним
підприємством фірмою "МГТ" (замовником)
недоліків.

Крім того, суди встановили, що в
матеріалах справи наявні докази
проведення Малим приватним
підприємством фірмою "Еквівалент"
(підрядником) навчальних робіт з
працівниками: Савченко А.В. (директор),
Манцов В.В. та Бакум В.І. (юрист), що
підтверджено особистими підписами
останніх.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
відсутність належних правових підстав
для розірвання договору підряду № 189
від 06.09.2013 р.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, Приватне підприємство фірма
"МГТ" наполягає на розірванні договору
підряду № 189 від 06.09.2013 р. та стягненні
суми внесеної попередньої оплати і 3%
річних у зв'язку з неналежним
виконанням Малим приватним
підприємством фірмою "Еквівалент"
робіт за вказаним договором, при цьому,
обґрунтовує свої вимоги приписами
статті 1212 Цивільного кодексу України.

За статтею 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. При цьому в силу частини
другої цієї статті зазначені положення
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій посилались на те,
що кошти у розмірі 19 840 грн., які
Приватне підприємство фірма "МГТ"
просить стягнути з Малого приватного
підприємства фірми "Еквівалент",
отримано останнім як оплату виконаних
за договором підряду № 189 від 06.09.2013 р.
робіт, повернення яких, в тому числі у
випадку розірвання договору, ні
умовами договору, ні приписами чинного
законодавства України не передбачено,
оскільки у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняється на
майбутнє, а отже підстава, на якій
здійснювалася попередня оплата на
виконання договору, не відпала,
враховуючи що, є підстави вважати, що
такі кошти було набуто за наявності
правової підстави та не можуть бути
витребувані відповідно до положень
статті 1212 Цивільного кодексу України
як безпідставно набуте майно.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що вимоги Приватного
підприємства фірми "МГТ" про розірвання
договору підряду № 189 від 06.09.2013 р. та
стягнення з Малого приватного
підприємства фірми "Еквівалент" за
вказаним договором суми передоплати у
розмірі 19 840 грн., а також 3% річних у
розмірі 225, 03 грн. за несвоєчасне
виконання підрядних робіт, є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

З наведеного вбачається, що суди
попередніх інстанцій при відмові у
задоволенні позовних вимог Приватного
підприємства фірми "МГТ" дійшли
висновку про виконання Малим приватним
підприємством фірмою "Еквівалент"
відповідних зобов'язань на суму коштів
у розмірі 19 840 грн., покладених на нього
договором підряду № 189 від 06.09.2013 р.,
який ґрунтувався на твердженні
відповідача про належне виконання ним
зобов'язань за вказаним договором,
підкріпленим лише листуванням між
сторонами у справі, яке суди розцінили
як належний доказ виконання
відповідачем договірних зобов'язань.

При цьому, колегія суддів касаційної
інстанції звертає увагу на те, що суди
попередніх інстанцій, дійшовши
висновку про відсутність підстав для
стягнення з Малого приватного
підприємства фірми "Еквівалент" на
користь Приватного підприємства фірми
"МГТ" суми передоплати у розмірі 19 840
грн. за вказаним договором, не надали
відповідного значення відсутності в
матеріалах справи належних доказів,
які б свідчили про виконання
відповідачем покладених на нього
зобов'язань в розумінні встановленого
договором підряду № 189 від 06.09.2013 р.
порядку виконання договору.

Таким чином, не можна вважати, що суди
попередніх інстанцій достеменно
встановили факт належного виконання
Малим приватним підприємством фірмою
"Еквівалент" взятих на себе за спірним
договором підряду № 189 від 06.09.2013 р.
зобов'язань в порядку та на умовах,
визначених вказаним договором, а отже,
і висновок судів про те, що підстав для
розірвання вказаного договору немає, а
відповідач володіє отриманими від
Приватного підприємства фірми "МГТ"
коштами у вигляді передоплати в
розмірі 80% відсотків вартості робіт за
наявності достатніх правових підстав,
який став підставою для відмови у
задоволенні позову, є передчасним та
таким, що є наслідком неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, і
ненадання їм належної правової оцінки.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди
попередніх інстанцій залишили поза
увагою положення пунктів 1, 2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про судове рішення" № 6 від
23.03.2012 р., згідно з якими рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Отже, з наведеного слідує, що приймаючи
оскаржувані судові рішення, суди не
забезпечили виконання вимог
процесуального закону щодо
об'єктивності та всебічності
з'ясування дійсних обставин справи,
оскільки не надали ґрунтовної
юридичної оцінки наявним у матеріалах
справи доказам, виходячи, зокрема, з
принципу їх належності та
допустимості, що мало своїм наслідком
порушення судами попередніх інстанцій
норм процесуального права.

Враховуючи, що в силу статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України у суду касаційної інстанції
відсутнє право встановлювати або
вважати доведеними обставини справи,
які не були встановлені судами
попередніх інстанцій, так само як і
надавати їм власну юридичну оцінку,
колегія суддів зазначає, що у розумінні
статті 1119 названого Кодексу усі
вищевикладені обставини є підставою
для скасування судових рішень судів
попередніх інстанцій у даній справі і
передачі її на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

За таких обставин колегія суддів,
беручи до уваги доводи, викладені в
касаційній скарзі Приватного
підприємства фірми "МГТ", дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої та
апеляційної інстанцій - скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, під час
здійснення якого суду необхідно
врахувати вищезазначені обставини, які
стали підставою для скасування
оскаржуваних судових актів, і повністю
встановивши фактичні обставини справи,
підтверджені належними та допустимими
доказами, з наданням їм обґрунтованої
юридичної оцінки, вирішити спір з
приводу наявності чи відсутності
підстав для розірвання договору
підряду № 189 від 06.09.2013 р., а також
стягнення збитків у розмірі 19 840 грн. та
3% річних у розмірі 225, 03 грн. за вказаним
договором, із застосуванням до спірних
правовідносин відповідних норм
матеріального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного
підприємства фірми "МГТ" задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 р. у справі у справі № 904/1338/14 та
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 20.05.2014 р.
скасувати, справу направити на новий
розгляд до господарського суду
Дніпропетровської області

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді:
М. Данилова

Т. Данилова