ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" вересня 2014 р. Справа № 5004/814/12
Суддя господарського суду
Волинської області Бондарєв С.В.,
розглянувши заяву Приватного
підприємства "Багіра" №б/н від 11.09.2014р.
(вх.№ 01-38/67/14 від 11.09.2014р.)

про зміну способу виконання рішення

по справі №5004/814/12

за позовом Приватного підприємства
"Багіра"

до Комунального підприємства "Луцьке
підприємство електротранспорту"

про стягнення 433 857, 65 грн.

Представники:

від заявника: Слупко Н.А., дов. від
22.09.2014р.

від боржника: Івчик М.О., дов. від 03.02.2014р.
№06-06/141

від Першого відділу ДВС Луцького МУЮ:
Смольська О.П., дов. від 22.09.2014р. №23860

Суть заяви: 11.09.2014р. Приватне
підприємство "Багіра" звернулось до
суду з заявою №б/н від 11.09.2014р. (вх.№
01-38/67/14 від 11.09.2014р.) про зміну способу
виконання рішення по справі №5004/814/12 за
позовом Приватного підприємства
"Багіра" до Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" про стягнення 433 857,
65 грн., в якій просить суд видати наказ
суду про звернення стягнення на майно
Комунального підприємства "Луцьке
підприємство електротранспорту" в
користь Приватного підприємства
"Багіра" на суму 403 043,22грн.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 30.08.2012р. було
стягнуто з Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" в користь
Приватного підприємства "БАГІРА" 403
043,22грн., з них 377 504 грн. заборгованості,
14 557,61 грн. інфляційних втрат, 10 981,61 грн.
відсотків річних, а також 8 160,86 грн.
витрат по оплаті судового збору.

В обгрунтування заяви заявник
вказав, що виконавчою службою
відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження від 24.09.2012р.
було відкрито виконавче провадження ВП
№34471964 з виконання наказу
господарського суду Волинської
області від 17.09.2012р. №5004/814/12-1.

24.02.2014р. ПП "Багіра" зверталося до
Першого відділу ДВС Луцького МУЮ з
письмовою заявою про здійснення
реалізації описаного майна боржника.
Проте, Перший відділ ДВС Луцького МУЮ
повідомив, що виконавчим документом не
передбачено звернення стягнення на
майно боржника.

Заявник посилався на ЗУ "Про
виконавче провадження" та ст. 121 ГПК
України.

У зв'язку з перебуванням судді
Костюк С.В. у відпустці, розпорядженням
керівника апарату господарського суду
Волинської області Коритнюка О.О. від
11.09.2014р. було призначено автоматичний
перерозподіл справи №5004/814/12, та
передано дану справу на розгляд судді
Бондарєву С.В.

Ухвалою суду від 15.09.2014р. прийнято
дану заяву до розгляду та призначено її
до слухання в судовому засіданні на
23.09.2014р. на 12:15год.

В судовому засіданні 23.09.2014р.
представник заявника-ПП "Багіра" заяву
підтримав та просив її задовольнити,
оскільки на його думку будь-які дії
щодо виконання наказу виконавчою
службою не проводились.

Представник боржника-КП "Луцьке
підприємство електротранспорту" в
судовому засіданні 23.09.2014р. та в
письмових поясненнях від 23.09.2014р.
вказав, що на його думку питання
виконання рішення суду про стягнення
боргу повинне виконуватись згідно ЗУ
"Про виконавче провадження" і належить
до компетенції державної виконавчої
служби.

Вказав, що за перевезення міським
електротранспортом пільгових
категорій пасажирів підпиємство
отримує субвенцію з державного бюджету
на покриття витрат, а дана субвенція
повністю використовується для виплати
заробітної плати та розрахунків за
електроенергію (шляхом взаємозаліку).

Зауважив, що все майно
підпиємства у повному обсязі належить
до комунальної власності
територіальної громади міста Луцька і
закріплюється за підприємством на
праві господарського відання.

До матеріалів справи долучив
копію Статуту КП "Луцьке підприємство
електротранспорту" (нова редакція),
який затверджений Рішенням Луцької
міської ради від 29.01.2014р. №52/20,
зареєстрований 11.02.2014р. за №3002273.

В судовому засіданні представник
Першого відділу ДВС Луцького МУЮ
супровідним листом від 23.09.2014р. до
матеріалів справи долучив копії
матеріалів виконавчого провадження
№34471964, а саме копії постанови про
відкриття виконавчого провадження від
24.09.2012р., про арешт майна від 24.09.2012р.,
акту опису та арешту майна від 15.05.2013р.
серії ЗВЛ №19846429 та облікову картку
зведеного виконавчого провадження
№19846929.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні 23.09.2014р. за усним
клопотанням представника заявника
щодо надання часу для ознайомлення
наданими в судовому засіданні доказами
по заяві, оголошувалась перерва.

Після перерви, представник
позивача звернувся до суду з усним
клопотанням про відкладення розгляду
заяви для надання часу та зазначення
конкретного майна, на яке слід звернути
стягнення.

Суд відмовив у задоволенні
клопотання позивача про відкладення
розгляду заяви, оскільки відкладення
розгляду заяви мало б наслідком
недопустимий вихід за встановлений ч.1
ст.121 ГПК України десятиденний строк
розгляду заяви. Вищий господарський
суд України в своїх роз'ясненнях
неодноразово наголошував, що
передбачений статтею 121 ГПК строк
розгляду питання про відстрочку або
розстрочку виконання рішення, ухвали,
постанови, зміну способу та порядку їх
виконання не може бути продовжено (п.7
Інформаційного листа ВГСУ № 01-8/155 від
13.02.2002р.; п.25 Інформаційного листа ВГСУ
№ 01-8/344 від 11.04.2005р.). Заявник не був
позбавлений можливості ознайомитись з
матеріалами виконавчого провадження
завчасно перед судовим засіданням.

Господарський суд, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановив:

Рішенням господарського суду
Волинської області від 30.08.2012р.
стягнуто з Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" в користь
Приватного підприємства "БАГІРА" 403
043,22грн., з них 377 504 грн. заборгованості,
14 557,61 грн. інфляційних втрат, 10 981,61 грн.
відсотків річних, а також 8 160,86 грн.
витрат по оплаті судового збору.

17.09.2012р. на виконання рішення
господарського суду Волинської
області від 30.08.2012р. у справі № 5004/814/12
було видано наказ №5004/814/12-1, яким
стягнуто з Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" (43018, м. Луцьк, вул.
Даньшина, 1/52 р/р36 в ФВОУВАТ
"Ощадбанк" м. Луцьк МФО 303398, ЗКПО 03327931 ) в
користь Приватного підприємства
"БАГІРА" (43000, м.Луцьк, вул. Холмська, р/р
0351 в ПАТ КБ "Правекс-Банк" МФО 321983,
ЗКПО32501533) 403 043,22грн. з них 377 504 грн.
заборгованості, 14 557,61 грн. інфляційних
втрат, 10 981,61 грн. відсотків річних, а
також 8 160,86 грн. витрат по оплаті
судового збору.

Водночас, 11.09.2014р. Приватне
підприємство "Багіра" звернулось до
суду з заявою №б/н від 11.09.2014р. (вх.№
01-38/67/14 від 11.09.2014р.) про зміну способу
виконання рішення по справі №5004/814/12 за
позовом Приватного підприємства
"Багіра" до Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" про стягнення 433 857,
65 грн., в якій просить суд видати наказ
суду про звернення стягнення на майно
Комунального підприємства "Луцьке
підприємство електротранспорту" в
користь Приватного підприємства
"Багіра" на суму 403 043,22грн.

Встановивши та детально
проаналізувавши обставини, наведені у
заяві про зміну способу виконання
рішення, суд прийшов до висновку, що
дана заява не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Право на зміну способу та порядку
виконання рішення, встановлене статтею
121 Господарського процесуального
кодексу України.

Так, частиною першою статті 121
Господарського процесуального кодексу
України, передбачено, зокрема, що при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд, який видав
виконавчий документ, може змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Статтею 36 Закону України «Про
виконавче провадження» також
передбачена можливість звернення
сторони до суду, який видав виконавчий
документ, із заявою про встановлення
або зміну способу і порядку виконання
рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Під зміною способу і порядку
виконання рішення слід розуміти
прийняття господарським судом нових
заходів для реалізації рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленими.
Наприклад, зміна способу виконання
рішення можлива шляхом видозмінення
зазначеної у рішенні форми (грошової чи
майнової) виконання, тобто за
відсутності у боржника присудженого
позивачеві майна в натурі або грошових
коштів, достатніх для покриття
заборгованості. Змінюючи спосіб і
порядок виконання судового рішення,
суд не може змінювати останнє по суті.

У п. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" від 26.12.2003 № 14 роз'яснено,
що при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 351
ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе
лише у виняткових випадках, які суд
визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Крім того, як зазначено у п. 7.1.3.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012 р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" під
зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти прийняття
господарським судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Наприклад, зміна
способу виконання рішення можлива
шляхом видозмінення зазначеної у
рішенні форми (грошової чи майнової)
виконання, тобто за відсутності у
боржника присудженого позивачеві
майна в натурі або грошових коштів,
достатніх для покриття заборгованості.
Змінюючи спосіб і порядок виконання
судового рішення, суд не може змінювати
останнє по суті.

Пункт 7.1.-7.2. зазначеної постанови
визначає, що господарський суд на
підставі статті 121 ГПК має право за
заявою сторони, державного виконавця,
прокурора або за власною ініціативою у
виняткових випадках залежно від
обставин справи відстрочити,
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови (далі - рішення), змінити
спосіб та порядок їх виконання.
Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом. Підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, з вищенаведеного
вбачається, що зміна способу та порядку
виконання рішення можлива у
виняткових випадках та при наявності
конкретних обставин, що ускладнюють
виконання або роблять його неможливим
у встановлений господарським судом
спосіб.

Як зазначено в пункті 7.6. вищевказаної
постанови, частина третя статті 121 ГПК
вимагає від господарського суду
винесення ухвали про відстрочку або
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку його виконання. За
відсутності підстав для вчинення
зазначених процесуальних дій
господарський суд виносить ухвалу про
відмову відповідно у відстрочці або
розстрочці виконання рішення, у зміні
способу і порядку його виконання.

Обгрунтовуючи свою заяву, заявник
посилався на ті обставини, що
виконавчою службою відповідно до
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 24.09.2012р. було відкрито
виконавче провадження ВП №34471964 з
виконання наказу господарського суду
Волинської області від 17.09.2012р.
№5004/814/12-1. 24.02.2014р. ПП "Багіра" зверталося
до Першого відділу ДВС Луцького МУЮ з
письмовою заявою про здійснення
реалізації описаного майна боржника.
Проте, Перший відділ ДВС Луцького МУЮ
повідомив, що виконавчим документом не
передбачено звернення стягнення на
майно боржника. Вказав, що на його думку
будь-які дії щодо виконання наказу
виконавчою службою не проводились.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує
сторін довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Втім, заявник, в обґрунтування
своїх доводів не довів суду
винятковість даного випадку та
необхідність зміни способу виконання
рішення у вигляді звернення стягнення
на майно Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" в користь
Приватного підприємства "Багіра" на
суму 403 043,22грн., не надав суду доказів
неможливості стягнення з боржника
зазначеної суми боргу у визначений
рішенням господарського суду
Волинської області від 30.08.2012р. у справі
№5004/814/12 спосіб, відсутні також і докази
відсутності коштів на рахунках
боржника та оскарження дій виконавчої
служби в порядку передбаченому ЗУ "Про
виконавче провадження" щодо не
проведення дій по виконанню наказу
господарського суду Волинської
області від 17.09.2012р. №5004/814/12-1 у справі
5004/814/12.

При цьому, суд звертає увагу, що
матеріали справи не містять доказів
закінчення виконавчого провадження
через неможливість виконання у спосіб,
передбачений рішенням №5004/814/12-1 від
17.09.2012р., відсутні також висновки
державного виконавця Другого відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області про неможливість виконання
рішення господарського суду
Волинської області від 30.08.2012р. у справі
№5004/814/12.

Крім того, як встановлено судом
згідно п. 5.1. Статуту КП "Луцьке
підприємство електротранспорту" (нова
редакція), який затверджений Рішенням
Луцької міської ради від 29.01.2014р. №52/20,
зареєстрований 11.02.2014р. за №3002273,
все майно підпиємства у повному обсязі
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Луцька і
закріплюється за підприємством на
праві господарського відання.

Згідно ч.8 ст. 60 ЗУ "Про місцеве
самоврядування в Україні", передбачено,
що право комунальної власності
територіальної громади захищається
законом на рівних умовах з правами
власності інших суб'єктів. Об'єкти
права комунальної власності не можуть
бути вилучені у територіальних громад
і передані іншим суб'єктам права
власності без згоди безпосередньо
територіальної громади або
відповідного рішення ради чи
уповноваженого нею органу, за винятком
випадків, передбачених законом.
Власник не прийняв рішення щодо
реалізації майна, суду доказів не
надав.

Приписами ст. 52 Закону України
"Про виконавче провадження" (далі Закон)
встановлено порядок звернення
стягнення на грошові кошти та інше
майно боржника, згідно ч.1 якої
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. (ч. ч. 2, 5 ст. 52 Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону
стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

Визначення вартості майна
боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання, який провадить свою
діяльність відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні" (ст. 58 Закону).

Згідно з ч.1 ст. 62 Закону
реалізація арештованого майна, крім
майна, вилученого з обігу згідно із
законом, та майна, зазначеного в
частині восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

З аналізу зазначених правових
норм вбачається, що майно боржника, на
яке може бути звернуто стягнення,
визначається державним виконавцем у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Слід зазначити, що надання
розстрочки та відстрочки, у т. ч. зміну
способу та порядку виконання рішення
суду є правом, а не обов'язком суду.
Посилання заявника на обставини, які не
підтвердженні засобами доказування, не
вказують на ускладнення або
неможливість виконання рішення суду у
визначений спосіб та не є підставою для
зміни способу виконання рішення. Тобто,
вказані у заяві обставини, неможливо
розглядати, як виняткові, які
ускладнюють виконання судового акта та
не можуть бути підставою для
задоволення заяви про зміну способу
виконання рішення.

На підставі викладеного, в
задоволенні заяви ПП "Багіра" про зміну
спосбу виконання рішення, слід
відмовити.

Керуючись ст. 86, ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд-

ухвалив:

У задоволенні заяви ПП "Багіра"
№б/н від 11.09.2014р. (вх.№ 01-38/67/14 від
11.09.2014р.) про зміну способу виконання
рішення у справі №5004/814/12, а саме видачі
наказу суду про звернення стягнення на
майно Комунального підприємства
"Луцьке підприємство
електротранспорту" в користь
Приватного підприємства "Багіра" на
суму 403 043,22грн.- відмовити.

Суддя
С. В. Бондарєв