ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 5015/4895/11

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Дубник О.П.

суддів
Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі
Мазепі Н.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Київська Русь" вих. №960 від 26.06.2014
року (вх. №01-05/3037/14 від 03.07.2014 року)

на рішення Господарського суду
Львівської області від 14.05.2014 року

у справі №5015/4895/11 (суддя - Н.Є. Березняк)

за позовом Приватного підприємства
"Флора-С", м. Львів

до Публічного акціонерного товариства
"Банк "Київська Русь" в особі Львівської
філії ПАТ "Київська Русь", м. Львів

про визнання недійсним договору та
застосування наслідків недійсності
правочину.

за участю представників:

від позивача не з'явився (належним
чином повідомлений);

від відповідача: Чапляк І.Р.,
представник (довіреність в матеріалах
справи)/

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України роз'яснено, заяв про
відвід суддів не надходило.

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК
України не заявлялось. Заяв про
технічну фіксацію судового процесу від
учасників судового процесу не
надходило, у зв'язку з чим хід судового
засідання фіксується у протоколі.

Причини відкладення розгляду справи
викладено в ухвалі суду від 22.07.2014р. В
судовому засіданні від 16.09.2014р.
оголошено перерву до 23.09.2014р.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
22.07.2014р., у зв'язку із перебуванням у
відпустці судді Кордюк Г.Т. в склад
колегії введено суддю Матущака О.І.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 14.05.2014р. у даній
справі (суддя Березяк Н.Є.) позовні
вимоги Приватного підприємства
«Флора-С» задоволено. Визнано
недійсним з моменту укладення
кредитний договір №08/КС-07 від 21.12.2007 р.,
договори б/н від 24.01.2008 р., від 28.03.2008 р.,
від 28.03.2008 р., від 23.04.2008 р., від 23.04.2008 р.,
від 24.04.2008 р., від 24.07.2008 р., від 25.12.2008 р.,
від 25.12.2008 р., від 27.02.2009 р., від 30.06.2009 р.,
від 30.09.2009 р., від 01.04.2010 р. та від 01.02.2011 р.
про внесення змін до кредитного
договору №08/КС-07 від 21.12.2007 р. та
додатковий договір від 26.02.2010 р. до
кредитного договору №08/КС-07 від 21.12.2007
р., що укладені між Акціонерним банком
«Київська Русь» в особі керуючого
Львівської філії АБ «Київська Русь»
Качерая І.П. та ПП «Флора-С». Вказаним
рішенням застосовано наслідки
недійсності кредитного договору
№08/КС-07 від 21.12.2007 р та додаткових угод
до нього, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК
України, зокрема:

- стягнуто з Публічного
акціонерного товариства Банк
«Київська Русь» на користь Приватного
підприємства «Флора-С» 1148943,50 грн.
сплачених коштів та 85 грн. судового
збору;

- стягнуто з Приватного
підприємства «Флора-С» на користь
Публічного акціонерного товариства
Банк «Київська Русь» 1048618,55 грн. коштів
наданого кредиту.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що, рішенням
Личаківського районного суду від
16.10.2013р. у справі № 2/463/186/13 за позовом
ОСОБА_4 до ПП «Флора-С» визнано
недійсними рішення зборів власників ПП
«Флора-С», оформлені протоколами № 2
від 18.12.2007р., № 2 від 10.03.2008р., № 3 від
28.03.2008р., а, отже, спірний договір та
додаткові угоди до нього зі сторони ПП
«Флора-С» підписаний директором даного
підприємства ОСОБА_5 за відсутності
належних йому на це повноважень.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, Публічне акціонерне
товариство «Банк «Київська Русь»
оскаржило таке в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянт вказує, що
оскаржуване рішення прийнято судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального та матеріального права.

В судовому засіданні представник
апелянта заявив про відсутність спору
щодо підсудності справи.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає
також, що позивач як сторона кредитного
договору протягом чотирьох років, з
21.12.2007р. по 11.03.2011р. належним чином
виконував свої зобов'язання: погашав
кредит, сплачував проценти та пеню, що
дає підстави стверджувати про сплив
позовної давності, яка почалась з
наступного дня після укладення
кредитного договору.

Крім того, в додаткових поясненнях до
апеляційної скарги, скаржник вказує, що
визнання судом недійсним рішення
загальних зборів власників ПП
«Флора-С», на підставі яких керівником
цього підприємства було укладено
спірний договір, не може бути підставою
для задоволення позову, оскільки не
усуває факту законності дій керівника
позивача щодо виконання рішення
загальних зборів підприємства.
Наведене апелянт вважає достатніми
підставами для скасування
оскаржуваного рішення.

З заперечення на апеляційну скаргу
вбачається, що позивач з доводами
апеляційної скарги не погоджується,
вважає такі не обгрунтованими, зокрема
він посилається на наявність судового
акта, яким визнано недійсними рішення
зборів засновників ПП «Флора-С»,
оформлені протоколами № 2 від 18.12.2007р.,
№ 2 від 10.03.2008р., № 3 від 28.03.2008р. Позивач
просить апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
місцевого господарського суду без
змін.

Враховуючи те, що участь представників
сторін у попередньому судовому
засіданні обов'язковою не визнавалась,
також те, що розгляд справи для
належного та об'єктивного дослідження
всіх обставин справи неодноразово
відкладався, беручи до уваги наявність
у матеріалах справи достатніх
відомостей та документів, необхідних
для вирішення спору по суті, судова
колегія дійшла висновку про можливість
закінчення розгляду апеляційної
скарги.

Вивчивши матеріали справи в сукупності
з апеляційною скаргою та запереченням
на неї, заслухавши в судових засіданнях
думку представників сторін, оцінивши
зібрані докази по справі, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду з'ясувала, що
висновки, викладені в рішенні
Господарського суду Львівської
області від 14.05.2014р. у справі №5015/4895/11 не
відповідають обставинам справи, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Київська Русь» підлягає
задоволенню, а оскаржуване судове
рішення скасуванню. При цьому,
апеляційний суд встановив наступні
обставини та керувався такими
мотивами.

Як вбачається із матеріалів справи,
21.12.2007р. між Акціонерним Банком
"Київська Русь" в особі керуючого
Львівської філії АБ "Київська Русь"
(перереєстровано назву у ПАТ "Банк
"Київська Русь") та Приватним
підприємством "ФЛОРА-С" в особі
директора ОСОБА_5 укладено Кредитний
Договір №08/КС-07 відповідно до п. 1.1.
якого банк надає підприємству грошові
кошти у вигляді строкового кредиту із
платою за користування кредитом
відсотків.

Величина суми кредиту, розмір
відсотків як плати за користування
кредитом неодноразово сторонами
змінювались шляхом підписання
відповідних договорів.

Мета кредиту - придбання комплексу
годівлі свиноматок Porcode ZV-3 VELOS
виробництва «НЕДАП АГРІ» в кількості 1
шт.; годівниць для свиней виробництв
«Гроба фідінг системи»
Війчен-Нідерланди у кількості 90 шт. (п.
2.4. договору); придбання
сільськогосподарської техніки та
обладнання до неї; придбання насіння
зернових культур; придбання
паливно-мастильних матеріалів;
придбання мінеральних добрив та
засобів захисту рослин.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців Державної
реєстраційної служби України від
30.07.2014р. видами діяльності підприємства
є: 01.11 вирощування зернових культур
(крім рису), бобових культур і насіння
олійних культур; 01.42 Розведення іншої
великої рогатої худоби та буйволів; 01.46
Розведення свиней; 01.49 Розведення інших
тварин; 01.62 Допоміжна діяльність у
тваринництві.

Відповідно до п. 4.1 даного договору
позичальник зобов'язаний повернути
банку отриманий кредит в повному
обсязі, в строк та у порядку
визначеному відповідним додатком до
договору. Зобов'язанням позичальника є
також сплата банку за користування
кредитом та фіксована плата за надання
кредиту у порядку та розмірі
визначеному договором (п. 4.2. договору).

Сторони неодноразово вносили зміни до
кредитного договору: щодо зміни
порядку нарахування плати за
користування кредитом (договір про
внесення змін від 24.01.2008р.); щодо
предмету і мети договору, зобов'язань
позичальника (договори про внесення
змін від 28.03.2008р., 23.04.2008р., 24.07.2008р.,
25.12.2008р., 27.07.2009р.); щодо збільшення
ліміту кредитної лінії (договори про
внесення змін від 28.03.2008р., 23.04.2008р.,
24.04.2008.); щодо фіксованої плати за
обслуговування кредитної лінії
(договори про внесення змін від 25.12.2008р.,
від 30.09.2009р.); щодо відтермінування
сплати траншу за кредит за червень 2009р.
(договір про внесення змін від 30.06.2009р.).
Також 26.02.2010р. сторони підписали
Додатковий договір про доповнення
кредитного договору пунктом 9.5.

Вищеперелічені договори від імені
позивача укладені директором ПП
«Флора-С» ОСОБА_5, діючим, як зазначено,
на підставі Статуту.

Відповідач стверджує, що директор
позивача при підписанні спірного
договору діяв у межах повноважень,
визначених Статутом (п. 5.2.1.6, п. 5.2.2 пп. 1
Статуту в редакції від 16.07.2007р.,
затверджених виконавчим комітетом
Львівської міської ради 25.07.2007р., т. 1 а.
с. 39-45), про що надав банку як доказ згоди
засновників позивача для здійснення
кредитної операції: копії установчих
документів, документи, що
підтверджують повноваження посадових
осіб, фінансову звітність, що завірені
підписом уповноваженої особи,
скріплені печаткою ПП «Флора-С»,
оригінали протоколу № 2 від 18.12.2007р. про
отримання кредиту, а підписання усіх
змін і доповнень до кредитного
договору супроводжувалось наданням
банку аналогічних протоколів зборів
власників підприємства: протоколи
зборів власників ПП «Флора-С» № 2 від
10.03.2008р., № 3 від 28.03.2008р., № 4 від 21.09.2009р.,
№ 2 від 15.12.2010 (т. 1, а. с. 46-50).

Позивач у позовній заяві підставою
подання цього позову вказує на
відсутність письмової згоди
засновника підприємства на укладення
спірного договору (зі змінами і
доповненнями до нього), оскільки сума
договору перевищує 50 тис. грн. (пп. «К» п.
5.2.1 Статуту від 30.01.2007р., т. 1, а. с. 101-108).

В процесі розгляду справи місцевий
господарський суд прийняв заяву від
фізичної особи, засновника ПП «Флора-С»
ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 71) про те, що вона з
часткою в розмірі 52 % у статутному фонді
підприємства в період з 25.07.2007р. по
05.05.2009р. участі в зборах власників ПП
«Флора-С» не брала, і заперечила
підписання поданих банком протоколів
підприємства.

Частка в статутному фонді підприємства
співвласника ОСОБА_5 складала 42 % (він же
директор ПП «Флора-С» на час укладення
спірного договору, змін і доповнень до
нього).

Зі справи вбачається, що на час
укладення кредитного договору діяла
редакція Статуту ПП «Флора-С» від
16.07.2007р., а не від 30.01.2007р., як вказує
позивач у позовній заяві.

Задоволивши клопотання позивача,
місцевий господарський суд призначив
судову почеркознавчу експертизу.

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи №370 від 28 лютого 2012 року,
вбачається, що «підписи від імені
ОСОБА_4, розташовані в графі «Голова
зборів» на протоколах Зборів власників
ПП «Флора-С» №2 від 18.12.2007 року, №3 від
28.03.2008 року, виконані не ОСОБА_4, а іншою
особою з ретельним наслідуванням
справжніх підписів ОСОБА_4 Підпис від
імені ОСОБА_4, розташовані в графі
«Голова зборів» на протоколі зборів
власників ПП «Флора-С» №2 від 10.03.2008
року, виконаний не ОСОБА_4, а іншою з
наслідуванням справжніх підписів
ОСОБА_4С.» (т. 1, а. с. 126-128).

Таким чином, заперечень щодо
підписання протоколів зборів
власників № 4 від 21.09.2009р., № 2 від
15.12.2010р. про продовження терміну дії
кредитного договору № 08/КС-07 від
21.12.2007р. зі сторони позивача не
заявлено.

Зі справи також вбачається, що банком
(т. 1, а. с. 140) подано заяву про
застосування позовної давності,
оскільки, на думку відповідача, у
позивача виникло право на звернення до
суду із вказаним позовом наступного
дня після укладення спірного договору,
тобто після 21.12.2007р.

Позивач заперечує проти заяви про
застосування позовної давності,
оскільки засновник ПП «Флора-С» ОСОБА_4,
не беручи участі у зборах засновників,
не могла довідатись про порушення
свого права та про особу, яка його
порушила (т. 2, а. с. 181).

Під час розгляду справи місцевим
господарським судом ОСОБА_4 на підставі
висновків судової почеркознавчої
експертизи подала позов до ПП «Флора-С»
в Личаківський районний суд м. Львова
(справа № 2/463/186/13) про визнання
недійсним рішення зборів власників ПП
«Флора-С», оформлених протоколами № 2
від 18.12.2007р., № 2 від 10.03.2008р., № 3 від
28.03.2008р.

16 жовтня 2013р. рішенням Личаківського
районного суду м. Львова (т. 1, а. с. 179)
визнано недійсними рішення зборів
власників ПП «Флора-С», оформлені
протоколами № 2 від 18.12.2007р., № 2 від
10.03.2008р., № 3 від 28.03.2008р.

Враховуючи рішення Личаківського
районного суду від 16.10.2013р., позивач
подав заяву про застосування наслідків
недійсності правочину (т. 1, а. с. 198-201) на
підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України, сплативши
2000 грн. судового збору, прохаючи у суду
відстрочити йому сплату недоплаченої
суми 21302 грн. (т. 1, а. с. 215-218) судового
збору через відсутність коштів на
рахунку позивача.

Зі справи також вбачається, що з
моменту укладення кредитного договору
по березень 2011р. умови оспорюваного
договору сторонами виконувались
належним чином, зокрема, згідно виписок
по особових рахунках, ПП «Флора-С» за
користування кредитними коштами
погашало кредит, сплачувало проценти
та пеню на загальну суму 1148943, 50 грн.

В свою чергу, банк надав позивачу
кредит в сумі 1 048 618, 55 грн. (Рух коштів по
особових рахунках № 001 за період з
21.12.2007р. по 16.04.2014р., № 001 за період з
21.12.2007р. по 16.04.2014р., № 001 за період з
21.12.2007р. по 16.04.2014р., № 001 за період з
21.12.2007р. по 16.04.2014р., № 001 за період з
21.12.2007р. по 16.042014р., № 011 за період з
21.12.2007р. по 16.04.2014р. (т. 2, а. с. 2-107, 144-171, 182,
217-220)).

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором № 08/КС-07 від
21.07.2007р. сторони уклали 21.12.2007р. договір
застави 28.03.2008р. договір іпотеки (т. 2, а.
с. 206-210).

Рішення про задоволення позову,
місцевий господарський суд мотивував
відсутністю згоди засновника ПП
«Флора-С» на укладення кредитного
договору, змін до нього та додаткової
угоди, що встановлено рішенням
Личаківського районного суду м. Львова
від 16.10.2013р. (справа № 2/463/186/13).

Виходячи із встановлених вище обставин
справи, суд апеляційної інстанції
вважає помилковими висновки
Господарського суду Львівської
області про підставність позовних
вимог, беручи до уваги наступне:

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України,
наступні: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону. Орган
або особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень (ст. 92
ЦК України).

Спірний договір, зміни до нього,
підписані зі сторони позивача
директором ОСОБА_5, співзасновником
позивача із часткою у статутному фонді
підприємства 48%.

Виписки по особових рахунках позивача
свідчать про виконання ним своїх
зобов'язань за укладеним (21.12.2007р.)
кредитним договором з моменту його
підписання до березня 2011 року, а саме:
позивач погашав тіло кредиту,
сплачував відсотки та пеню.

Зміни в кредитний договір щодо
продовження його терміну дії
(протоколи зборів власників ПП
«Флора-С» № 4 від 21.09.2009р. та № 2 від
15.12.2010р.), винесені повнважною на це
особою позивача - директором, зі згоди
зборів власників підприємства, і ці
рішення не оспорювались в суді.

Юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями. Учасник
(засновник) юридичної особи не
відповідає за зобов'язаннями юридичної
особи, а юридична особа не відповідає
за зобов'язаннями її учасника
(засновника), крім випадків,
встановлених установчими документами
та законом (ч. 1, 3 ст. 96 ЦК України).

Згідно із п. 5.2.1.1. Статуту ПП «Флора-С» в
редакції від 16.07.2007р. (т. 1 а. с. 41), збори
власників скликаються та проводяться
на вимогу будь-кого з власників або
директора підприємства в будь-який час,
проте не рідше як один раз протягом
календарного року. В розділі 5 «Органи
управління підприємством» вказаного
вище статуту позивача визначені
обов'язки як власників підприємства,
так і директора.

Відповідно до ст. 3 ЦК України
загальними засадами цивільного
законодавства окрім іншого є свобода
договору, справедливість,
добросовісність та розумність.

Частина 4 статті 179 ГК України визначає,
що при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі, зокрема,
вільного волевиявлення, коли сторони
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

З матеріалів справи вбачається, що
оспорюваний кредитний договір містить
істотні умови кредитного договору та
відповідає вимогам, передбаченим ст. 1055
ЦК України.

Як вбачається з оспорюваного
кредитного договору, договорів про
внесення змін до нього та додаткового
договору до нього, такі були підписані
від імені ПП «Флора-С» директором
підприємства ОСОБА_5 Крім того такі
були скріплені печаткою обох сторін
оспорюваних договорів.

Печатка підприємства повинна
використовуватись у випадках,
визначених законом, та зберігатись у
встановленому порядку. Будь-яких
доказів того, що вона протиправно
використана директором ПП «Флора-С»
матеріли справи не містять.

Відповідно до абз. 8 п. 3.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
якщо договір містить умову (пункт) про
підписання його особою, яка діє на
підставі статуту підприємства чи
іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи, то
наведене свідчить про обізнаність
іншої сторони даного договору з таким
статутом (іншим документом) у частині,
яка стосується відповідних
повноважень, і в такому разі суд не може
брати до уваги посилання цієї сторони
на те, що їй було невідомо про наявні
обмеження повноважень представника її
контрагента.

Підпунктом в) пункту 5.3.1. розділу 5
Статуту Приватного підприємства
«Флора - С», затверджених рішенням
засновника № 2/07 від 16.07.2007р. визначено,
що директор підприємства
уповноважений укладати від імені
підприємства договори (контракти), з
урахуванням певних обмежень, зокрема,
вчинення правочину, в тому числі
укладення договору, або кількох
однорідних правочинів (договорів), що
спрямовані на досягнення єдиної мети,
на суму, що перевищує еквівалент 50 000, 00
грн. здійснюється після надання
попередньої письмової згоди на
вчинення від імені підприємства таких
дій зборами власників підприємства, що
оформляється протоколом (п. 5.2. Статуту).

Згода зборів власників ПП «Флора-С» на
укладення кредитного договору, змін до
нього, додаткового договору і надання
повноважень директору підприємства на
їх підписання оформлена відповідними
протоколами згідно до вимог
законодавства і лише під час розгляду
справи господарським судом, за
позовною заявою засновника ПП
«Флора-С» до Публічного акціонерного
товариства "Банк "Київська Русь" в особі
Львівської філії ПАТ "Київська Русь",
рішення у формі протоколів (№ 2 від
18.12.2007р., № 2 від 10.03.2008р., № 3 від 28.03.2008р.)
були визнані недійсними.

Відповідно до абзацу 4 п. 3.5. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013р. «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
визнання судом недійсним рішення
загальних зборів акціонерного
товариства, на підставі яких
керівником цього товариства було
укладено договір застави (іпотеки), не
може бути підставою для визнання
недійсним відповідного договору,
оскільки не усуває факту законності
дій керівника щодо виконання рішення
загальних зборів.

Правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину (стаття 241 ЦК Укарїни).

В матеріалах справи відсутні докази
того, що ОСОБА_5 діяв не в інтересах ПП
«Флора-С», зокрема, факти, які би
визначали його вину у складенні
нелегітимних протоколів (№2 від
18.12.2007р., №2 від 10.03.2008р., №3 від 28.03.2008р.),
що визнані недійсними рішенням
Личаківського районного суду від
16.10.2013р. у справі № 2/463/186/13 у справі
відсутні.

Такі обставини справи дають змогу
зробити висновок, що позивачем по
справі не доведено належними та
допустимими доказами наявність
підстав, в розумінні ст. 203 ЦК України та
ст. 215 ЦК України, для визнання договору
№ 08/КС-07 від 21.12.2007р., договорів про
внесення змін до нього (від 24.01.2008 р., від
28.03.2008 р., від 28.03.2008 р., від 23.04.2008 р., від
23.04.2008 р., від 24.04.2008 р., від 24.07.2008 р., від
25.12.2008 р., від 25.12.2008 р., від 27.02.2009 р., від
30.06.2009 р., від 30.09.2009 р., від 01.04.2010 р. та від
01.02.2011 р.) та додаткового договору від
26.02.2010р. до цього договору недійсним.

Щодо заяви відповідача про
застосування позовної давності до
даного спору, судова колегія зазначає,
що згідно п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду № 10 від
23.05.2013р. «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» за
змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду № 7 від 21.02.2013р.
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» коли
приймається нове судове рішення
апеляційної інстанції після
скасування судового рішення місцевого
господарського суду або судом
касаційної інстанції після скасування
судових рішень судів нижчих інстанцій,
то розподіл сум судового збору
здійснюється постановою відповідно
апеляційної або касаційної інстанції,
який прийняв нове рішення.

Згідно п. 2.2.2 цієї ж постанови, якщо
позовну заяву про визнання договору
(правочину) недійсним подано без вимоги
застосування наслідків, передбачених
статтею 216 Цивільного кодексу України
чи частиною другою статті 208
Господарського кодексу України,
судовий збір сплачується за ставками,
передбаченими для позовних заяв
немайнового характеру.

Оскільки під час розгляду даної справи
в суді першої інстанції позивач, на
підставі прийнятого Личаківським
районним судом м. Львова рішення, подав
заяву про застосування наслідків
недійсності правочину на підставі ч. 1
ст. 216 ЦК України, сплативши лише 2000 грн.
судового збору, при цьому, заявляючи
прохання про відстрочку недоплаченої
суми в розмірі 21302 грн. судового збору
через відсутність коштів на рахунку
позивача, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне стягнути з
позивача 21302 грн. судового збору в доход
спеціального фонду державного бюджету.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК
України за перегляд рішення місцевого
господарського суду в апеляційному
порядку судовий збір в сумі 12098, 44 грн.
підлягає стягненню з позивача на
користь відповідача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 103, 104, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
-Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.
Рішення Господарського суду
Львівської області від 14.05.2014р. у цій
справі скасувати і прийняти нове
рішення. В позові ПП «Флора-С» до ПАТ
«Банк «Київська Русь» про визнання
недійсними Кредитного договору №
08/КС-07 від 21.12.2007р., Договорів б/н від
24.01.2008 р., від 28.03.2008 р., від 28.03.2008 р., від
23.04.2008 р., від 23.04.2008 р., від 24.04.2008 р., від
24.07.2008 р., від 25.12.2008 р., від 25.12.2008 р., від
27.02.2009 р., від 30.06.2009 р., від 30.09.2009 р., від
01.04.2010 р., від 01.02.2011 р. про внесення змін
до Кредитного договору № 08/КС-07 від
21.12.2007р., Додаткового договору від
26.02.2010р. до кредитного договору № 08/КС-07
від 21.12.2007р. та застосування наслідків
недійсності Кредитного договору №
08/КС-07 від 21.12.2007р. (зі змінами,
доповненнями до нього) відмовити.

2. Судові витрати за розгляд справи
в місцевому господарському та
апеляційному господарському судах
покласти на ПП «Флора-С».

3. Місцевому господарському суду
видати накази про стягнення з ПП
«Флора-С»: із заяви про застосування
наслідків недійсності Кредитного
договору від 21.12.2007р. № 08/КС-07 (зі
змінами, доповненнями до нього) 21302 грн.
судового збору в доход спеціального
фонду державного бюджету; на користь
ПАТ «Банк «Київська Русь» 12 098, 44 грн.
судового збору за розгляд справи в
апеляційному порядку.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку згідно
з Розділом ХІІ-І Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.09.2014
року

Головуючий суддя
Дубник О.П.

Судді
Матущак О.І.

Скрипчук О.С.