КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Справа№
47/271/15/009-08-16/469-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Власенко О.С. -
представник, дов. № 01-14 від 17.02.2014;

від відповідача: Куркова А.В. -
представник, дов. б/н від 25.11.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атем"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 14.11.2013

у справі № 47/271/15/009-08-16/469-2012 (суддя Ярмак
О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-інжинірингова компанія
"Прима Терм"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атем"

про стягнення 773 661,41 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у
судовому засіданні 20.01.2014 оголошено
перерву до 10.02.2014, а 10.02.2014 ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду апеляційне
провадження у справі № 47/271/15/009-08-16/469-2012
зупинено, у зв'язку із призначенням
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи.

Розпорядженням Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
04.08.2014 змінено склад колегії суддів.

Ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
04.08.2014 провадження у справі №
47/271/15/009-08-16/469-2012 поновлено, розгляд
апеляційної скарги призначено на
20.08.2014, а 20.08.2014 у судовому засіданні
оголошено перерву до 17.09.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014 змінено
склад колегії суддів у справі №
47/271/15/009-08-16/469-2012.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 14.11.2013 у справі №
47/271/15/009-08-16/469-2012 позов задоволено
повністю; підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 608479,78
грн. основного боргу, 54 763,18 грн. річних,
310 933,17 грн. інфляційних, 52 621,33 грн. пені,
10 267,97 грн. державного мита, 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що на виконання
умов договору № 30-08 від 30.08.2004 позивачем
протягом 2004-2006рр. було виконано та
передано відповідачу за актами
приймання-передачі виконаних робіт,
підрядні роботи на загальну суму 3 478
479,78 грн.; відповідач свої зобов'язання
щодо оплати прийнятих підрядних робіт
виконав частково, в сумі 2 870 000,00 грн.,
доказів сплати відповідачем суми 608 479,78
грн., в тому числі в установлені
договором строки, не надано; на
виконання вимог постанови Вищого
господарського суду України від 02.10.2012
у справі № 47/271/15/009-08 суд перевірив
доводи відповідача про те, що акти №№ 1,
2 за лютий 2006р., № 1 за березень 2006р. і №№
1-4 за травень 2006р., ним не підписувались
та дійшов висновку про їх
безпідставність та недоведеність;
твердження відповідача про те, що
порівняльний аналіз робіт, зазначених
у актах виконаних робіт № 1 за березень
2006р. та актах №№ 1, 2, 3, 4 за травень 2006р.
свідчить про те, що ці роботи виконані
позивачем раніше та належним чином
оплачені відповідачем, не приймаються
судом до уваги та спростовуються
наявними у справі матеріалами; доказів
висловлення відповідачем будь-яких
заперечень щодо якості, обсягу, строків
невідповідності виконаних підрядних
робіт на спірну суму умовам договору
підряду № 30-08 від 30.08.2004, суду не надано;
судом перевірено розрахунок заявлених
позивачем до стягнення пені за період з
01.06.2006 по 31.12.2006, річних та інфляційних
втрат за період з 01.06.2006 по 31.05.2009.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 14.11.2013 у справі №
47/271/15/009-08-16/469-2012 скасувати з підстав
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, неправильного
застосування норм процесуального
права і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник посилається на відмову суду
першої інстанції у задоволенні
клопотання відповідача про
призначення додаткової експертизи,
внаслідок чого рішення суду прийнято
на підставі висновку експерта, який є
необґрунтованим та неповним; судом не
встановлено всіх обставин, що входять
до предмету доказування.

На думку скаржника, оскаржуване
рішення прийнято із неправильним
застосуванням вимог ст.ст.4-7, 42, 23 ГПК
України.

Скаржник стверджує про здійснення
судом невірного розрахунку
інфляційних втрат, без урахування
листа Верховного Суду України № 62-97р.
від 03.04.1997 "Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ", та 3% річних
через невірне визначення кількості
прострочених днів та кількості днів
календарного року; про те, що сума
основного боргу, розрахунок 3% річних,
інфляційних нарахувань та пені не
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами, що свідчить про
задоволення позовних вимог без
належної перевірки розрахунку
позивача у повному обсязі.

Скаржником 07.02.2014 через відділ
документального забезпечення суду
подано письмове пояснення, у якому,
зокрема, зазначено, що при винесенні
оскаржуваного рішення не було
враховано того, що роботи, зазначені в
актах приймання-передачі виконаних
робіт № 1 за березень 2006р. на суму 318 164,40
грн., №№ 1, 2 на суму 56 244,00 грн. та 64 531,20
грн., відповідно, за травень 2006р. вже
були оплачені відповідачем, тому
стягнення цієї суми безпідставне,
також, у зв'язку із викладеним,
відповідачем наведено свій розрахунок
пені, інфляційних втрат, річних.

У письмовому запереченні на апеляційну
скаргу позивач, зокрема, вказує на те,
що станом на даний час, роботи, що
виконані у 2004-2006р.р., неможливо
дослідити інструментально, а тільки
документально; посилаючись на
положення постанови Верховного Суду
України від 22.11.2010 у справі № 3/063-09,
позивач стверджує, що визначена
сторонами редакція пункту 6.3 договору
№ 30-08 не містить застережень щодо
неможливості нарахування пені за більш
ніж шестимісячний термін, встановлений
у ч. 6 ст. 232 ГК України; також позивачем
надано розрахунок пені по періодах та
актах приймання виконаних робіт.

07.02.2014 через відділ документального
забезпечення суду скаржником подано
клопотання про призначення додаткової
експертизи із наведенням
обґрунтування.

Розглянувши клопотання скаржника та
заперечення позивача, з урахуванням
матеріалів справи, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для задоволення клопотання скаржника і
призначення додаткової судової
експертизи ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014 у справі № 47/271/15/009-08-16/469-2012.

29.07.2014 через відділ документального
забезпечення суду одержано висновок
експерта за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи від 18.07.2014 № 2075/14-42.

15.09.2014 та 16.09.2014 через відділ
документального забезпечення суду
позивачем та відповідачем подані
письмові пояснення, у яких, зокрема,
позивач просить задовольнити позовні
вимоги, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог від 09.09.2009, а
відповідач - задовольнити вимоги
апеляційної скарги, посилаючись у тому
числі й на те, що висновок експерта №
2075/14-42 від 18.07.2014 не підтверджує, що
виконані роботи є різними та не були
оплачені, тому, на думку відповідача,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
враховуючи доводи письмового
заперечення, письмових пояснень
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

Позивачем подано до суду першої
інстанції позов про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 608
479,78 грн., пені у розмірі 52 621,33 грн.,
нарахованої за період з 01.06.2006 по 31.12.2006,
3% річних у розмірі 18 254,39 грн. за 365 днів,
витрат від інфляції в розмірі 93 705,91 грн.
за період з червня 2006р. по травень 2007р.
та судових витрат.

У порядку ст.22 ГПК України позивачем
були подані до суду першої інстанції
наступні заяви.

Подано заяву від 16.09.2008 про зменшення
розміру позовних вимог та стягнення з
відповідача на користь позивача 608 479,78
грн. заборгованості, 51 862,48 грн. пені за
183 дні у зазначені у цій заяві періоди
по кожному акту приймання виконаних
робіт, 17 904,31 грн. 3% річних за період з
06.06.2006 по 31.05.2007, 93 705,91 грн. витрат від
інфляції за період з червня 2006р. по
травень 2007р. та судових витрат.

Подано заяву від 08.09.2009 про збільшення
позовних вимог, у якій позивач просив
стягнути з відповідача 608 479,78 грн.
заборгованості, 52 621,33 грн. пені за
період з 01.06.2006 по 31.12.2006, 54 763,18 грн. 3%
річних за період з 01.06.2006 по 31.05.2009, 310 933,17
грн. витрат від інфляції за період з
01.06.2006 по 31.05.2009 та судові витрати.

Справа розглядалася господарськими
судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.10.2012 у справі № 47/271/15/009-08
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 31.05.2012 та
рішення господарського суду міста
Києва від 12.07.2022 у справі № 47/271/15/009-08
скасовано повністю, а справу передано
на новий розгляд до господарського
суду міста Києва.

Як вбачається із матеріалів справи,
30.08.2004 між сторонами укладено договір №
30-08 на виконання монтажних робіт,
згідно із п.п.1.1, 1.2 якого відповідач, за
договором замовник, доручає, а позивач,
за договором підрядник, приймає на себе
виконання робіт по монтажу
технологічних трубопроводів та
обладнання, виготовленню та монтажу
нестандартного обладнання, металевих
конструкцій, виконанню ізоляційних
робіт та інше в головному корпусі по
вул.Промисловій, 4-б, в обсягах згідно із
технічним завданням, виданим
замовником протягом 2004р.; роботи
виконуються позивачем власними силами
та використовуються власні
під'ємно-транспортні механізми.

В п.2.1 договору № 30-08 передбачено, що
орієнтовна вартість робіт за цим
договором складає 600 000,00 грн., в тому
числі ПДВ 20% .

Відповідно до додаткової угоди № 1 від
03.01.2005 до договору № 30-08 відповідач
доручає, а позивач приймає на себе
виконання додаткових робіт по монтажу
технологічних трубопроводів та
обладнання, виготовленню та монтажу
нестандартного обладнання, металевих
конструкцій, виконанню ізоляційних
робіт та інших робіт в головному
корпусі по вул.Промисловій, 4-б, в
обсягах згідно із технічним завданням,
виданим відповідачем протягом 2005р.;
орієнтована вартість робіт за
договором № 30-08 складає 2 000 000,00 грн., в
тому числі ПДВ (п.п.1, 2).

В додатковій угоді № 3 від 01.08.2005 до
договору № 30-08 сторони погодили в п.п.1, 2
цієї угоди умови про те, що відповідач
доручає, а позивач приймає на себе
виконання додаткових робіт по монтажу
технологічних трубопроводів та
обладнання, виготовленню та монтажу
нестандартного обладнання, металевих
конструкцій, виконанню ізоляційних
робіт та інших робіт в головному
корпусі по вул.Промисловій, 4-б, в
обсягах згідно із технічним завданням,
виданим замовником протягом 2005р.;
орієнтована вартість робіт за
договором № 30-08 складає 4 500 000,00 грн., в
тому числі ПДВ.

Додатковими угодами № 1 від 03.01.2005, № 4
від 03.01.2006 до договору № 30-08 сторонами
продовжено термін дії договору № 30-08 до
31.12.2005 та до 31.12.2006, відповідно.

В пункті 4 договору № 30-08 сторонами
погоджено умови про обов'язки сторін,
згідно із якими, позивач, зокрема,
зобов'язаний надати відповідачу на
підпис акт приймання-здачі виконаних
робіт, а відповідач зобов'язався
здійснити проплати на розрахунковий
рахунок позивача згідно із п.2.3 та після
надання акту приймання-здачі виконаних
робіт протягом трьох робочих днів
підписати цей акт та здійснити
проплати на розрахунковий рахунок
позивача згідно із п.2.2, або в той же
термін надати позивачу мотивовану
відмову.

В п.2.2 договору № 30-08 передбачено, що
оплата виконаних по договору робіт
проводиться відповідачем за фактично
виконані роботи протягом п'яти
банківських днів на розрахунковий
рахунок позивача після узгодження і
підпису відповідачем акту
приймання-здачі виконаних робіт на
території відповідача.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем здійснювалось виконання
робіт, згідно із договором № 30-08, з
додатками, протягом 2004-2006рр.

Протягом зазначеного періоду позивач
виконав та передав, а відповідач
прийняв роботи згідно із наступними
актами.

За актом № 1 приймання виконаних робіт
за жовтень 2004р. на суму 50 000,00 грн.

За актами приймання виконаних робіт за
листопад 2004р.: № 1 на суму 18 480,00 грн., № 2
на суму 86 083,20 грн., № 3 на суму 40 197,60 грн.

За актами приймання виконаних робіт за
грудень 2004р.: № 1 на суму 101 584,80 грн., № 2
на суму 52 602,00 грн., № 3 на суму 20 539,20 грн.

За актами приймання виконаних робіт за
січень 2005р.: № 1 на суму 17 043,60 грн., № 2 на
суму 20 062,80 грн., № 3 на суму 57 434,64 грн., № 4
на суму 106 747,20 грн., № 5 на суму 121 839,12
грн., № 6 на суму 13 576,80 грн., № 7 на суму 81
920,40 грн.

За актами приймання виконаних робіт за
лютий 2005р.: № 1 на суму 82 024,00 грн., № 2 на
суму 13 810,00 грн., № 3 на суму 26 820,00 грн.

За актами приймання виконаних робіт за
березень 2005р.: № 1 на суму 19 369,20 грн., № 2
на суму 9 504,00 грн., № 3 на суму 102 310,80 грн.

За актами приймання робіт за квітень
2005р.: № 1 на суму 11 967,60 грн., № 2 на суму 96
861,60 грн., № 3 на суму 33 879,60 грн.

За актами приймання виконаних робіт за
травень 2005р.: № 1 на суму 22 862,40 грн., № 3
на суму 95 230,00 грн., № 4 на суму 22 134,00 грн.,
№ 5 на суму 78 089,60 грн.,

За актами приймання виконаних робіт за
червень 2005р.: № 1 на суму 24 426,00 грн., № 2
на суму 44 571,20 грн., № 3 на суму 67 200,00 грн.,
№ 4 на суму 74 218,80 грн.

За актами прийняття виконаних робіт за
липень 2005р.: № 1 на суму 34 327,20 грн., № 2 на
суму 128 422,00 грн., № 3 на суму 40 520,40 грн., №
4 на суму 26 395,20 грн.

За актами прийняття виконаних робіт за
серпень 2005р.: № 1 на суму 33 414,56 грн., № 4
на суму 4 740,00 грн., № 5 на суму 8 295,50 грн.

За актами прийняття виконаних робіт за
вересень 2005р.: № 1 на суму 57 954,00 грн., № 2
на суму 162 872,76 грн., № 3 на суму 24 072,00 грн.,
№ 4 на суму 65 367,60 грн., № 5 на суму 94 965,60
грн.

За актами прийняття виконаних робіт за
грудень 2005р.: № 1 на суму 277 270,80 грн., № 2
на суму 66 603,60 грн.

За лютий 2006р.: № 1 на суму 225 548,40 грн., № 2
на суму 100 724,40 грн.

За березень 2006р.: № 1 на суму 318 164,40 грн.

За травень 2006р.: № 1 на суму 56 244,00 грн., №
2 на суму 64 531,20 грн., № 3 на суму 18 653,20
грн., № 4 на суму 56 002,80 грн.

Зазначені акти приймання виконаних
робіт підписані сторонами та скріплені
відбитком печаток.

Також сторонами складено, підписано та
скріплено відбитком печаток довідки
про вартість виконаних підрядних робіт
та затратах типова форма № КБ-3: за
жовтень 2004 на суму 50 000,00 грн., за
листопад 2004р. на суму 144 760,00 грн., за
грудень 2004р. на суму 174 726,00 грн., за
січень 2005р. на суму 418 624,56 грн., за лютий
2005р. на суму 122 653,99 грн., за березень 2005р.
на суму 131 184,00 грн., за квітень 2005р. на
суму 142 708,80 грн., за травень 2005р. на суму
218 316,00 грн., за червень 2005р. на суму 210 416,00
грн., за липень 2005р. на суму 229 664,80 грн.,
за серпень 2005р. на суму 46 450,06 грн., за
вересень 2005р. на суму 405 231,96 грн., за
грудень 2005р. на суму 343 874,40 грн., за лютий
2006р. на суму 326 272,80 грн., за березень 2006р.
на суму 318 164,40 грн., за травень 2006р. на
суму 195 431,20 грн.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові;
якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі; замовник, який прийняв роботу
без перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки);
якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Як вбачається із вищезгаданих актів
виконаних робіт, останні підписані
представниками відповідача без
зауважень та у матеріалах справи
відсутні докази того, що відповідач
звертався до позивача з приводу
виявлених недоліків прийнятих робіт.

У процесі вирішення господарського
спору у справі № 47/271/15/009-08-16/469-2012
неодноразово призначались судові
експертизи.

Згідно із висновком Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від березня 2011р. за № 9896/10-11
підписи в графі "Заказчик" в акті № 1
приймання виконаних робіт за травень
2006р. на суму 56 244,00 грн. від 31.05.2006, акті №
2 приймання виконаних робіт за травень
2006р. на суму 64 531,20 грн. від 31.05.2006, акті №
3 приймання виконаних робіт за травень
2006р. на суму 18 653,20 від 31.05.2006, акті № 4
приймання виконаних робіт за травень
2006р. на суму 56 002,80 грн. від 31.05.2006, акті №
1 приймання виконаних робіт за березень
2006р. на суму 318 164,40 грн. від 31.03.2006, акті №
1 приймання виконаних робіт за лютий
2006р. на суму 225 548,40 грн. від 28.02.2006, акті №
2 приймання виконаних робіт за лютий
2006р. на суму 100 724,40 грн. від 28.02.2006
виконані не ОСОБА_4, ці підписи виконані
ОСОБА_5

Відповідно до висновку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 08.04.2011 № 9895/10-13/10084/10-13 в
наданих на дослідження актах прийомки
виконаних робіт № 1 від 31.03.2006 за
березень 2006р., № 1 і № 2 від 28.02.2006 за
лютий 2006р., № 1, № 2, № 3 і № 4 від 31.05.2006 за
травень 2006р., укладених між
відповідачем та позивачем, відтиски
печатки від імені відповідача нанесені
поверх підписів від імені замовника і
друкованого тексту, підписи же від
імені підрядника виконані поверх
друкованого тексту, а відтиски печатки
від імені позивача нанесені поверх
підписів від імені підрядника і
друкованого тексту; в наданих на
дослідження актах прийомки виконаних
робіт № 1 від 31.03.2006 за березень 2006р. № 1
і № 2 від 28.02.2006 за лютий 2006р., № 1, № 2, № 3
і № 4 від 31.05.2006 за травень 2006р.,
укладених між відповідачем та
позивачем, відтиски печатки від імені
відповідача і печатки від імені
позивача нанесені відповідно
рельєфними кліше печаток,
виготовленими з використанням знаків
стандартного шрифту; встановити, чи
нанесені відтиски печаток від імені
відповідача і від імені позивача в
наданих на дослідженнях актах саме
печатками відповідача та позивача,
можливо лише при наявності у
розпорядженні експерта
експериментальних і вільних зразків
відтисків цих печаток.

У висновку експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 19.09.2013 № 3137/13-42 за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи
встановлено, що найменування робіт, які
зазначені під №№ 1, 2, 3, 4, 5, 7 у акті
приймання виконаних робіт № 1 за
березень 2006 року (том І а.с. 88) та
найменування робіт, які зазначені в
актах приймання виконаних робіт № 4 за
серпень 2005 року (том І а.с. 73), №№ 2, 3 за
червень 2005 року (том І а.с. 63-64), № 1 за
червень 2006 року (том І а.с. 62), № 3 за
лютий 2005 року (том І а.с. 47), № 1 за
грудень 2005 року (том І а.с. 82) поз. 7, № 1 за
серпень 2005 року (том І а.с. 72) не є одними
і тими ж роботами; найменування робіт,
які зазначені під №№ 1, 3, 5 у акті
приймання виконаних робіт № 1 за
травень 2006 року (том І а.с. 90) та
найменування робіт, які зазначені в
актах приймання виконаних робіт № 5 за
січень 2005 року (том І а.с. 41), № 2 за
грудень 2004 року (том І а.с. 34), № 1 за
березень 2005 року (том І а.с. 49) не є
одними і тими є роботами; найменування
роботи, яка зазначена в акті приймання
виконаних робіт № 2 за травень 2006 року
(том І а.с. 91) та найменування роботи, яка
зазначена в акті приймання виконаних
робіт № 4 за травень 2005 року (том І а.с. 59)
не є однією і тією ж роботою.

Згідно із висновком експерта
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 18.07.2014
№ 2075/14-42 за результатами проведеної
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи,
найменування робіт, які зазначені під
№№ 1, 2, 3, 4, 5, 7 у акті приймання
виконаних робіт № 1 за березень 2006 року
(том І а.с. 88) та найменування робіт, які
зазначені в актах приймання виконаних
робіт № 4 за серпень 2005 року (том І а.с.
73), №№ 2, 3 за червень 2005 року (том І а.с.
63-64), № 1 за червень 2006 року (том І а.с. 62),
№ 3 за лютий 2005 року (том І а.с. 47), № 1 за
грудень 2005 року (том І а.с. 82) поз. 7, № 1 за
серпень 2005 року (том І а.с. 72) не є одними
і тими ж роботами; найменування робіт,
які зазначені під №№ 1, 3, 5 у акті
приймання виконаних робіт № 1 за
травень 2006 року (том І а.с. 90) та
найменування робіт, які зазначені в
актах приймання виконаних робіт № 5 за
січень 2005 року (том І а.с. 41), № 2 за
грудень 2004 року (том І а.с. 34), № 1 за
березень 2005 року (том І а.с. 49) не є
одними і тими ж роботами; найменування
роботи, яка зазначена в акті приймання
виконаних робіт № 2 за травень 2006 року
(том І а.с. 91) та найменування роботи, яка
зазначена в акті приймання виконаних
робіт № 4 за травень 2005 року (том І а.с. 59)
не є однією і тією ж роботою; порівнюючи
результати візуального обстеження
виробничого обладнання головного
корпусу відповідача по вул.
Промисловій, 4-Б з даними наданих
матеріалів, зокрема, актами приймання
виконаних робіт № 2 за грудень 2004 року,
№ 5 за січень 2005 року, № 3 за лютий 2005
року, № 1 за березень 2005 року, № 4 за
травень 2005 року, №№ 1, 2, 3 за червень 2005
року, №№ 1, 4 за серпень 2005 року, № 1 за
березень 2006 року, №№ 1, 2 за травень 2006
року та беручи до уваги форму складання
досліджуваних актів, визначити
подібність робіт, зазначених у
відповідних комплектах актів, які
виконувались в 2005-2006 роках - не
вбачається за можливе.

Статтею 42 ГПК України встановлено, що
висновок судового експерта для
господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за
правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Згідно із ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі;
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Розглянувши повторно справу №
47/271/15/009-08-16/469-2012, керуючись ст.ст. 43, 99, 101
ГПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що відповідно до матеріалів
справи № 47/271/15/009-08-16/469-2012 позивачем
виконано роботи згідно із договором №
30-08 з додатковими угодами, всього на
загальну суму 3 478 479,78 грн.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається із витягів з особового
рахунку позивача (а.с.3 - 131, 2т.),
відповідачем здійснювалась оплата
виконаних позивачем робіт за договором
№ 30-08 з додатковими угодами, не
своєчасно та не у повному розмірі.

Всього відповідачем сплачено позивачу
грошових коштів у загальному розмірі 2
870 000,00 грн., у зв'язку з чим
заборгованість відповідача склала
суму в розмірі 608 479,78 грн.

Позивачем на підтвердження сплати
відповідачем коштів у загальній сумі 2
870 000,00 грн. надано до матеріалів справи
бухгалтерську довідку про надходження
коштів від відповідача за договором №
30-08 та додаткових угод до нього (а.с. 122,
т. І), копії витягів із особового
рахунку позивача (а.с. 3-131, т. ІІ).

Щодо наявних у справі актів звіряння
взаєморозрахунків між сторонами слід
вказати на наступне.

У матеріалах справи є акти звіряння
взаєморозрахунків між сторонами за
договором № 30-08, однак, підписані лише
позивачем (а.с. 124, т. І, а.с. 5 т. ІV) та акт
звіряння взаєморозрахунків між
сторонами за 30.08.2004-26.05.2011, складений
26.05.2011, підписаний обома сторонами (а.с.
21, т. ІV).

У зазначеному акті звіряння від 26.05.2011
позивачем вказано загальну суму
виконаних робіт - 3 478 479,78 грн., суму
оплати - 2 870 000,00 грн. та суму боргу - 608
479,78 грн., а відповідачем зазначено про
те, що частина робіт, вказаних
позивачем, виконана та оплачена раніше,
всього на загальну суму 340 392,00 грн. та за
актом від 31.05.2006 на суму 56 002,80 грн.
виконано робіт на 37 734,00 грн., а всього,
як зазначено відповідачем, виконано
робіт на загальну суму 3 086 088,58 грн.;
відповідачем вказано розмір боргу - 216
088,58 грн., сума оплати, зазначена
позивачем, відповідачем не
заперечується.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Як вбачається із акту № 4 приймання
виконаних робіт за травень 2006р.,
зазначені у цьому акті роботи на суму 56
002,80 грн. виконані позивачем згідно із
додатковою угодою № 4 від 03.01.2006 до
договору № 30-08 від 30.08.2004, цей акт
підписано сторонами і скріплено
відбитком печаток 31.05.2006 без зауважень.

Докази наявності у відповідача підстав
вважати, що сума вартості виконаних
робіт менша, ніж зазначено в акті, у
матеріалах справи відсутні.

Так само є відсутніми у матеріалах
справи із докази того, що зазначені
відповідачем роботи були виконані й
оплачені раніше.

Твердження відповідача про те, що акти
№№ 1, 2 за лютий 2006р., № 1 за березень
2006р., №№ 1-4 за травень 2006р. ним не
підписувались, спростовується
висновком судово-почеркознавчої
експертизи від березня 2011р., яким
встановлено, що зазначені акти було
підписано ОСОБА_5, (а.с. 110, т. ІІІ), який
обіймав посаду заступника директора
відповідача.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону; у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

В договорі № 30-08 та у додаткових угодах
№№ 1-4 до цього договору сторонами не
передбачено того що акти
приймання-здачі виконаних робіт
повинні підписуватись лише
директорами сторін.

Також у матеріалах справи відсутні
докази того, що позивач знав чи за всіма
обставинами не міг не знати того, що
щодо заступника директора ОСОБА_5
відповідачем встановлено обмеження
повноважень із виключенням із останніх
права підпису актів приймання
виконаних підрядних робіт.

При цьому слід зазначити, що, як
вбачається із акту звіряння від 25.05.2011,
щодо факту прийняття робіт за лютий
2006р. у відповідача відсутні
заперечення.

Як вбачається із матеріалів справи,
підписання актів виконаних робіт
заступником директора відповідача є
звичайною практикою у діяльності
сторін щодо виконання господарських
договорів, про що свідчить, зокрема,
письмове пояснення ОСОБА_5 від 20.09.2010
(а.с. 84, т. ІІІ).

В п. 6.3 договору № 30-08 сторонами
погоджено умову про те, у випадку
несвоєчасного виконання відповідачем
обов'язків щодо здійснення оплати (п. 2.2
даного договору), останній зобов'язаний
відшкодувати позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочення, але не більше 10% від
загальної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, враховуючи умови п. 2.2
договору № 30-08, останнім днем виконання
відповідачем зобов'язання щодо оплати
робіт, виконаних позивачем за актами
приймання виконаних робіт: за жовтень
2004р., за листопад 2004р., за грудень 2004р.,
за січень 2005р., за лютий 2005р., за
березень 2005р., за квітень 2005р., за
травень 2005р., за червень 2005р., за липень
2005р., за серпень 2005р., за вересень 2005р.,
за грудень 2005р., за лютий 2006р., за
березень 2006р. та за травень 2006р. є:
05.11.2004, 07.12.2004, 11.01.2005, 07.02.2005, 07.03.2005, 07.04.2005,
11.05.2005, 07.06.2005, 07.07.2005, 05.08.2005, 07.09.2005, 07.10.2005,
10.01.2006, 07.03.2006, 07.04.2006 та 05.06.2006,
відповідно, тому, враховуючи положення
ч. 6 ст. 232 ГК України, право на
нарахування позивачем пені
припинилось з: 06.05.2005, 08.06.2005, 12.07.2005,
08.08.2005, 08.09.2005, 08.10.2005, 12.11.2005, 08.12.2005, 08.01.2006,
06.02.2006, 08.03.2006, 08.04.2006, 11.07.2006, 08.09.2006, 08.10.2006,
06.12.2006, відповідно.

Як вбачається із розрахунку позивача,
наведеному в заяві про збільшення
позовних вимог від 08.09.2009 за № 152/ю, ним
нарахована пеня за період з 01.06.2006 по
31.12.2006.

Оскільки позивачем, згідно із заявою
про збільшення позовних вимог від
08.09.2009 за № 152/ю, пред'явлена вимога про
стягнення пені за період прострочення
з 01.06.2006 по 31.12.2006, заборгованість, як
вбачається із матеріалів справи, є
наявною лише за актами приймання
виконаних робіт: за лютий 2006р. у розмірі
94 884,18 грн., за березень 2006р. у розмірі 318
164,40 грн. та за травень 2006р. у розмірі 195
431,20 грн., а фактично прострочення
платежу за вказаними актами почалось з:
07.03.2006, 07.04.2006 та 07.06.2006; право на
нарахування позивачем пені
припинилось з: 08.09.2006, 08.10.2006 та 08.12.2006,
відповідно, то, є підстави для
задоволення вимог про стягнення пені
за актами приймання виконаних робіт: за
лютий 2006р. за період з 01.06.2006 до 08.09.2006, за
березень 2006р. за період з 01.06.2006 до 08.10.2006
та за травень 2006р. за період з 07.06.2006 до
06.12.2006.

Таким чином, апеляційний господарський
суд, здійснивши власний розрахунок з
урахуванням періоду нарахування пені,
саме з 01.06.2006 до: за актами приймання
виконаних робіт за лютий 2006р. (в частині
наявної заборгованості у розмірі 94 884,18
грн.) до 08.09.2006, за актом приймання
виконаних робіт за березень 2006р. на
суму 318 164,40 грн. до 08.10.2006 та за актами
приймання виконаних робіт за травень
2006р. на суму 195 431,20 грн. до 06.12.2006, дійшов
висновку, що сума пені у розмірі 40 496,51
грн. є правильною та такою, що підлягає
стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

У заяві про збільшення позовних вимог
від 08.09.2009 за № 152/ю позивач зазначає про
нарахування інфляційних нарахувань на
суму боргу та 3% річних за період з 01.06.2006
по 31.05.2009.

Апеляційний господарський суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць; розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається,
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення, починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція; при цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція); у
застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Здійснивши перерахунок сум
інфляційних нарахувань на суму боргу
та 3% річних, апеляційний господарський
суд встановив, що сума інфляційних
нарахувань на суму боргу нарахована
позивачем, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог від 08.09.2009 за
№ 152/ю, із врахуванням листа Верховного
Суду України "Рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ"
від 03.04.1997 № 62-97 та є більшою (згідно із
програмою "Калькулятор:Ліга:Закон"),
отже, стягненню з відповідача на
користь позивача підлягають
інфляційні нарахування на суму боргу у
розмірі 310 933,17 грн.

Також, перевіривши, судом встановлено,
що сума 3% річних у розмірі 54 763,18 грн. є
правильною та такою, що підлягає
стягненню з відповідача.

Апеляційна інстанція не погоджується
із висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог у частині стягнення
пені в розмірі 52 621,33 грн., як із таким, що
не ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги, частково є
такими, що не підтверджені матеріалами
справи, враховуючи вищевикладені
обставини.

Судом апеляційної інстанції не
виявлено наявності порушень норм
процесуального права, які відповідно
до ст. 104 ГПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Твердження скаржника про те, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають, тому
що висновок експерта не підтверджує
того, що виконані роботи є різними та не
були оплачені, не ґрунтується на
матеріалах справи, адже неможливість
визначення подібності робіт, які
виконувались в 2005-2006р.р., шляхом
порівняння результатів візуального
обстеження об'єкту станом на липень
2014р. з даними матеріалів справи, не
засвідчує будь-якої обставини.

Разом із тим, згідно із висновками
експертиз, як свідчить найменування
робіт, зазначених в актах приймання
виконаних робіт, виконані роботи були
різними, не одними й тими самими.

Колегія суддів не погоджується із
твердженням позивача про правильний
розмір нарахованої пені, оскільки
умовами договору № 30-08 із додатками не
передбачено іншої умови нарахування
штрафної санкції, тому належить
застосувати норму ч. 6 ст. 232 ГК України
щодо припинення нарахування пені через
шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Умова пункту 6.3 договору № 30-08 про
нарахування пені за кожний день
прострочення відноситься до правової
природи цієї санкції (ч. 3 ст. 549 ЦК
України), але не є умовою порядку
застосування цієї штрафної санкції -
поза межами передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК
України шестимісячного строку.

Посилання позивача на положення
постанови Верховного Суду України від
22.11.2010 у справі № 3/063-09 безпідставне,
адже у згаданій постанові вказано про
іншу умову договору - про сплату штрафу
у розмірі орендної плати у разі
порушення строку повернення об'єкту
оренди. Також у зазначеній постанові
наведені випадки застосування норми ч.
6 ст. 232 ГК України, що залежить від
конкретних умов укладеного сторонами
договору.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення
апеляційної скарги та часткового
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Атем"
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 14.11.2013 у справі №
47/271/15/009-08-16/469-2012 скасувати частково і
прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атем" (01033, м. Київ,
Голосіївський район, вул. Жилянська,
будинок 19; ідентифікаційний код 21643937)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-інжинірингова компанія
"Прима Терм" (03035, м. Київ, Солом'янський
район, вул. Механізаторів, 2;
ідентифікаційний код 32977678) 608 479,78 грн.
основного боргу, 40 496,51 грн. пені, 310 933,17
грн. інфляційних нарахувань на суму
боргу, 54 763,18 грн. 3% річних, 10 146,73 грн.
державного мита, 116,61 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В решті позову відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-інжинірингова компанія
"Прима Терм" (03035, м. Київ, Солом'янський
район, вул. Механізаторів, 2;
ідентифікаційний код 32977678) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атем" (01033, м. Київ,
Голосіївський район, вул. Жилянська,
будинок 19; ідентифікаційний код 21643937)
121,25 грн. судового збору за розгляд
апеляційної скарги.

6. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Атем" (01033, м. Київ,
Голосіївський район, вул. Жилянська,
будинок 19; ідентифікаційний код 21643937) з
Державного бюджету України 103,88 грн.
надмірно сплаченого судового збору
згідно із квитанцією від 20.11.2013 за №
QS20173710.

7. Видачу наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

8. Справу № 47/271/15/009-08-16/469-2012 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха