ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" вересня 2014 р.Справа № 922/2541/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДиканькаМлин", смт.
Диканька до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олімп" в о.
Полтавської філії ТОВ "Олімп", м.
Полтава про стягнення 46764,11 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Буренко А.Ю., за довіреністю
від 14.02.2013 року;

відповідача - Александрова Т.В., за
довіреністю від 07.10.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДиканькаМлин"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олімп" в особі
Полтавської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю "Олімп" про
стягнення 46764,11 грн. за неналежне
виконання умов договору поставки № 1812
від 18.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області матеріали
позовної заяви № 922/2541/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДиканькаМлин" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олімп" в особі
Полтавської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю "Олімп" про
стягнення 46764,11 грн. було направлено за
встановленою територіальною
підсудністю до господарського суду
Полтавської області.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 04.07.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду у судовому
засіданні на 22.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 22.07.2014 року
справу № 922/2541/14 направлено за
підсудністю до господарського суду
Харківської області, у зв`язку з тим, що
у Полтавської філії Товариства з
обмеженою відповідальністю "Олімп"
відсутні повноваження на
представництво інтересів Товариства з
обмеженою відповідальністю "Олімп" у
господарському суді, що
підтверджується розділами 2 та 4
Положення (наявне в матеріалах справи).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28.07.2014 року
справу № 922/2541/14 призначено до розгляду
у судовому засіданні на 02.09.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 02.09.2014 року
представник позивача надав довідку (вх.
№ 30096) про номери поточних рахунків у
гривні.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 02.09.2014 року від
представника відповідача надійшов
відзив на позов (вх. № 30138), в якому
відповідач визнає позовні вимоги, в
частині стягнення основного боргу та
просить суд в цій частині розстрочити
виконання рішення протягом 4
календарних місяців. Щодо стягнення 3%
річних, штрафу та пені, відповідач
заперечує проти позовних вимог в цій
частині.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
08.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
16.09.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 16.09.2014 року від
представника позивача надійшла заява
про відмову від позову (вх. № 32142), у
зв`язку зі сплатою відповідачем
основної заборгованості. Разом з
заявою позивач надав виписку з
банківського рахунку.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.09.2014 року підтримав заяву
про відмову від позову та просив суд
провадження у справі припинити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 16.09.2014 року зазначив про
сплату заборгованості та просив суд
провадження у справі припинити.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд встановив наступне.

18.12.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДиканькаМлин"
(позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Олімп" (відповідач)
було укладено договір поставки № 1812, у
відповідності до умов якого позивач
зобов`язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, поставити у
власність відповідача борошно
пшеничне першого сорту, борошно
пшеничне другого сорту, крупу манну "М"
(товар), а відповідач зобов`язується
прийняти товар та оплатити його
вартість.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки
за кожну поставлену партію товару
здійснюються в національній валюті
України з відстрочкою 7 календарних
днів, згідно виставленого рахунку,
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок позивача.

Позивач належним чином виконав свої
зобов`язання за договором та поставив
відповідачу товар, що підтверджується
видатковими накладними: № 1505 від 19.12.2013
року на суму 12828,76 грн., № 32 від 13.01.2014
року на суму 10134,82 грн., № 122 від 27.01.2014
року на суму 10375,33 грн., № 298 від 19.02.2014
року на суму 11479,23 грн.

Зазначені видаткові накладні
підписані обома сторонами та скріплені
печатками.

З боку відповідача товар був отриманий
на підставі довіреностей, які наявні в
матеріалах справи.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю - продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач порушив умови договору та
не виконав свого обов'язку в повному
обсязі оплатити поставлений позивачем
товар, в строк, вказаний в п. 4.2.
договору, а здійснив лише часткове
погашення.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань, у нього
виникла заборгованість в сумі 36000,00
грн., що й стало підставою для звернення
позивача до суду.

З матеріалів справи вбачається, що в
ході розгляду справи, відповідачем
було частково сплачено суму боргу в
розмірі 3000,00 грн., у зв`язку з чим
позивачем була подана заява про
зменшення розміру позовних вимог, в
якій позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 33000,00
грн.

Крім того, позивачем було нараховано
відповідачу 3% річних в сумі 658,88 грн.,
штраф у розмірі 6887,54 грн. та пеню у
розмірі 3217,69 грн.

Також з матеріалів справи вбачається,
що після порушення провадження у
справі 08.09.2014 року відповідач сплатив
позивачу основну заборгованість у
розмірі 33000,00 грн. та витрати зі сплати
судового збору в сумі 1827,00 грн., що
підтверджується випискою з
банківського рахунку позивача.

Суд, дослідивши подану позивачем заяву
про відмові від позову, зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач
вправі, до прийняття рішення по справі,
змінити підставу або предмет позову,
збільшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову або зменшити
позовні вимоги.

Відповідно ч. 2 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України, до
прийняття відмови позивача від позову
або до затвердження мирової угоди
сторін господарський суд перевіряє, чи
є повноваження на вчинення цих дій у
представників сторін.

Розглянувши вищевказану заяву
позивача про відмову від заявлених
позовних вимог, судом встановлено, що
його підписано представником
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДиканькаМлин».

За таких обставин, відповідно до статті
78 Господарського процесуального
кодексу України, суд приймає заяву
позивача про відмову від позову, у
зв`язку з чим провадження у справі щодо
стягнення заборгованості в сумі 33000,00
грн., пені в сумі 3217,69 грн., 3% річних в
сумі 658,88 грн. та штрафу в сумі 6887,54 грн.
необхідно припинити на підставі п. 4 ст.
80 Господарського процесуального
кодексу України.

Суд, звертає увагу позивача на те, що
наслідком відмови позивача від позову
є припинення провадження у справі та
недопустимість повторного звернення
до господарського суду із спору між
тими ж сторонами, про той же предмет із
тих же підстав.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону
України «Про судовий збір» розподіл
судового збору між сторонами та
перевірка повноти сплати судового
збору здійснюються відповідно до
процесуального законодавства.

Згідно положень процесуального закону,
повернення судових витрат у випадку
припинення провадження у справі (ст. 80
ГПК України), можливе саме у випадку
коли спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України, оскільки
в такому випадку відсутній об'єкт
справляння судового збору згідно вимог
закону.

У всіх інших випадках застосування
статті 80 ГПК України, суд має вирішити
питання про розподіл між сторонами
господарських витрат, тобто про
покладення таких витрат або на
позивача, або на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.03.2013
р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. Зокрема, якщо зменшення
позивачем розміру позовних вимог
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Отже, якщо наслідком припинення
провадження у справі стали дії
відповідача (сплата боргу після
звернення позивача з позовом до суду),
здійснені судові витрати покладаються
на нього.

Як вбачається з наданих сторонами
документів, спір між сторонами було
врегульовано внаслідок сплати
відповідачем суми основного боргу,
проте і виник він внаслідок
неправильних дій останнього. У зв'язку
з чим, суд вважає за доцільне покласти
на відповідача витрати зі сплати
судового збору, оскільки сплату
заборгованості було здійснено після
подання позивачем позовної заяви до
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем вже було відшкодовано
позивачу витрати зі сплати судового
збору в сумі 1827,00 грн., що
підтверджується випискою з
банківського рахунку позивача від
08.09.2014 року. У зв`язку з чим судовий збір
з відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 78, п.4 ч.1 ст.80, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/2541/14припинити
.

Суддя Н.С. Добреля

922/2541/14