ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.Справа № 922/2626/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інститут
Харківпроект", м. Харків; до
відповідача-1 Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк", м. Харків;
відповідача-2 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія Бестселлер", м. Харків; про
визнання поруки за договором
припиненою за участю представників:

позивача - Прокопченко С.В., довіреність
від 14.01.2014р.;

відповідача 1 - Лукашенко О.В.,
довіреність від 12.09.2013р.;

відповідача 2 - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інститут
Харківпроект" звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія Бестселлер" про визнання
поруки за Договором № П2-7-06-мв/840-хркц
від 21.03.2007 року між ТОВ "Інститут
Харківпроект" та ПАТ "Укрсиббанк"
припиненою з 16.04.2007 року.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на положення
ст.ст. 16, 559, 598 ЦК України та зазначає, що
між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ
"ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ БЕСТСЕЛЛЕР"
було укладено додаткові угоди №7 та №8
до основного договору про
надання мультивалютної кредитної
лінії №78-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року,
які були укладенні без письмового
погодження з позивачем.

Представник позивача в судовому
засіданні 24 червня 2014 року звернувся до
суду з клопотанням про призначення
додаткової експертизи (від 24.06.2014р.,
вх.№21604), посилаючись у тому числі на те,
що необхідність проведення додаткових
досліджень викликана тим, що висновок
експерта від 07.05.2014р. №2767, в зв"язку з
зауваженнями відповідача 1, не відповів
на інші питання, що у своєму клопотанні
позивач просить суд поставити на
вирішення експерта.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.09.2014 року позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та
наполягає на задоволенні позову, з
підстав вказаних у позові та
додаткових поясненнях, наданих на
виконання ухвали суду від 04.09.2014 року
(вх.№ 32349 від 17.09.2014 року).

Представник першого відповідача в
судовому засіданні заперечує проти
задоволення позовних вимог, підтримав
пояснення щодо висновку додаткової
судової економічної експертизи № 7798
від 20.08.2014р. № 33-45/499 від 09.09.2014р. (вх. № 31058
від 09.09.2014р.), у яких відповідач просить
суд не враховувати при винесенні
рішення висновок додаткової судової
економічної експертизи, ставлячи при
цьому під сумнів кваліфікацію
експерта.

Другий відповідач свого
уповноваженого представника в судове
засідання не направив, витребуваних
судом документів не надав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, всебічно
та повно дослідивши надані учасниками
судового процесу докази і таким чином
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, суд установив
наступне.

21.09.2006 р. Акціонерний комерційний
інноваційний банк "УкрСиббанк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк"
(Банк, відповідач 1) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ БЕСТСЕЛЛЕР"
(позичальник, відповідач 2) уклали
кредитний договір про надання
мультивалютної кредитної лінії №
7-06-мв/840-хркц (далі - Кредитний договір,
т. І а.с. 13-21) з додатковими угодами до
нього, які є невід'ємними його
частинами.

З метою забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за Кредитним
договором, 21.03.2007 р. відповідач 2 та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інститут
Харківпроект" (поручитель, позивач)
уклали договір поруки № П2-7-06-мв/840-хркц
(далі - Договір поруки, т. І а.с. 22-23).

Відповідно до умов пункту 1.1 договору
поруки від 21.03.2007 № П2-7-06-мв/840-хркц
визначено обсяг відповідальності
поручителя за кредитним договором
№7-06-мв/840-хркц від 21 вересня 2006 року.

Зокрема, як зазначено в п. 1.1 поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати за невиконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІНВЕСТИЦІЙНА
КОМПАНІЯ БЕСТСЕЛЛЕР" усіх його
зобовязань перед кредитором, що
виникли з кредитного договору про
надання мультивалютної кредитної
лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 в
повному обсязі як існуючих в
теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому.

Крім того, обсяг відповідальності
поручителя визначено також п. 1.3 цього ж
договору, згідно до якого поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, за всіма
зобов"язаннями останнього за основним
договором, включаючи повернення
основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту,
регресу), сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору.

16.04.2007р. Банк та позичальник уклали
Додаткову угоду № 7 до Кредитного
договору (т. І а.с. 24-25), відповідно до
умов пункту 2.2 якої визначено, що за
використання кредитних коштів за
Кредитним договором встановлюється
процентна ставка в розмірі 12,5% річних
за кредитами в доларах США; 16,3% річних
за кредитами в українській гривні; 8,99%
річних за кредитами в швейцарських
франках, якщо не встановлена інша
ставка згідно умов договору.

29.11.2007р. Банк та позичальник уклали
Додаткову угоду № 8 до Кредитного
договору (т. І а.с. 26-27), відповідно до
умов пункту 3 якої визначено, що
позичальник сплачує банку комісію за
внесення цих змін до кредитного
договору у розмірі 7.575 (сім тисяч пятсот
сімдесят пять) грн. Комісія
нараховується в день підписання цієї
додаткової угоди до кредитного
договору в національній валюті і
сплачується в день нарахування на
рахунок № 265 в банку.

Підставою звернення із позовом у даній
справі до суду позивач вказує те, що
згоди на укладення Додаткової угоди № 7
від 16.04.2007р. та Додаткової угоди № 8 від
29.11.2007р. до Кредитного договору він не
надавав; додатковими угодами збільшено
розмір процентів в грошовому виразі, що
підлягали нарахуванню та сплаті
боржником на користь банку у разі
одержання боржником траншу кредиту у
гривнях; банк та позичальник
передбачили нову суму комісій, яка
раніше не була передбачена основним
договором кредиту.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Натомість відповідач 1 вважає, що після
укладення додаткової угоди №7 від
16.04.2007р. обсяг відповідальності
позивача навіть зменшився (на 205,48 дол.
США, т. ІІІ а.с. 46-47), а тому підстав для
задоволення даного позову немає.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 25.07.2013р. у даній
справі (т. І а.с. 130-135), залишеному без
змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
02.09.2013 року (т. І а.с. 164-169), позов був
задоволений повністю; визнано поруку
за договором №П2-7-06-мв/840-хркц від
21.03.2007р. між ТОВ "Інститут Харківпроект"
та ПАТ „УкрСиббанк" припиненою з
16.04.2007р..

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.11.2013р. (т. І а.с. 206-207)
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 02.09.2013р. та
рішення господарського суду
Харківської області від 25.07.2013р. у
справі № 922/2626/13 були скасовані, справу
передано на новий розгляд
господарському суду Харківської
області.

У вказаній постанові Вищого
господарського суду України містяться
приписи, у відповідності до яких судам
слід надати оцінку відповідним умовам
договору поруки, зокрема, щодо умови
про згоду поручителя на можливу
майбутню зміну своєї відповідальності
в контексті умов кредитного договору
повязаних з зміною його умов, та умовам
Додаткової угоди № 7 від 16.04.2007р. щодо
того зміни яких умов призвели до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя за основним кредитним
зобов'язанням та в чому це виразилося з
врахуванням того, збільшено чи
зменшено додатковою угодою відсотки за
користування кредитом, чи охоплюються
відповідні зміни умовами договору
поруки, надати оцінку вжитому у п. 3
Додаткової угоди від 29.11.2007р. № 8 до
Кредитного договору терміну "комісія" з
врахуванням його значення та змісту в
контексті умов договорів кредитного та
поруки та законодавства для
правильності висновку щодо її правової
природи як відповідальності боржника.

На виконання Постанови Вищого
господарського суду України від
26.11.2013р. судом під час нового розгляду
справи була призначена судова
екномічна експертиза та додаткова
судова економічна експертиза для
з"ясуваня того, збільшено чи зменшено
відповідною додатковою угодою
відсотки за користування кредитом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 546 та ч. 1 ст. 548
Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, порукою. Виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу
України визначено, що порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Судом призначено у даній справі судову
економічну експертизу та додаткову
судову економічну експертизу, за
результатами проведення яких були
надані відповідні висновки (т. ІІ а.с.
183-189, т. ІІІ а.с. 35-42).

Як вбачається з матеріалів справи,
судовим експертом, у висновках від
07.05.2014р. та від 20.08.2014р., було надано
однозначний висновок, що загальний
розмір денної заборгованості по сплаті
відсотків за користування кредитними
коштами в українській гривні, у зв"язку
з укладенням додаткової угоди №7 від
16.04.2007 року до кредитного договору про
надання мультивалютної кредитної
лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006,
збільшується на 18,26грн.; у разі
отримання ТОВ "ІК Бестселлер" по
договору про надання мультивалютної
кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц від
21.09.2006 коштів в українській гривні в
межах ліміту кредитування в базовій
валюті договору, розмір щоденних
платежів за методикою розрахунку,
передбаченою додатковою угодою № 7 від
16.04.2007 року, перевищує розмір щоденних
платежів, розрахованих за методикою
розрахунку відсотків за кредитом у
гривнях України, що існувала до
укладання цієї додаткової угоди, на
18,26грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд приймає вищевказані
висновки судової економічної
експертизи та додаткової судової
економічної експертизи, виконані за
судовими ухвалами від 20.02.2014р. та від
24.06.2014р. (т. ІІ а.с. 104-106, т. ІІІ а.с. 8-11,
відповідно) Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса,
оскільки підстав ставити під сумнів
вказані висновки або компетентність
судового експерта немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ГПК України,
проведення судової експертизи
доручається державним
спеціалізованим установам чи
безпосередньо особам, які відповідають
вимогам, встановленим Законом
України "Про судому експертизу".

У Висновку № 2767 судової економічної
експертизи за матеріалами
господарської справи № 922/2626/13,
виконання експертизи доручено
експерту лабораторії економічних
досліджень ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.
Бокаріуса ОСОБА_4, який має вищу
економічну освіту, кваліфікацію
судового експерта за спеціальностями:
11.1 "Дослідження документів
бухгалтерського, податкового обліку і
звітності", 11.3 "Дослідження документів
фінансово-кредитних операцій", V
кваліфікаційний клас судового
експерта, стаж експертної діяльності з
2014 року, свідоцтво від 11.02.2014 НОМЕР_1,
видане експертно-кваліфікаційною
комісією ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.
Бокаріуса, строк свідоцтва до 11.02.2019,
відповідно до вимог ст. 70 та ч.2 ст. 102
Кримінального кодексу України, про
відповідальність за завідомо
неправдивий висновок та відмову від
виконання покладених на нього
обов"язків за ст. 384 та ст. 385
Кримінального кодексу України експерт
попереджений.

У Висновку № 7798 додаткової судової
економічної експертизи за матеріалами
господарської справи № 922/2626/13,
виконання експертизи доручено
завідувачу сектором "Дослідження
документів по справам, пов"язаним з
оподаткуванням" лабораторії
економічних досліджень ХНДІСЕ ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса судовому експерту
ОСОБА_5, що має вищу економічну та
юридичну освіту, посвідчення НОМЕР_2
про присвоєння кваліфікації судового
експерта за спеціальностями: 11.1
"Дослідження документів
бухгалтерського, податкового обліку і
звітності" терміном дії до 14.05.2018, 11.2
"Дослідження документів
фінансово-кредитних операцій",
терміном дії до 12.07.2016, 11.3 "Дослідження
документів фінансово-кредитних
операцій", терміном дії до 12.07.2016, стаж
експертної роботи з травня 2000 року,
відповідно до вимог ст. 70 та ч.2 ст. 102
Кримінального кодексу України, про
відповідальність за завідомо
неправдивий висновок та відмову від
виконання покладених на нього
обов"язків за ст. 384 та ст. 385
Кримінального кодексу України експерт
попереджений.

Вказане свідчить про те, що зазначені
Висновки судової експертизи у
господарській справі № 922/2626/13 складені
кваліфікованими судовими експертами, у
відповідності до вимог Закону України
"Про судову експертизу", а тому
приймаються судом в якості належних та
допустимих доказів по справі № 922/2626/13.

Судом не приймаються заперечення
відповідача 1, викладені у поясненнях
щодо судових експертиз (т. ІІ а.с. 195-196, т.
ІІІ а.с. 46-48) відносно методик виконання
експертиз судовими експертами та не
приймаються власні висновки
відповідача 1 по питанням поставленим
на вирішення судових експертів. Суд
зауважує, що підставою для призначення
судової економічної експертизи та
додаткової судової економічної
експертизи стала визнанна судом
необхідінсть застсоування спеціальних
знань у бухгалтерсько економічній
галуз для з"ясування питань, що
виникають під час вирішення спору. Між
тим, відповідач, наводячи своє власне
трактування відповідних питань, не
довів того, що воно грунтуєтьсчя на
висновках осіб, котрі володіють
необхідними спеціальними знаннями у
цій галузі.

Так, всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України (судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
відповідач не надав висновків інших
експертів та/або спеціалістів в
економічній галузі знань, які б
спростовували чи ставили під сумнів
висновки судовх експертів у даній
справі. Такі обставини свідчать про те,
що наведені відповідачем 1 доводи
носять надуманий характер і є
довільним трактуванням обставин
справи на свою користь.

Твердження відповідача 1 про не
відповідність висновків експертизи з
тих підстав, що на вирішення експертам
не були поставлені питання
запропоновані відповідачем 1,
відхиляються судом, оскільки за
змістом п. 2 ст. 41 ГПК України, остаточне
коло питань, які повинні бути
роз'яснені судовим експертом
встановлюється господарським судом.
Під час визначення переліку цих питань
судом були, крім іншого з"ясовані думки
учасників судового процесу. При цьому
відповідач 1 належних доказів на
обгрунтування необхідності поставити
експертам інші питаннь, крім тих, що
були визначені судом, не надав.

Таким чином відповідачем 1 не надано
суду належних та допустимих доказів на
підтвердження обставин, на які він
посилається в обґрунтування своїх
заперечень.

Натомість позивачем доведено той факт,
що обсяг його відповідальності,
визначений п.1.3. спірного договору, яким
установлено, що поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов"язаннями
останнього за основним договором,
включаючи повернення основної суми
боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу),
сплату процентів, комісій,
відшкодування можливих збитків, сплату
пені та інших штрафних санкцій,
передбачених умовами основного
договору, - збільшився у зв"язку з
укладенням додаткової угоди №7 від
16.04.2007 року до кредитного договору про
надання мультивалютної кредитної
лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006 року.

Відповідно до частини першої статті 559
ЦК України припинення договору поруки
пов'язується зі зміною забезпеченого
зобов'язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя.

При цьому обсяг зобов'язання
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови
сторонами не узгоджені, а з обставин
справи не вбачається інформованості
поручителя і його згоди на збільшення
розміру його відповідальності, то
відповідно до положень частини першої
статті 559 ЦК порука припиняється у разі
зміни основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

У цьому випадку поручитель має право на
пред'явлення позову про визнання
договору поруки припиненим (Постанова
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5).

Суд критично оцінює посилання на те, що
позивач ніби то заздалегідь дав згоду
на майбутнє на будь-яке збільшення
своєї відповідальності у зв"язку з
можливою зміну умов основного
договору. Такі твердження є
безпідставними. Більш того, вони
суперечать умовам договору іпотеки від
21.03.2007р. №П2-7-06-мв/840-хркц, а саме пункту
2.1., яким передбачено, що кредитор не
вправі без згоди поручителя змінювати
умови основного договору з боржником ,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Під
згодою поручителя сторони розуміють
візування поручителем змін до
основного договору.

Підсумовуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, те, що умовами спірного
договору не узгоджені умови щодо
можливості зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, суд цілком погоджується
з доводами позивача та дійшов висновку,
що позовні вимоги про визнання поруки
за Договором № П2-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007
року між ТОВ "Інститут Харківпроект" та
Публічним акціонерним товариством
"Укрсиббанк" припиненою, починаючи з
16.04.2007 року, є обґрунтованими, законними
та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат у даній справі - 14.427,00грн., які
складаються з 1.147,00грн. судового збору,
7.360,00грн. вартості судової експертизи
від 07.05.2014 року № 2767 та 5.920,00грн.
вартості експертизи від 20.08.2014 року №
7798, суд керується нормами ст. 49 ГПК
України.

Враховуючи вищевказане, задоволення
позову у даній справі, судові витрати
покладаються на відповідачів в рівних
частинах - у розмірі 7.213,50грн.

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати поруку за Договором №
П2-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007 року між ТОВ
"Інститут Харківпроект" та Публічним
акціонерним товариством "Укрсиббанк"
припиненою починаючи з 16.04.2007 року.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" (61001, м. Харків,
проспект Московський, 60, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інститут
Харківпроект" (61166, м. Харків, проспект
Леніна, 38, ) 7.213,50грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "Бестселлер" (м. Харків, вул.
Космічна, буд. 21, кім. 310, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інститут
Харківпроект" (61166, м. Харків, проспект
Леніна, 38, ) 7.213,50грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.09.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/2626/13/