ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.09.14 № 910/20005/14. Суддя Ващенко Т.М.,
розглянувши

позовну заяву Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Підприємство
студентського харчування "Юність при
КПІ"

про стягнення 113 534,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Київський національний університет
імені Тараса Шевченка звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Підприємство
студентського харчування «Юність при
КПІ» про стягнення 113 534,73 грн.

Подана Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка
позовна заява про стягнення 113 534,73 грн.
не відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
обставин, на яких ґрунтується позовна
вимога, доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини,
обґрунтований розрахунок стягуваної
чи оспорюваної суми.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують позов; обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи на підтвердження
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

При цьому, з матеріалів позовної заяви
№ 03-170 від 18.09.14. вбачається, що в її
прохальній частині позивачем не
зазначено на користь якої особи він
просить суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Підприємство студентського
харчування «Юність при КПІ» грошові
кошти.

Таким чином, суд дійшов висновку, про
відсутність в позовній заяві викладу
обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, а саме змісту самих позовних
вимог.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо порушено
правила поєднання вимог або об'єднано в
одній позовній заяві кілька вимог до
одного чи кількох відповідачів і
сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Згідно з ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України, в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

В поданій позовній заяві № 03-170 від
18.09.14. об'єднано кілька вимог, а саме
вимоги про стягнення заборгованості за
Договором оренди № 6451 від 29.03.13. та
Договором № 081-«О» від 29.03.13. про
відшкодування витрат на утримання
майна.

При цьому, для встановлення фактичних
обставин справи, судом має бути
досліджено два окремі договори. При
вирішенні спору судом мають бути
оцінені всі докази для дослідження
наявності чи відсутності підстав для
стягнення заборгованості на підставі
вказаних договорів.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
міста Києва № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», якщо
позивач порушив правила об'єднання
вимог або об'єднання цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Навіть у випадку коли позивач
правомірно об'єднав вимоги, пов'язані
між собою, суд вправі повернути позовну
заяву, якщо вважатиме, що сумісний
розгляд об'єднаних вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору.

За поданою позивачем позовною заявою
фактично підлягають вирішенню два
окремих спори між тими ж сторонами,
підставами виникнення спірних
правовідносин сторін є різні
господарські договори.

Хоча заявлені позивачем вимоги
пов'язані між собою одним і тим самим
способом захисту права, однак, обсяг
матеріалів, наданих позивачем до
кожного зі спірних договорів, підлягає
обов'язковому дослідженню та
ретельному вивченню. Обставини, на яких
ґрунтуються вимоги позивача на
підставі Договору-1 не підтверджуються
тими ж самими доказами, що й обставини,
на яких ґрунтуються вимоги позивача на
підставі Договору-2, а рівно і навпаки.

При цьому, підлягають встановленню
обставини щодо виконання відповідачем
окремо кожного договору, необхідним є
з'ясування чи відповідають дійсності
та підтверджуються відповідними
доказами вимоги що виникли з договорів,
з'ясування обставин щодо
належного/неналежного виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, судом має бути надана
правова оцінка договорам з точки зору
їх правової природи, настання строку
виконання зобов'язання та наявності
підстав для стягнення з відповідача
грошових коштів.

Таким чином, враховуючи все викладене
вище в сукупності суд дійшов висновку,
що позивачем порушено правила
об'єднання позовних вимог, що
суперечить правилам ст. 58 ГПК України,
внаслідок чого, зазначений позов
підлягає поверненню без розгляду.

Вказану правову позицію також
висловлено в постанові Вищого
господарського суду України № 905/2792/13
від 18.07.13., постанові Вищого
господарського суду України № 917/207/13-г
від 30.04.13.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні
позивача до суду з окремими позовами
кожним з договорів окремо не існує.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального
кодексу України викладено вимоги щодо
форми і змісту позовної заяви. Згідно з
пунктом 2 частини 2 названої статті
позовна заява повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
індивідуальні ідентифікаційні номери
за їх наявності (для фізичних осіб -
платників податків).

Як вбачається з інформаційного ресурсу
http://www.irc.gov.ua місцезнаходженням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Підприємтсва
студентського харчування "Юність при
КПІ" є 03005, м. Київ, вул. Політехнічна,
буд. 12-А.

Натомість, у позовній заяві міститься
інша адреса місцезнаходження
відповідача: 03005, м. Київ, вул.
Політехнічна, буд. 12-А.

Відповідно до п. 42 Правил поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 05
березня 2009 року № 270 "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку" на поштовому відправленні,
поштовому переказі зазначається: 1)
найменування адресата: для фізичних
осіб - прізвище, ім'я та по батькові (у
називному відмінку), для юридичних осіб
- повне найменування підприємства,
установи, організації, а також посада,
ім'я та прізвище адресата. На простих та
рекомендованих поштових картках,
листах і бандеролях (крім тих, що
адресуються до запитання) може бути
зазначено лише прізвище та ініціали
або ім'я та прізвище адресата. На
поштових відправленнях, адресованих до
населених пунктів, які не мають вулиць
і нумерації будинків, прізвище, ім'я та
по батькові адресата зазначаються
повністю; 2) поштова адреса в такій
послідовності: найменування вулиці
(проспекту, бульвару, провулку), номер
будинку, квартири; найменування
населеного пункту, району, області;
поштовий індекс; країна призначення.

Згідно з п. 45 вказаних правил, поштова
адреса повинна бути точною та повною,
без скорочених найменувань чи
будь-яких знаків, що її не стосуються.

Оскільки п. 56 вказаних правил
передбачено, що не підлягають
пересиланню поштові відправлення,
поштові перекази, порядок адресування
яких не відповідає вимогам, визначеним
цими Правилами, тому позовна заява в
обов'язковому порядку повинна містити
повне найменування сторін та їх
поштові адреси, а в даній позовній
заяві відсутній вірний поштовий індекс
відповідача.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів ст.
ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального
кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі
вимагає, щоб кожній стороні надавалася
розумна можливість представляти
справу в таких умовах, які не ставлять
цю сторону у суттєво невигідне
становище відносно другої сторони (п. 87
Рішення у справі "Салов проти України"
від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти
України" від 15.05.2008 року зазначено, що
принцип рівності сторін передбачає, що
кожна сторона повинна мати розумну
можливість представляти свою сторону в
умовах, які не ставлять її в суттєво
менш сприятливе становище в порівнянні
з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009 р., розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо).

Разом з тим, поданий позивачем опис
вкладення в цінний лист 810 та
копія фіскального чеку № 9350 про
відправку поштової кореспонденції
відповідачу датовані 03.09.14., що свідчить
про відправку відповідачу іншої
кореспонденції, а не копії позовної
заяви № 03-170 від 18.09.14.

Крім того, поштову кореспонденцію
позивачем відповідачу направлено на
адресу з невірним індексом.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем на адресу відповідача не
направлено позовну заяву з доданими до
неї документами, внаслідок чого
позовна заява підлягає поверненню
позивачу без розгляду з посиланням на
п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Вказану правову позицію викладено в
постановах Вищого господарського суду
України від 26.09.12. № 05-5-45/2793, № 5017/606/2012
від 29.05.12. та № 910/3651/13 від 28.05.13.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником недотримано вимог ст.
ст. 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. 2, 3, 5, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду
міста Києва з позовом.

Суддя
Т.М.
Ващенко