ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.Справа № 923/676/14 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду № 1588 від 16.07.2014 року)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Гонтарук М.М. (довіреність
№ б/н від 18.07.2014 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСК-Інвест"

на рішення господарського суду
Херсонської області від " 24" червня 2014
року, повний текст якого складено та
підписано " 25" червня 2014 року

по справі № 923/676/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСК-Інвест"

до відповідача Державного
підприємства "Скадовський морський
торговельний порт"

про стягнення 240 790, 40 грн.

В С Т А Н О В И В :

15.05.2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "КСК
Інвест" (позивач) звернулося до
господарського суду Херсонської
області до Державного підприємства
"Скадовський морський торговельний
порт" (відповідач) про стягнення 240 790,40
грн., з яких: 90 725 грн. 82 коп. втрат від
інфляції та 150 064грн. 58 коп. - 3% річних та
судові витрати понесені при розгляді
справи.

Позивні вимоги ТОВ "КСК Інвест"
обґрунтувало посиланням на
невиконання відповідачем обов'язків по
погашенню основного боргу, відповідно
до рішення господарського суду
Херсонської області по справі №7/188-10
від 15.09.2011 року.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 24.06.2014 року по
справі № 923/676/14 (суддя Ємленінова З.І.) у
задоволені позовних вимог про
стягнення з ДП "Скадовський морський
торговельний порт" на користь ТОВ "КСК
Інвест" 90725грн. 82 коп. втрат від інфляції
та 150064грн. 58 коп. - 3% річних, відмовлено
в повному обсязі.

Такий висновок суду мотивований тим,
судовим рішення по справі № 7/188-10 від
14.12.2010 року, залишеним в цій частині без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
01.03.2011 року, вже було стягнуто з
відповідача на користь позивача 1703153,76
грн. боргу, 58833,01 грн. інфляційних втрат
та 22702,20 грн. 3% річних.

Також судом першої інстанції були
застосовані строки загальної позовної
давності, передбаченою ст.257 ЦК України.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ТОВ "КСК Інвест" звернулося до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно в зазначеній частині
не перевірив всі обставини справи, не
дав належну правову оцінку доказам,
порушив та невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим виніс незаконне і
необґрунтоване рішення, яке не
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Апелянт у скарзі посилається на те, що
місцевим судом невірно застосовані
приписи ст.257 ЦК України та помилково
було визначено те, що кінцевим строком
розрахунку є лютий 2010 року, оскільки
вимоги була направлена відповідачу
20.01.2010 року, а відповідач у лютому 2010
році повинен був сплатити лише перший
транш у сумі 165 000,00 грн.

Відповідачем було надано до суду
відзив на апеляційну скаргу, в якому
він просив залишити апеляційну скаргу
ТОВ "КСК Інвест" без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін,
вважаючи його правомірним,
обґрунтованим та відповідаючим
матеріалам справи.

31.07.2014 року під час розгляду справи,
представником позивача було заявлено
клопотання про продовження строку
розгляду апеляційної скарги на 15 днів,
відповідно до ст. 69 ГПК України, яке
колегією суддів задоволено та
продовжено строк розгляду справи №
923/676/14 до 03.10.2014 року.

Представник відповідача 23.09.2014
року в судове засідання не з'явився,
без поважних причин, про причини неявки
суд не повідомив, будь-яких клопотань
не заявляв, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце слухання
справи, що підтверджується відповідним
поштовим повідомленням, а тому судова
колегія вважає за можливе розглянути
справу за його відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу та відзив на
неї, заслухавши у судовому засіданні
пояснення представника позивача,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 07.10.2008
року між відповідачем (позикодавець) та
позивачем (позичальник) було укладено
договір позики №101/01-08 (далі - Договір),
на виконання умов якого позикодавець
надав, а позичальник отримав в позику
за період з 09.10.2008 року по 06.05.2009 року
грошові кошти в сумі 1 755 500 ,00грн.,
однак, повернув у встановлені
договором строки лише частину позики, а
саме 52346,24 грн. і станом на 14.12.2010 року
мав заборгованість у сумі 1703153,76грн.
(а.с.08).

Вищезазначені обставини та факти
встановлені та підтверджені рішенням
господарського суду Херсонської
області від 14.12.2010 р., постановами
Одеського апеляційного господарського
суду від 01.03.2011 року та від 08.11.2011 року
та постановою Вищого господарського
суду України від 26.05.2011 року по цій
справі і відповідно до приписів ч.2 ст.35
ГПК України мають преюдиціальне
значення та не підлягають доведенню
знову.

Відповідно до п.4.1 Договору,
повернення суми позики відбувається на
вимогу позикодавця не пізніше 10
календарного місяця наступного за
місяцем в якому отримано 1 транш позики
рівними частками по 165 000 тис.грн.
щомісяця, але не більше суми
заборгованості кредитора за даною
позикою.

Пунктом 5.2. Договору сторони визначили,
що при простроченні повернення суми
позики у строк передбачений п.4.1. цього
Договору Позичальник сплачує штраф у
розмірі 30 % від суми позики.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням господарського суду
Херсонської області від 14.12.2010 року по
справі № 7/188-10 позов ТОВ "КСК Інвест" про
стягнення з ДП "Скадовський морський
торгівельний порт" 2 311 338,97 грн. у зв'язку
з неналежним виконанням умов Договору
позики № 101/01-08 від 07.10.2008 було
задоволено в повному обсягу (а.с.12).

01.03.2011 року постановою Одеського
апеляційного господарського суду
вищевказане рішення місцевого суду в
частині стягнення штрафу в розмірі 526
650 грн. скасовано та в позові в цієї
частині відмовлено. (а.с.13-15).

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.05.2011 року постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 01.03.2011 року та рішення
господарського суду Херсонської
області від 14.12.2010 року в частині
позовних вимог про стягнення штрафу в
розмірі 526 650,00 грн. скасовано, а справу
в цій частині скеровано на новий
розгляд до місцевого суду.

Під час нового розгляду справи в
частині стягнення штрафу, рішенням
господарського суду Херсонської
області від 15.09.2011 року, залишеним без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
08.11.2011 року, позов ТОВ "КСК Інвест"
задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача - 450 000,
00 грн. штрафу.

Так, звертаючись із позовом та
апеляційною скаргою до суду, позивач
просить стягнути з відповідача 90 725,82
грн. - інфляційні витрати та 150 064,58 - 3 %
річних за період з листопада 2010 року по
07.10.2013 року, у зв'язку неналежним
виконанням рішення суду по справі №
7/188-10, яке вступило в законну силу.

Судова колегія частково не
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про відмову в
задоволенні позовних вимог ТОВ "КСК
Інвест" в повному обсязі та вважає, що
його доводи, які викладені в
апеляційній скарзі підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, зобов'язання ДП "Скадовський
морський торгівельний порт" перед
позивачем, щодо повернення позики на
виконання рішення суду по справі №
7/188-10 досі не викинено.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу (частина перша статті 1050
ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625
ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" передбачено, що
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Місцевий господарський суд,
дослідивши наявні у справі докази,
дійшов помилкового висновку, щодо
відмову в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі та невірно визначив
загальний строк позовної давності,
виходячи з наступного.

Статтею 1046 ЦК України
передбачено, що за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором
безвідсоткової позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК).

Статтями 256 - 258 ЦК України передбачено
строки, у межах яких особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу.

У ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України зазначено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Так, дійсно з матеріалів справи
вбачається, що у лютому 2010 році
відповідач повинен був здійснити
розрахунок за Договором позики від
07.10.2008 року № 101/01-08. Як було зазначено
раніше, рішенням господарського суду
від 14.12.2010 року, залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.03.2011 року
було стягнуто з відповідача на користь
позивача 1 703 153,76 грн. боргу,58 833,01 грн. -
інфляційних втрат та 22 702,20 грн. - 3 %
річних.

Так, відповідно до листа Начальника
відділу примусового виконання рішень
від 12.06.2014 року № 4286, на адресу ТОВ "КСК
Інвест" вбачається, що виконання
наказів № 7/188-10 господарського суду
Херсонської області по стягненню з
відповідача на користь позивача коштів
досі не виконано.

Пунктом 7 Постанови Пленум Вищого
господарського суду України, від 17.12.2013
року,№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" передбачено, що
лише прийняття господарським судом
рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у
разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням.

Таким чином, позивач і звернувся до
суду із відповідним позовом про
стягнення інфляційних нарахувань та
відсотків річних у зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань відповідачем за
рішенням суду.

В постанові Пленуму Вищого
господарського суду України N 10 від
29.05.2013 року "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" (абзац
3 п. 4.2) встановлено, що за
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання (абзац 2 ч. 5 ст. 261
ЦК України), тобто після закінчення: або
передбаченого ч. 2 ст. 530 ЦК України
семиденного строку від дня
пред'явлення вимоги; або передбаченого
іншим актом цивільного законодавства
чи договором іншого пільгового строку,
в який боржник має виконати
зобов'язання. Виняток з цього правила
становлять випадки, коли із закону або
з договору випливає обов'язок
негайного виконання зобов'язання: у
такому разі перебіг позовної давності
починається від дня пред'явлення
вимоги кредитором.

Так місцевим господарським судом було
помилково визначено та не враховано
загальний строк позовної давності
відповідно до приписів ст.257 ЦК України,
а саме допустивши помилку у визначенні
періоду строку позовної давності за
який повинно бути здійснене стягнення
інфляційних нарахувань та 3% річних у
межах строку позовної давності.

Розрахувавши 3% річних за період з
15.05.2011 року по 15.05.2013 року на суму
основного боргу у розмірі 1 703 153,76 грн.,
вбачається що відповідач повинен
сплатити суму річних - 102 189,23 грн.

Щодо інфляційних нарахувань, то за
період з 15.05.2011 року по 15.05.2013 року, з
відповідача підлягає стягненню сума у
розмірі 78 336,16 грн.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про часткову
підставність і обґрунтованість
заявлених позовних вимог та доводів
викладених в апеляційній скарзі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСК-Інвест".

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Херсонської області від 24.06.2014 року по
справі № 923/676/14 частково не відповідає
вимогам чинного законодавства та
матеріалам справи, а тому підлягає
частковому скасуванню, а позовна заява
та апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КСК-Інвест" - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на сторін
пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105
Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КСК-Інвест" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Херсонської області від „24" червня 2014
року по справі № 923/676/14 скасувати
частково, виклавши його резолютивну
частину в наступній редакції:

„Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСК-Інвест"
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Скадовський морський торговельний
порт" (75700, м. Скадовськ, Херсонська
область, вул. Пролетарська, 2, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСК-Інвест" (73000, м.
Херсон, пров. Портовий,1 кв.1, ІНН 36008816) 102
189,23 грн. - 3 % річних, 78 336,16 грн. -
інфляційних витрат та 3 610,41 грн.
судового збору за розгляд позовної
заяви.

Решту рішення залишити без змін."

3. Стягнути з Державного підприємства
"Скадовський морський торговельний
порт" (75700, м. Скадовськ, Херсонська
область, вул.Пролетарська, 2, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСК-Інвест" (73000, м.
Херсон, пров. Портовий,1 кв.1, ІНН 36008816)
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги у сумі 1 805,21
грн.

4. Видачу наказів за постановою із
зазначенням повних реквізитів сторін
доручити господарському суду
Херсонської області.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „24" вересня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
М.С. Петров