Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12401/14 10.09.14 р.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОР
ГРУП"

про стягнення 243 536,75 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Бондар В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Савчук П.К. -
представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЮКСОР ГРУП" про
стягнення 243 536,75 грн.

Ухвалою суду від 26.06.14 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 22.07.2014 р.

Ухвалою від 22.07.2014 р. розгляд справи
відкладено на 04.08.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Прокопенко
Л.В.

Ухвалою від 04.08.2014 р. суддею Прокопенко
Л.В. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 10.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.08.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 11.08.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. справу прийнято до провадження.

Представник позивача у судовому
засіданні 10.09.2014 р. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
відзиву на позовну заяву та
витребуваних судом матеріалів не
надав. Жодних заяв, клопотань через
відділ діловодства суду від
відповідача не надходило.

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. Особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій (п. 4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році»,
п. 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»,
п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за наявними в ній матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 10.09.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

21.03.2014 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" (надалі -
позивач, Покупець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ЛЮКСОР
ГРУП" (надалі - відповідач, Продавець)
укладено договір № 4 (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. Договору,
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця Прапор з логотипом
розміри 1000x3000мм. (надалі іменується
Продукція) в кількості, у строки, за
ціною і з якісними характеристиками,
погодженими Сторонами в даному
Договорі. Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити Продукцію, що
поставляється відповідно до умов
даного Договору. Якість Товару, що
постачається за умовами даного
Договору, повинна відповідати взірцю,
який ухвалив Покупець.

Згідно з п. п. 2.1. - 2.4. Договору, загальна
вартість договору становить 396 000,00 грн.
Ціни на Продукцію визначаються п.1.1.
даного Договору. Вартість Продукції,
зазначена в п. 2.1. Договору, включає
вартість упаковки Продукції.
Розрахунки за Продукцію здійснюються
Покупцем у національній валюті України
шляхом безготівкового перерахування
коштів на поточний рахунок Продавця в
наступному порядку:

- передплата 60% від суми зазначеної в п.
2.1 Договору, що становить 237 600,00 грн.
сплачується шляхом безготівкового
перерахування коштів на поточний
рахунок Продавця не пізніше трьох
банківських днів з моменту підписання
цього Договору.

- остаточна оплата 40%, що становить 158 400
грн. перераховується не пізніше трьох
банківських днів з моменту підписання
Акту приймання-передачі Продукції.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
визначається, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Приписами ст. 963 ЦК України встановлено,
що якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за Договором
здійснив належним чином, здійснивши
24.03.2014 р. попередню оплату за товар у
розмірі 237 600,00 грн., проте відповідач
своїх зобов'язань по поставці товару не
виконав.

Відповідно до п. 10.2. Договору, у випадку
непостачання або неповного постачання
Продукції в строки, передбачені
Договором, Продавець сплачує Покупцю
неустойку в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від ціни недопоставленої
Продукції.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним
судом та не спростованим у
встановленому порядку відповідачем,
останній за несвоєчасну поставку
товару за договором має сплатити 5 936,75
грн. пені.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
законом порядку відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛЮКСОР ГРУП" (03083, м.
Київ, вул. Червонопрапорна, 34; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВОГ
РІТЕЙЛ" (43010, м. Луцьк, вул. Кременецька,
38; ) 237 600 (двісті тридцять
сім тисяч шістсот) грн. 00 коп.
заборгованості, 5 936 (п'ять тисяч
дев'ятсот тридцять шість) грн. 75 коп.
пені та 4 870 (чотири тисячі вісімсот
сімдесят) грн. 74 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна