ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа № 925/1456/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Мандригеля Р.С.-
представник за довіреністю,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», м. Київ

до Уманського комунального
підприємства «Уманьтеплокомуненерго»,
м. Умань, Черкаська область

про стягнення 56477 грн. 97 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтобаз України» звернулась до суду
з позовною заявою, у якій просить суд
стягнути з Уманського комунального
підприємства «Уманьтеплокомуненерго»
46622 грн. 44 коп. основного боргу за
договором про реструктуризацію
заборгованості від 31.05.2012 №14/12-267, 3110
грн. 75 коп. пені, 3007 грн. 15 коп.
інфляційних донарахувань, 474 грн. 06 коп.
три відсотки річних, 3263 грн. 57 коп.
штрафу.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи за місцем його державної
реєстрації, його представник без
поважних причин в судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, що не
перешкоджає розгляду справи по суті у
його відсутності за наявними в справі
матеріалами.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити.

У судовому засіданні згідно з ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, дослідивши
наявні у справі докази, суд вважає, що
позов підлягає до повного задоволення,
виходячи з наступного.

Між дочірньою компанією «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (кредитор за
договором, позивач по справі) та
Уманським комунальним підприємством
«Уманьтеплокомуненерго» (боржник за
договором, відповідач по справі) було
укладено договір про реструктуризацію
заборгованості від 31 травня 2012 року
№14/12-267 (далі - договір), відповідно до
умов якого кредитор та боржник
домовились про розстрочення погашення
заборгованості у вигляді основного
боргу (надалі - реструктуризація), що
виникла у боржника перед кредитором за
договором поставки природного газу
від 23.09.2009 №40/09-10-БО (п. 1.1.).

Загальна сума основного боргу, що
підлягає реструктуризації відповідно
п. 1.1. цього Договору, складає 2797347,24 грн.,
станом на 31.03.2012, що підтверджується
Актом звірки розрахунків (п. 2.1.).

Боржник зобов'язується сплатити у
повному обсязі суму основного боргу,
вказану у п. 2.1 цього Договору, шляхом
сплати зобов'язання частинами
відповідно до графіку погашення
заборгованості (надалі - Графік),
зазначеного у цьому пункті. Грошові
кошти по платежах поточного місяця
згідно з графіком повинні надходити
від боржника на рахунок кредитора у
сумі, визначеній цим Графіком, не
пізніше останнього числа місяця, в
якому платіж підлягає виконанню (п. 2.2.).

Відповідно до п. 3.4. договору за
прострочення виконання зобов'язань,
визначених у п. 2.2. цього Договору,
боржник зобов'язується сплатити
кредитору пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7%
від суми простроченого платежу.

Позивач зазначив, що станом на день
подання позову згідно з Графіком
погашення заборгованості борг
відповідача за договором за чотири
місяці (березень 2014 - червень 2014 року)
склав 46622,44 грн.

Доказів проведення розрахунків
відповідачем не подано.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що відповідач здійснює
перерахування коштів з порушенням
строків, вказаних у Графіку погашення
заборгованості, викладеному в пункті
2.2. договору, за яким грошові кошти по
платежах поточного місяця згідно з
Графіком повинні надходити від
боржника на рахунок кредитора у сумі,
визначеній цим Графіком, не пізніше
останнього числа місяця, в якому платіж
підлягає виконанню.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 Господарського кодексу
України (далі - ГК України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 ГК України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
ГПК України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За змістом статей 599 та 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання,
яке припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3.4. договору за
прострочення виконання зобов'язань,
вказаних у пункті 2.2. цього договору,
боржник зобов'язується сплатити
кредитору пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф в розмірі 7%
(сім відсотків) від суми простроченого
платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 3110 грн.
75 коп. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором та 3263 грн. 57
коп. штрафу.

Пеня позивачем нарахована в межах
строку передбаченого статтею 232 ГК
України, з врахуванням заборгованості
за період її нарахування. Позов в цій
частині позовних вимог підлягає до
задоволення.

Суд перевіривши порядок нарахування
позивачем штрафу в сумі 3263,57 грн.,
встановив правильність його
нарахування, тому задовольняє позов в
цій частині позовних вимог.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 ЦК України,
коли сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення
позивачем заявлено до стягнення 474 грн.
06 коп. - трьох процентів річних, 3007 грн. 15
коп. - інфляційних нарахувань.

Розрахунки інфляційних нарахувань та
трьох процентів річних позивачем
вчиненні вірно, відповідають вимогам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи та підлягають
стягненню з відповідача у заявленому
розмірі.

Відповідно до статті 49 ГПК України з
відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу понесені останнім витрати на
сплату судового збору в сплаченій ним
сумі 1827 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального
підприємства «Уманьтеплокомуненерго»
(вул. Тищика, 12-А, м. Умань, Черкаська
область, ) на користь
дочірньої компанії «Газ України»
національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, 1, м.
Київ, ): 46622 грн. 44 коп.
основного боргу за договором про
реструктуризацію заборгованості від
31.05.2012 №14/12-267, 3110 грн. 75 коп. пені, 3007 грн.
15 коп. інфляційних донарахувань, 474 грн.
06 коп. три відсотки річних, 3263 грн. 57 коп.
штрафу, 1827 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 16 вересня 2014
року.

Суддя
О.В. Чевгуз