номер провадження справи 9/46/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014
Справа № 908/1565/14

За позовом Комунального підприємства
"Водоканал" Мелітопольської міської
ради Запорізької області (72312,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
Луначарського, 100)

до відповідача Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2)

про стягнення суми 149372 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Єрьомич В.М. (дов. № 16 від
16.09.13);

Від відповідача: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача на користь позивача плати
за понадлімітне водокористування у
сумі 149372 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 12.05.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/1565/14,
судове засідання призначено на 28.05.2014р.
Ухвалою суду від 28.05.2014р. на підставі ст.
77 ГПК України розгляд справи
відкладено на 16.06.2014р., потім - на 23.06.2014р.
В ході розгляду справи судом
встановлено, що правильною назвою
відповідача є Приватний підприємець
ОСОБА_2.

23.06.2014р. справу розглянуто, оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Справа розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, зазначивши,
зокрема, про наступне. 12.10.2004р. між
сторонами укладено договір на відпуск
води з комунального водопроводу та
прийом стічних вод № 1386. Даним
договором встановлений ліміт
водоспоживання питної води з
комунального водопроводу у розмірі 0,096
тис.куб.м./рік. Співставленням
встановленого договором ліміту
водоспоживання з обсягами фактично
спожитої ПП ОСОБА_2 води встановлено,
що: - в 2012р. спожито всього 3082 мі, що
перевищує ліміт на 2986 мі; - в
січні-жовтні 2013р. спожито всього 2678 м і,
що перевищує ліміт на 2598 мі. За
перевищення ліміту водоспоживання,
позивач на підставі п. 2.2. договору
нарахував відповідачу плату за
понадлімітний обсяг водоспоживання на
загальну суму 149372 грн. Станом на 01.05.2014р.
дана заборгованість відповідачем у
добровільному порядку не погашена. У
зв'язку з чим, позивач на підставі ст.ст.
509, 526, 629 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 69
Бюджетного кодексу України, ч. 324.1 ст. 324
Податкового кодексу України просить
позов задовольнити та стягнути з
відповідача плату за понадлімітне
водокористування у сумі 149372 грн.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, але у своєму відзиві на
позовну заяву, який надійшов до суду
23.06.2014р., зазначив, що на момент розгляду
даної справи ОСОБА_2 не набула статусу
суб'єкта підприємницької діяльності та
не включена до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а тому відповідно до
ст.ст. 1, 21 ГПК України даний спір не
підвідомчий господарським судам
України. Таким чином, провадження у
справі № 908/1565/14 підлягає припиненню на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.2004р. між КП "Водоканал" (водоканал,
позивач у справі) та Приватним
підприємцем ОСОБА_2 (абонент,
відповідач у справі) був укладений
договір на відпуск води з комунального
водопроводу та прийом стічних вод № 1386,
відповідно до умов якого, абонент
зобов'язаний прийняти воду та скинути
стоки у кількості та у якості, що
передбачені договором. Підприємство
водоканал приймає на себе відпуск
питної води відповідно до графіку,
затвердженого рішенням міської ради і
приймання стоків у міську каналізацію
(п. 1.1., п. 1.2.).

Відповідно до п. 7.1. договору він
укладений з 12.10.2004р. по 31.12.2006р. та
продовжується щорічно, якщо за місяць
до закінчення строку договору одна із
сторін не заявить про відмову від
договору.

Згідно п. 2.1. договору визначення
кількості відпускаємої води
здійснюється приборами обліку або по
нормам, затвердженими рішенням міської
ради в розмірі встановленого ліміту з
щомісячною розбивкою. Так, даним
пунктом встановлено, що загальний
річний ліміт споживання води становить
96мі.

Згідно з пунктом 2.2. договору абонент не
має права збільшувати витрати води та
скид стоків понад встановлених норм та
затверджених лімітів. Сума плати за
понадлімітне водоспоживання
здійснюється завищеним в п'ятикратному
розмірі тарифом, виходячи з об'ємів
фактично використаної кількості води
за кожний розрахунковий період.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.01.2014р. Мелітопольською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією було
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Водоканал» Мелітопольської міської
ради за період з 01.10.2011р. по 31.10.2013р., за
результатами ревізії складено Акт №
003-21/1 від 31.01.2014р.

При дослідженні дотримання лімітів
питного водоспоживання комісією було
встановлено, що ПП ОСОБА_2 у 2012 році
спожито всього 3082мі, що перевищує
ліміт, передбачений договором від
12.10.2004р. № 1386 на 2986мі; в січні-жовтні
2013р. спожито всього 2678мі, що перевищує
ліміт на 2598мі. Крім того, ревізією
встановлено, що при нарахуванні плати
за спожиту воду ПП ОСОБА_2 не враховано
понадлімітні об'єми спожитої води, в
зв'язку з чим, не нараховано плату за
понадлімітне водоспоживання у
п'ятикратному розмірі, як то
передбачено п. 2.2. договору від 12.10.2004р.
№ 1386, внаслідок чого у період з 01.01.2012р.
по 31.10.2013р. КП «Водоканал» недотримані
доходи від реалізації послуг
водопостачання на загальну суму 149372
грн.

Розрахунок плати за понадлімітне
водоспоживання складений з
урахуванням тарифу на централізоване
водопостачання для інших споживачів у
розмірі 5,35 грн.(з ПДВ), затвердженого
постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011р. № 192. Так, плата за
понадлімітне водоспоживання в 2012р. для
ПП ОСОБА_2 становить 79875,50 грн. (2986мі х 5,35
грн. х 5). Плата за понадлімітне
водоспоживання в січні-жовтні 2013р.
становить 69496,50 грн. (2598мі х 5,35 грн. х 5).

Листом за вих. № 271 від 20.02.2014р. позивач
повідомив відповідача, що у
відповідності до акта ревізії № 003-21/1
від 31.01.2014р. Мелітопольської об'єднаної
державної фінансової інспекції
складено рахунок за понадлімітне
водоспоживання на суму 149372 грн., який
необхідно сплатити на протязі 10 днів з
моменту отримання. До листа додано
рахунок-акт виконаних послуг № 1386 від
20.02.2014р. на суму 149372 грн.

Однак вказана в рахунку сума в
установлений строк відповідачем
сплачена не була.

07.03.2014р. позивач направив відповідачу
претензію з вимогою сплатити суму 149372
грн. Дана претензія також була залишена
відповідачем без відповіді, а сума не
сплаченою.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу
України водокористування це -
використання вод (водних об'єктів) для
задоволення потреб населення,
промисловості, сільського
господарства, транспорту та інших
галузей господарства, включаючи право
на забір води, скидання стічних вод та
інші види використання вод (водних
об'єктів).

За приписами ст. 42 Водного кодексу
України визначено, що водокористувачі
можуть бути первинними і вторинними.
Первинні водокористувачі - це ті, що
мають власні водозабірні споруди і
відповідне обладнання для забору води,
в даному випадку це КП "Водоканал".
Вторинні водокористувачі (абоненти) -
це ті, що не мають власних
водозабірних споруд і отримують воду з
водозабірних споруд первинних
водокористувачів та скидають стічні
води в їх системи на умовах, що
встановлюються між ними. Вторинні
водокористувачі можуть здійснювати
скидання стічних вод у водні об'єкти
також на підставі дозволів на
спеціальне водокористування.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу
України встановлено, що спеціальне
водокористування здійснюється на
підставі дозволу.

Відповідно до ст. 49 Водного кодексу
України у дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин.

Так, рішенням дев'ятнадцятої сесії
шостого скликання Мелітопольської
міської ради Запорізької області від
24.01.2012р. № 8 «Про встановлення ліміту
використання води» та рішенням
тридцять третьої сесії шостого
скликання Мелітопольської міської
ради Запорізької області від 31.01.2013р. №
5 «Про встановлення ліміту
використання води» встановлено,
зокрема, ПП ОСОБА_2 річний ліміт
використання питної води з
комунального водопроводу на 2012р. - 0,096
тис.куб.м/рік, на 2013р. - 0,096 тис.куб.м/рік.

Крім того, ліміт водоспоживання
встановлений в договорі на відпуск
води з комунального водопроводу та
прийом стічних вод № 1386 від 12.10.2004р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 Водного
кодексу України водокористувачі
зобов'язані дотримувати встановлених
нормативів гранично допустимого
скидання забруднюючих речовин та
встановлених лімітів забору води,
лімітів використання води та лімітів
скидання забруднюючих речовин, а
також санітарних та інших вимог щодо
впорядкування своєї території;

Частиною 327.1 ст. 327 Податкового кодексу
України визначено, що у разі
перевищення водокористувачами
встановленого річного ліміту
використання води збір обчислюється і
сплачується у п'ятикратному розмірі
виходячи з фактичних обсягів
використаної води понад встановлений
ліміт використання води, ставок збору
та коефіцієнтів.

Дана норма кореспондується з п. 2.2.
договору, яким визначено, що абонент не
має права збільшувати витрати води та
скид стоків понад встановлених норм та
затверджених лімітів. Сума плати за
понадлімітне водоспоживання
визначається завищеним в п'ятикратному
розмірі тарифом, виходячи з об'ємів
фактично використаної кількості води
за кожний розрахунковий період.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен

виконати такий обов'язок у семиденний
строк від дня пред'явлення вимоги якщо
обов'язок негайного виконання не
випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

Відповідач доказів виконання
зобов'язання і перерахування позивачу
заявленої до стягнення суми не надав.

Таким чином вимоги позивача про
стягнення з відповідача плати за
понадлімітне водокористування у сумі
149372 грн. є законними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Доводи відповідача викладені у відзиві
спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з Довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що додана
відповідачем до відзиву, станом на
10.06.2014р. відомості про ОСОБА_2 у Єдиному
державного реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відсутні.

В даній довідці також зазначено, що
Єдиний державний реєстр юридичних осіб
та фізичних осіб-підприємців
знаходиться у стані формування. У
зв'язку з чим відомості станом на
10.06.2014р. про юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців є неповними.
Інформація про юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
зареєстрованих до 01.07.2004р. та не
включених до Єдиного державного
реєстру отримується в органі
виконавчої влади, в якому проводилась
державна реєстрація.

Відповідно ж до п. 2 розділу 8
Прикінцевих положень Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців» усі
діючі юридичні особи та фізичні особи -
підприємці, створені та зареєстровані
до 1 липня 2004 року, відомості про яких не
включені до Єдиного державного
реєстру, зобов'язані подати державному
реєстратору відповідно до вимог статті
19 цього Закону реєстраційну картку для
включення відомостей про них до
Єдиного державного реєстру. Державний
реєстратор після отримання від
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців реєстраційної картки
зобов'язаний включити відомості про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців і видати їм виписку з
Єдиного державного реєстру.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Матеріали справи в достатній мірі
свідчать про те, що ОСОБА_2 пройшла
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної
особи. Так, позивачем до матеріалів
справи надано копію Свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2 № 007023, виданого 13.03.2001р.
Договір на відпуск води з комунального
водопроводу та прийом стічних вод № 1386
від 12.10.2004р. був укладений саме між
Приватним підприємцем ОСОБА_2 та КП
«Водоканал». Про те, що ОСОБА_2 здійснює
підприємницьку діяльність також
свідчить те, що в п. 5.1. договору
зазначено вид діяльності - торгівля. З
договору вбачається, що відпуск води
здійснюється на адресу абонента, а
саме: м. Мелітополь, пр. 50-років
Перемоги, 25/4, прим. 3. Власником
зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2
про що свідчить Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від
18.08.2004р., копія якого додана позивачем
до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
зі сплати судового збору покладаються
на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентиф. код суб'єкта
підприємницької діяльності в
Державному реєстрі фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
"Водоканал" Мелітопольської міської
ради Запорізької області (72312,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
Луначарського, 100; ) суму
149372 (сто сорок дев'ять тисяч триста
сімдесят дві) грн. плати за
понадлімітне водокористування, суму 2987
(дві тисячі дев'ятсот вісімдесят сім)
грн. 44 коп. витрат зі сплати судового
збору. Видати наказ.

Суддя
О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.
Повне рішення підписано 26.06.2014р.