ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р.Справа № 922/807/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Френдій Н.А.

при секретарі судового засідання
Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом селянсько-фермерського
господарства "Орхідея", 92123, Луганська
область, Троїцький район, с. Привілля,
вул. Мічуріна, 32, код 24204517; до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Старовірівське", 61018, м. Харків, вул.
Новопрудна, буд. 4, кв. 70, код 32148045; про
стягнення 18190,49грн. за участю
представників:

позивача - не з"явився;

відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Селянсько-фермерське господарство
"Орхідея" звернулося до господарського
суду Харківської області з позовом до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Старовірівське" про стягнення
заборгованості за договором б/н від
09.03.2011р. в сумі 12200,00грн., пені у сумі
4982,74грн., 3% річних в сумі 1007,75грн.

Свої вимоги мотивує неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань за
договором купівлі-продажу від 09.03.2011р. в
частині повної та своєчасної оплати
вартості поставленого товару, в зв"язку
з чим, окрім суми основного боргу,
відповідачу нараховані пеня та три
проценти річних, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК
України, в якості правових підстав
позову вказує на приписи ст.ст. 526, 530, 610,
611, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився.

Відповідач в судове засідання свого
повноважного представника не
направив, відзив на позов та докази,
витребувані ухвалою суду про порушення
провадження у справі від 07.03.2014р. та
ухвалою суду від 19.03.2014р., не надав, хоча
про час та місце розгляду даної справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується відміткою про
вручення судової ухвали про
відкладення розгляду справи від
19.03.2014р. відповідачеві 02.04.2014р.

За висновками суду у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення, внаслідок чого справа
розглядається відповідно до норм ст. 75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Між селянсько-фермерським
господарством "Орхідея" (продавець) та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Старовірівське" (покупець) 09.03.2011р.
укладено договір купівлі-продажу,
згідно умов якого продавець продае, а
покупець купує соняшник у кількості
60+/-10% тон залікової ваги,
якість-вологість не більше 7%, сор - не
більше 1% за ціною 4400,00грн. за 1 тону, у
т.ч. 20%ПДВ, в подальшому - товар.

Загальна сума договору складає
264000,00грн., у т.ч. ПДВ 20% - -44000,00грн. (п.2
договору).

Строк дії договору з моменту
підписання до 31.12.2011р. (п.8 договору).

За змістом п.5 договору розрахунок за
товар здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок продавця, або за
взаємною згодою сторін, у будь-який
інший не забороненим законодавством
України спосіб, 100% передплата за кожну
партію товару.

Як вбачається зі змісту
вищезазначеного договору, останній
фактично по своїй правовій природі є
договором поставки, і на підставі ст. 712
ЦК України до нього застосовуються
загальні положення про купівлю -
продаж.

Позивач, на підставі рахунку №3 від
09.03.2011р., за накладною №3 від 09.03.2011р.
(а.с.20), поставив, а відповідач за
довіреністю №28/03 від 09.03.2011р. (а.с.24)
отримав, товар, згідно договору
купівлі-продажу від 09.03.2011р., на суму
222200,00грн., проте за твердженнями
позивача відповідач вартість
отриманого товару оплатив лише
частково - в сумі 210000,00грн. (що також
підтверджується виписками особового
рахунку відповідача, а.с. 18-19).

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити товар після його
прийняття, якщо договором або актом
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Відповідно до ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
24.01.2014р. звертався до відповідача з
вимогою про сплату боргу за
поставлений товар, а також надсилав
останньому акт звірки (а.с. 12 -17).

Позивач стверджує, що відповідач
відповіді на вимогу не надав,
заборгованість останного становить
12200,00грн.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм, а також
враховуючи, що відповідач в
установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України
порядку обставини, які повідомлені
позивачем не спростував, господарський
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу нормативно та документально
доведені, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі - в сумі
12200,00грн.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 1007,75грн. з
01.04.2011р. по 31.12.2013р., нараховані на суму
12200,00грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання
грошового зобов'язання кредитор має
право стягнути, а боржник повинен
сплатити, крім основного боргу, також
втрати від інфляційних процесів та
річні відсотки за весь час
прострочення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
враховуючи приписи ст. 692 ЦК України,
заявлені позивачем 3% річних
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані, періоди
нарахування річних позивачем довільно,
що є його правом в даному випадку
(незважаючи на те, що товар поставлено
09.03.2011р. і п.5. договору встановлена 100%
предоплата, позивачем обрано початок
нарахування з 01.04.2011р., що є його правом
та не суперечить нормам законодавства),
та підлягають задоволенню в повному
обсязі в сумі 1007,75грн.

Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства (ч.2 ст. 551 ЦК України), що
кореспондується з приписами ч. 4 ст.231 ГК
України, якою визначено, що у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Приймаючи до уваги наведені норми
законодавства, враховуючи, що згідно
вимог ст. 547 Цивільного кодексу України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання (в тому числі у вигляді
неустойки (пені)) вчиняється в
письмовій формі, а зобов'язання
відповідача щодо оплати товару виникли
на підставі договору купівлі-продажу
від 09.03.2011р., умовами якого не було
встановлено ані розміру пені ані
взагалі такого виду відповідальності
як пеня, яка би сплачувалась у випадку
несвоєчасного виконання покупцем
своїх зобов'язань по оплаті товару, то
відповідно позов в частині стягнення з
відповідача пені в сумі 4982,74грн.
заявлений безпідставно і задоволенню
не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати з цієї справи, які складаються
з 1827,00грн. судового збору, покладаються
на відповідача пропорційно
задоволених позовних вимог - в сумі
1326,55грн.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 22, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Старовірівське" (61018,
м. Харків, вул. Новопрудна, буд. 4, кв. 70,
код 32148045) на користь
селянсько-фермерського господарства
"Орхідея" (92123, Луганська область,
Троїцький район, с. Привілля, вул.
Мічуріна, 32, код 24204517) заборгованість за
договором б/н від 09.03.2011р. в сумі
12200,00грн., 3% річних в сумі 1007,75грн. та
1326,55грн. витрат зі сплати судового
збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

4. В решті позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 08.04.2014 р.

Суддя Н.А. Френдій