РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа № 906/395/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді Дужич
С.П. ,

судді
Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Вернидуб Д.В. (довіреність
№б/н від 15.05.2014 року)

відповідача: Шевелєв Я.А. (довіреність
№б/н від 08.01.2014 року)

третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача - Житлово-будівельного
кооперативну "Полісся" на рішення
господарського суду Житомирської
області від 12.06.2014 року у справі № 906/395/14
(суддя Давидюк В.К.)

за позовом Приватного підприємства
"Прем'єр-Дент"

до Житлово-будівельного кооперативу
"Полісся"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Комунальної установи
по експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради про
розірвання договору №15 від 01.11.2010 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 12 червня 2014
року у справі №906/395/14 позов Приватного
підприємства «Прем'єр-Дент» (надалі -
позивач) до Житлово-будівельного
кооперативу «Полісся» (надалі -
відповідач) за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:
Комунальної установи по експлуатації
адмінбудинків Житомирської обласної
ради про розірвання договору №15 від
01.11.2010 року задоволено. Розірвано
договір №15 від 01.11.2010 року "Про дольову
участь в експлуатаційних витратах",
укладений між Житлово-будівельним
кооперативом "Полісся" (10014, м. Житомир,
вул. Короленка, 8, ) та
Приватним підприємством "Прем'єр-Дент"
(10014, м. Житомир, вул. Хлібна, 25 та 10008, м.
Житомир, вул. 1-го Травня, 33, кв.1, ). Стягнуто з
Житлово-будівельного кооперативу
"Полісся", 10014, м. Житомир, вул. Короленка,
8, на користь Приватного
підприємства "Прем'єр-Дент", 10014, м.
Житомир, вул. Хлібна, 25 та 10008, м.Житомир,
вул.1-го Травня, 33, кв.1, -
1218,00 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору /а.с.149-151/.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що
враховуючи зміну істотних умов
договору №15 від 01.11.2010 року про дольову
участь в експлуатаційних витратах, а
саме: зміну балансоутримувача
орендованого майна, з огляду на те, що
даний договір за згодою сторін не
розірваний, суд дійшов висновку про
розірвання оспорюваного договору №15
від 01.11.2010 року у зв'язку з істотною
зміною обставин.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач -
Житлово-будівельний кооператив
«Полісся» звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Житомирської області від 12.06.2014 року по
справі №906/395/14 повністю та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
Приватного підприємства «Прем'єр-Дент»
відмовити повністю /а.с.156-161/.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт
посилається на порушення
господарським судом Житомирської
області норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповноту з'ясування обставин у справі.
Зокрема, апелянт зазначає, що судом не
досліджувалось, коли саме позивач
направив апелянту повідомлення про
припинення дії спірного договору, і
коли апелянт отримав це повідомлення;
між сторонами договору повинні
відбутись переговори, за результатами
яких, сторони можуть дійти до певних
результатів, ці переговори можуть бути
проведені як усно так і письмово,
апелянт надав свою відповідь на
повідомлення позивача у листі №448 від
01.11.2013 року, але відповіді на цей лист
від позивача не надійшло, таким чином
згоди про розірвання Договору №15 у
досудовому порядку не було досягнуто з
вини позивача, яка полягає у тому, що
позивач не підтвердив своє бажання
припинити дію договору №15, відтак
порушення права позивача на розірвання
договору №15 з боку апелянта відсутнє і
не може бути захищене господарським
судом у порядку статті 1 ГПК України;
наданий позивачем акт приймання
основних засобів від 15.10.2011 року не має
значення для справи є неналежним, і
недопустимим доказом, з огляду на
статтю 34 ГПК України, оскільки доказом
наявності будинку є Акт приймання
Державною комісією будинку в
експлуатацію та Технічний паспорт на
цей будинок, відтак Третя особа не може
бути балансоутримувачем житлового
будинку №25 по вулиці Хлібній, а
обставина наявності
адміністративно-виробничої будівлі за
адресою: м.Житомир, вул.Хлібна 25 з
огляду на відсутність акта приймання
адміністративно-виробничої будівлі в
експлуатацію та технічного паспорту є
не доведеною; можливо дійти до
обґрунтованого висновку, що апелянт
надає послуги за Договором №15, в межах
обслуговування внутрішньо будинкових
систем, стосується відшкодування
апелянтові експлуатаційних витрат на
утримання житлового будинку №25;
відносно договору №194-ек/25х, укладений
між Третьою особою та Позивачем,
можливо припустити, що цей договір,
стосується відшкодування витрат
Третьої особи за надані експлуатаційні
та комунальні послуги, орендованих
позивачем приміщень в будинку №25, в
межах цих приміщень, є різними
договорами, які своєю дією не
виключають один одного.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 07 липня 2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
дату судового засідання на 28 серпня 2014
року /а.с.155/.

Від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Комунальна установа
по експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради надійшли
пояснення №344 від 31.07.2014 року,
відповідно до яких остання вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим. В обґрунтування своїх
доводів зазначає, що Приватне
підприємство «Прем'єр-Дент» орендує
приміщення за адресою м.Житомир,
вул.Хлібна, 25, яке є індивідуально
визначеним нерухомим майном, що
перебуває у спільній власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області. Відповідно до діючого
законодавства оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
перебуває у спільній власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області вирішує КП «Агенція
регіонального розвитку» Житомирської
обласної ради. Апелянт ознайомлений із
відповідною технічною документацією і
знає, що Комунальна установа по
експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради є
балансоутримувачем не житлового
будинку, а нежитлових приміщень за
адресою м.Житомир, вул.Хлібна 25.

Позивач своїм правом, передбаченим
статтею 96 ГПК України, не скористався,
відзиву на апеляційну скаргу не надав.
В судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення місцевого
господарського суду законним та
обґрунтованим, а тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні
представник відповідача повністю
підтримав вимоги і доводи викладені в
апеляційній скарзі.

Представник третьої особи в судове
засідання 28 серпня 2014 року не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив.
Про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином /а.с. 165/.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
розглянувши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та пояснень третьої особи, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
рішення місцевого господарського суду
- залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
01.11.2010 року між сторонами був укладений
договір №15 про дольову участь в
експлуатаційних витратах /а.с.8/,
пунктом 1.1 якого визначено, що позивач
(замовник) оплачує внески на утримання
будинку та прибудинкової території
згідно додатку №1, який є невід'ємною
частиною даного договору /а.с. 9/, а
позивач (балансоутримувач) забезпечує
його виконання.

Відповідно до пункту 2.1 зазначеного
договору, позивач приймає дольову
участь у витратах відповідача на
утримання будинку №25, що по вул. Хлібна
в м. Житомирі, в розмірі, передбаченому
в додатку №1 до цього договору.

Слід зазначити, що згідно договорів
оренди від 02.08.2010 року, №359 від 08.08.2012
року, №610 від 01.08.2013 року позивач
орендує частину приміщення на 1-му
поверсі будівлі по вул. Хлібній, 25 у м.
Житомирі /а.с. 10, 13-18/.

Відповідно до рішення 4-ї сесії 6
скликання Житомирської обласної ради
від 17.03.2011 року №88 з 01.07.2011 року
адміністративно-виробнича будівля за
адресою по вул. Хлібній, 25 в м. Житомирі
передана на баланс третьої особи -
Комунальної установи по експлуатації
адмінбудинків Житомирської обласної
ради.

Фактична передача будівлі на баланс
третьої особи проведена 15.10.2011 року, про
що свідчить акт приймання основних
засобів /а.с.12/.

Позивач вказує, що оскільки ЖБК
"Полісся" втратило статус
балансоутримувача вказаних приміщень,
тому жодних правових підстав у
відповідача для виконання умов
оспорюваного договору про дольову
участь в експлуатаційних витратах не
має.

30.09.2013 року Приватне підприємство
«Прем'єр-Дент» направило відповідачеві
письмове повідомлення про припинення
дії договору /а.с.91/.

Однак, відповідач відмовився припинити
дію спірного договору та продовжує
виставляти позивачеві рахунки на
оплату наданих послуг /а.с.93/.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
балансоутримувач будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом; власник приміщення,
будинку, споруди, житлового комплексу
або комплексу будинків і споруд (далі -
власник) - фізична або юридична особа,
якій належить право володіння,
користування та розпоряджання
приміщенням, будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд, зареєстроване у
встановленому законом порядку.

Згідно частини 2 статті 327 Цивільного
кодексу України, управління майном, що
є у комунальній власності, здійснюють
безпосередньо територіальна громада
та утворені нею органи місцевого
самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням 4-ї сесії 6 скликання
Житомирської обласної ради від 17.03.2011
року №88 "Про непродовження договору
оренди цілісного майнового комплексу
"Побутрадіотехніка" вирішено не
продовжувати договір оренди цілісного
майнового комплексу
"Побутрадіотехніка", що є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст області, до складу якого
входять, зокрема, приміщення
центрального телеательє за адресою: м.
Житомир, вул. Хлібна, 25 /а.с.11/.

Пунктом 2 зазначеного рішення вирішено,
що після закінчення строку дії
договору (01.07.2011 року) на балансі
комунального підприємства по
експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради на праві
господарського відання вирішено
закріпити нерухоме, майно, в тому числі
і адміністративно-виробничу будівлю за
адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 25.

На виконання вищевказаного рішення
Комунальне підприємство по
експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради прийняло та
закріпило на праві господарського
відання на балансі комунального
підприємства зазначену вище
адміністративно-виробничу будівлю за
адресою: м. Житомир, вул. Хлібна, 25, що
підтверджується актом приймання
основних засобів від 15.10.2011 року /а.с.12/.

Таким чином, балансоутримувачем
нежитлових приміщень будинку №25 по
вул. Хлібній в м.Житомирі з 2011 року є
третя особа - Комунальне підприємство
по експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради.

Колегія суддів також звертає увагу на
той факт, що пунктами 1.1 договорів
оренди нерухомого майна №359 від 08.08.2012
року та №610 від 01.08.2013 року /а.с.13-18/, за
якими позивач орендує частину
приміщення на 1-му поверсі будівлі по
вул. Хлібній, 25, передбачено, що
орендовані позивачем нежилі
приміщення перебувають на балансі
Комунальної установи по експлуатації
адмінбудинків Житомирської обласної
ради.

Відповідно до вимог статті 19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

02.01.2013 року між третьою особою
(балансоутримувачем) та позивачем
укладено Договір №194-ек/25х про
відшкодування витрат за надані
експлуатаційні та комунальні послуги
орендованого індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
перебуває у спільній власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області /а.с.19-20/, відповідно до умов
якого третя особа забезпечує надання
послуг з утримання будинків і
прибудинкових територій та
комунальних послуг для частини
приміщень у будинку за адресою: м.
Житомир, вул. Хлібна, 25, а позивач за
надані послуги проводить оплату згідно
наведених в договорі розрахунків.

З вищевикладеного вбачається, що після
зміни балансоутримувача орендованих
позивачем приміщень, останнім було
укладено з новим балансоутримувачем
договір про відшкодування витрат за
надані експлуатаційні та комунальні
послуги.

Разом з тим, спірний Договір №15 від
01.11.2010 року про дольову участь в
експлуатаційних витратах, укладений з
Житлово-будівельним кооперативом
"Полісся", не припинив свою дію, про що
не заперечували представники сторін в
засіданні суду як першої так і
апеляційної інстанції.

Згідно вимог частини 1 статті 770
Цивільного кодексу України, у разі
зміни власника речі, переданої у найм,
до нового власника переходять права та
обов'язки наймодавця.

Статтею 652 Цивільного кодексу України
визначено, що у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. Зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона
(частина 2 статті 652 Цивільного кодексу
України).

У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору
(частина 3 статті 652 Цивільного кодексу
України).

Враховуючи зміну істотних умов
договору №15 від 01.11.2010 року про дольову
участь в експлуатаційних витратах, а
саме: зміну балансоутримувача
орендованого майна, з огляду на те, що
даний договір за згодою сторін не
розірваний, місцевий господарський суд
дійшов правильного висновку про
розірвання оспорюваного договору №15
від 01.11.2010 року у зв'язку з істотною
зміною обставин.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (стаття 32 ГПК України).

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 ГПК України).

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження апелянта про порушення
позивачем порядку досудового
врегулювання спорів, оскільки норми
статті 188 Господарського кодексу
України та статті 11 Господарського
процесуального кодексу України не
позбавляють сторону договору права на
безпосереднє звернення до суду з
вимогою про розірвання договору оренди
без дотримання порядку досудового
врегулювання спору. Адже, згідно
рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2002 №15-рп/2002 (справа №1-2/2002) про
досудове врегулювання спорів) право
особи (громадянина України, іноземця,
особи без громадянства, юридичної
особи) на звернення до суду за
вирішенням спору не може бути обмежене
законом, іншими нормативно-правовими
актами. Встановлення законом або
договором досудового врегулювання
спору за волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Наведеної правової позиції
дотримується також Верховний Суд
України у справах про розірвання
договору оренди, пов'язаних із
застосуванням статті 188 Господарського
кодексу України (постанови ВСУ від
17.06.2008 року у справі №8/32пд, від 08.05.2012
року у справі №5021/966/2011).

Твердження апелянта стосовно того, що
третя особа не може бути
балансоутримувачем житлового будинку
№25 по вулиці Хлібній у м.Житомирі
спростовуються наявними в матеріалах
справи технічним паспортом від 14.12.2013
року (інвентаризаційна справа №15697) та
рішенням 4-ї сесії 6 скликання
Житомирської обласної ради від 17.03.2011
року №88 "Про непродовження договору
оренди цілісного майнового комплексу
"Побутрадіотехніка" з яких вбачається,
що Комунальне підприємство по
експлуатації адмінбудинків
Житомирської обласної ради є
балансоутримувачем не житлового
будинку, а нежитлових приміщень
(адміністративно-виробничої будівлі)
за адресою м.Житомир, вул.Хлібна, 25.

Інші доводи скаржника не заслуговують
на увагу, оскільки їм була надана
вичерпна правова оцінка судом першої
інстанції на підставі наданих
сторонами доказів, які відповідно до
статей 33, 34 ГПК України засвідчують
певні обставини і на яких ґрунтується
висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Житомирської області від 12.06.14 р. у
справі №906/395/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
"Полісся" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 906/395/14 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Дужич С.П.

Суддя
Саврій В.А.