ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р.Справа № 922/3315/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом ПП "Ера", м. Харків до
Публічне АТ банк "Меркурій" м. Харків
про припинення зобов'язань за
договором за участю сторін:

позивача - Замікула Б.С.,

відповідача - Полетаєва Т.Ю

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Ера" звернулось
з позовом до Публічного акціонерного
товариства Банк "Меркурій" про
припинення договірних зобов'язань, а
саме просило:

Визнати припиненим зобов'язання за
договором невідновлювальної кредитної
лінії в національній валюті України №
02/1-25К-98 від 30.12.2013 року укладеним між
Приватним підприємством "Ера" та
Публічним акціонерним товариством
Банк "Меркурій " у зв'язку з поєднанням
в особі Приватного підприємства "Ера"
кредитора і боржника Публічного
акціонерного товариства Банк
"Меркурій".

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Банк "Меркурій". витрати на
оплату судового збору у розмірі 1218 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
зобов'язання за Договором припинилось
на підставі статті 606 ЦК України у
зв'язку з поєднанням в особі Позивача
кредитора та боржника Відповідача.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на
неможливість застосування ст. 606 ЦК
України до вказаних правовідносин.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 15.09.2014 року до 17.09.2014 року до 10
години.

Після оголошення перерви розгляд
справи продовжено у тому ж складі.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

30.12.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір за
№ 02/1-25К-98 невідновлювальної кредитної
лінії в національні валюті України.

Згідно умов якого Банк відкриває
Позичальнику невідновлювальну
кредитну лінію та надає Позичальнику
кредитні кошти за рахунок Кредитної
лінії на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового використання. ( п.1.1 договору).
Ліміт Кредитної лінії складає 8 800 000
грн. ( п.1.2 договору ). Розмір процентів
за користування кредитом 20 процентів
річних з 30.12.2013 року , з 01.02.2014 року - 20,9
процентів річних. Процента ставка
фіксована. ( п.1.3 договору). Кінцевий
термін повернення заборгованості за
Кредитною лінією 26 грудня 2014 року (
а.с.11-13).

Згідно ст. 105-4 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

30.12.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
банківського вкладу (депозиту)
"Класичний" № 251 ( а.с.14-16). У
відповідності до п.1.1 договору банк
прийняв від Вкладника грошові кошти у
формі вкладу (депозиту) "Класичний" в
сумі 8800000 грн. на вкладний рахунок №
1 та зобов'язався виплачувати
Вкладнику на умовах повернення,
визначених цим договором, а також
нараховані на вклад проценти у розмірі
та в порядку, установленому цим
договором. Строк зберігання вкладу 362
дні з 30.12.2013 року . Термін повернення
вкладу 26.12.2014 року ( п.1.2 договору).

В якості забезпечення виконання умов
Кредитного договору, між Позивачем та
Відповідачем укладено Договір застави
майнових прав № 02/2-08-146 від 30.12.2013 р.,
відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого Банку
передано право вимоги грошової суми,
розміщеної на депозитному рахунку
згідно Договору банківського вкладу
(депозиту) № 251 від 30.12.2013 р., укладеного
між ПП "ЕРА" та ПАТ Банк "МЕРКУРІЙ" (далі -
Договір депозиту).

Зокрема, згідно п. 1.1. Договору депозиту
Банк прийняв від вкладника грошові
кошти у формі вкладу (депозиту) в сумі 8
800 000 (вісім мільйонів вісімсот тисяч
гривень 00 копійок) за умови щомісячного
нарахування процентів на суму вкладу,
розмір яких встановлено на рівні 20,9 %
річних.

У відповідності до п.5.3.8 договору
невідновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України № 02/1-25К-98
від 30.12.2013 , банку надано право
самостійного списання грошових коштів,
розміщених на інших рахунках позивача,
в розмірі необхідного для виконання
зобов'язань за даним договором.

Таким чином, встановлений порядок
договірного списання грошових коштів
із депозитного на кредитний рахунок
забезпечував повне та своєчасне
виконання зобов'язань ПП «ЕРА» за
Кредитним договором упродовж дії
вказаних договорів.

19.02.2014 року позивач надіслав на адресу
відповідача лист-вимогу в якій просив,
достроково розірвати договір
банківського вкладу (депозиту) № 251 від
30.12.2013 року та повернення грошових
коштів, які розміщені на депозитному
рахунку № 1, шляхом перерахування
їх на кредитний рахунок № 1
відкритий в ПАТ Банк "Меркурій" ( а.с.17),
що повністю узгоджується із положенням
п. 2.6. Договору депозиту.

Як встановлено в судовому засіданні,
вимога про розірвання Договору
банківського вкладу (депозиту) № 251 від
30.12.2013 р. та перерахування коштів на
погашення заборгованості за Кредитним
договором отримана Банком 20.02.2014 р.,
однак не була виконана.

Наведене суперечить приписам
цивільного законодавства та умовам
Договору депозиту.

Відповідно до ч.2 ст. 1060 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Право вкладника на дострокове
розірвання Договору банківського
вкладу також визначене п. 3.4.4. Договору.

Згідно положення п. 3.2.4 Договору
депозиту про дострокове повернення
вкладу необхідно у письмовій формі
попередити Банк за 5 банківських днів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 ст. 613 ЦК України встановлює,
що кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Згідно ч. 4 ст. 613 ЦК України, боржник за
грошовим зобов'язанням не сплачує
проценти за час прострочення
кредитора. З наведеного слідує, що
Позивач не виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором через
прострочення Банку, а саме через не
вчинення ним дій щодо перерахування
коштів в рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором
відповідно до вимоги ПП "ЕРА",
викладеної у листі № 8 від 19.02.2014 р.

Таким чином, подальше нарахування
Банком відсотків за Кредитним
договором № 02/1-25К-98 від 30.12.2013 р. після
28.02.2014 р. є безпідставним.

Таким чином, станом на 28.02.2014 р. (з
урахуванням встановленого у вимозі
5-денного строку), заборгованість Банку
перед Позивачем за Договором депозиту
складає 8 800 000 грн.

При цьому, згідно розрахунку
заборгованості за Кредитним договором,
яка міститься в матеріалах справи,
станом на 28.02.2014 р. заборгованість по
тілу кредиту становить 8 800 000 грн.,
заборгованість за відсотками -
відсутня..

Зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом (ст.
598 ЦК України).

Статтею 606 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється поєднанням
боржника і кредитора в одній особі.

Враховуючи положення ст. 606 ЦК України,
зобов'язання Позивача за Кредитним
договором № 02/1-25К-98 від 30.12.2013 р. та за
Договором депозиту № 251 від 30.12.2013 р.,
припинились 28.02.2014 р. у зв'язку з
поєднанням в особі ПП "ЕРА" боржника та
кредитора Банку на суму 8 800 000 грн.

Відповідно до ст. 606 ЦК України
зобов'язання припиняється поєднанням
боржника та кредитора в одній особі, не
залежно від наявності ліквідаційних
процедур, а лише за наявності факту
поєднання таких вимог. Крім того, Закон
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", який є
спеціальним законом що визначає
процедуру ліквідації банків, хоча і не
передбачає, але і не містить у собі
заборони на припинення зобов'язань у
зв'язку з поєднанням боржника та
кредитора Банку в одній особі, оскільки
це не перешкоджає здійсненню процедури
ліквідації Банку.

Суд також відзначає, що поданий
представником Відповідача відзив на
позовну заяву не заслуговує на увагу,
оскільки доводи щодо неможливості
застосування положення ст. 606 ЦК
України є невмотивованими.

За таких підстав, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги про визнання
припиненими зобов'язання за Кредитним
договором № 02/1-25К-98 від 30.12.2013 р., що
укладений між Приватним підприємством
"ЕРА" та Публічним акціонерним
товариством Банк "МЕРКУРІЙ" є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. 49 ГПК України суд
вважає за необхідне витрати по сплаті
судового збору покласти на
Відповідача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 16, 526, 598, 606, 610, 1066
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 12,
16, 49, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
підприємства "ЕРА" задовольнити
повністю.

Визнати припиненими зобов'язання за
Договором невідновлюваної кредитної
лінії в національній валюті України №
02/1-25К-98 від 30.12.2013 р., укладений між
Приватним підприємством "ЕРА" та
Публічним акціонерним товариством
Банк "МЕРКУРІЙ".

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Банк "МЕРКУРІЙ" (вул.
Петровського, 23, м. Харків, 61002, ) на користь Приватного
підприємства "ЕРА" (пр. Московський, 118,
м. Харків, 61068, )
сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 18.09.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова