м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Хрещатик"доКомунального підприємства
"Київський метрополітен"простягнення 5
513 477,91 грн.Суддя Бойко Р.В.
Представники сторін:
від позивача:Вознюк М. В.від
відповідача:Ковтун Т.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Хрещатик" (надалі -
"Банк") звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до
Комунального підприємства "Київський
метрополітен" (надалі - "Підприємство")
про стягнення 5 513 477,91 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов кредитного договору
№09-47/1-12 від 29.11.2012 р. позивач надав
кредит, а відповідач належним чином
грошове зобов'язання по поверненню
кредиту не виконав, у зв'язку з чим
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по поверненню суми
кредиту у розмірі 3 942 191,78 грн. та сплати
процентів у розмірі 805 258,74 грн., а також
3% річних у розмірі 766 027,39 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
В судовому засіданні 08.09.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 22.09.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, вимоги ухвали суду
виконав, надав пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримав повністю.
Представник відповідача в судове
засідання з'явився, на виконання вимог
ухвали суду надав відзив на позовну
заяву, в якому проти задоволення
позовних вимог заперечував з огляду на
пропуск позивачем строку позовної
давності для звернення до суду із
позовом про стягнення пені.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2012 р. між Банком та Підприємством
(позичальник) було укладено кредитний
договір №09-47/1-12 (надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору банк надає
позичальнику в порядку, передбаченому
цим договором, "послуги з надання
кредиту інші" (послуги, пов'язані із
залученням фінансових ресурсів: не
відновлювальна кредитна лінія на суму
125 000 тис. грн.), код 65.22.1 за ДК 016-97, у
вигляді кредиту у формі відкличної не
відновлювальної лінії з лімітом у сумі
125 000 000,00 грн. строком
дії 12 місяців терміном повернення
28.11.2013 р.

Згідно з п. 1.3 Договору позичальник
зобов'язується використати кредит на
цілі, передбачені цим договором,
сплатити банку відсотки за
користування кредитом і комісії у
розмірі та порядку, передбачених цим
договором, та повернути банку суму
кредиту в порядку і строки, передбачені
цим договором.

За змістом п. 4.1 Договору сума договору
складає 156 187 500,00 грн., в тому числі сума
кредитних коштів 125 000 000,00 грн., сума
процентів, що будуть нараховані на суму
кредиту 125 000 000,00 грн. за строк дії
ліміту кредитної лінії 12 місяців, з
урахуванням відсоткової ставки 24,95%, що
складає 31 187 500,00 грн.

На виконання умов Договору позивачем
було надано відповідачу кредит в сумі
100 000 000,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками по особовому
рахунку позивача, а також нараховано
проценти за користування кредитними
коштами.

28.11.2013 р. між сторонами було підписано
Додатковий договір №3 до Договору, за
змістом якого сторонами було змінено
термін повернення грошових коштів -
20.01.2014 р., а також процентну ставку за
користування кредитними коштами - 22,95%.

Вказаним додатковим договором було
внесено зміни до п. 4.2 Договору та
викладено його в наступній редакції:
"позичальник сплачує банку проценти за
користування кредитними коштами за
процентною ставкою, визначеною даним
договором, за період з дня видачі і
протягом усього терміну користування
кредитними коштами. Розрахунок
процентів здійснюється щомісячно
виходячи з фактичної кількості днів у
місяців і році. При розрахунках
враховується перший день видачі
кредиту (його частини) і не
враховується день повернення кредиту
(його частини). Нараховані відсотки
позичальник сплачує наступним чином:
не пізніше 15.01.2014 р. у сумі залишку
нарахованих та несплачених відсотків
за користування кредитом за липень,
серпень, вересень, жовтень 2013 року, а
також тих, що будуть нараховані за
користування кредитними коштами у
листопаді 2013 року; до останнього
робочого дня місяця в тому ж місяці, в
якому здійснюється нарахування
відсотків, починаючи з 2013 року."

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по поверненню кредиту та
сплаті процентів за користування
кредитними коштами, у зв'язку з чим
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені та 3%
річних.

Договір є кредитним договором, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Матеріалами справи (банківські виписки
по особовому рахунку позивача)
підтверджується, що на виконання умов
Договору позивачем було надано
відповідачу кредит в сумі 100 000 000,00 грн.,
а також нараховано проценти за
користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, враховуючи положення ст. 530
Цивільного кодексу України та приписи
п. 4.3 Договору (в редакції Додаткового
договору №3 від 28.11.2013 р.) відповідач
зобов'язаний був погасити кредит у
строк до 20.01.2014 р., а також сплатити
проценти за користування кредитним
коштами у відповідності до п. 4.2
Договору.

В той же час, в порушення умов Договору
станом на 20.01.2014 р. відповідачем не було
повернуто всю суму кредиту, і за ним
рахувалася заборгованість у розмірі 70
000 000,00 грн., яку відповідач погасив
03.06.2014 р. (30 000 000,00 грн.) та 06.06.2014 р. (40 000
000,00 грн.), що підтверджується
банківські виписки по особовому
рахунку позивача.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, має місце факт
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з повернення кредитних
коштів, а також сплати процентів за
користування кредитними коштами.

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені за
прострочення виконання грошового
зобов'язання по поверненню суми
кредиту у розмірі 3 942 191,78 грн. (у період
з 21.01.2014 р. по 06.06.2014 р.), пені за
прострочення сплати процентів у
розмірі 805 258,74 грн. (у період з 30.12.2014 р.
по 29.05.2014 р.), а також 3% річних у розмірі
766 027,39 грн. (у період з 21.01.2014 р. 05.06.2014 р.).

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

За змістом п. 6.2.1 Договору у випадку
прострочення погашення кредиту, сплати
відсотків за користування кредитом,
сплати комісій, передбачених цим
договором, позичальник сплачує банку
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми невиконаних
зобов'язань за кожен день прострочення.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
задовольнити вимогу про стягнення з
відповідача пені за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
поверненню суми кредиту у розмірі 3 942
191,78 грн. за період з 21.01.2014 р. по 06.06.2014 р.

Стосовно заявленої позивачем до
стягнення пені за прострочення сплати
процентів у розмірі 805 258,74 грн. за
період з 30.12.2012 р. по 29.05.2014 р. суд
відзначає наступне.

За перерахунком суду позивачем
правомірно нарахована пеня за
прострочення відповідачем грошового
зобов'язання зі сплати процентів за
користування кредитним коштами у
період з 30.12.2012 р. по 29.05.2014 р. у розмірі 805
258,74 грн.

В той же час, за змістом ст.ст. 256, 257
Цивільного кодексу України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 Цивільного кодексу
України до вимог про стягнення пені
застосовується спеціальна позовна
давність (один рік).

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу
України передбачено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, у
відзиві на позовну заяву Підприємством
заявлено про застосування позовної
давності до вимоги про стягнення пені
за період з 30.12.2012 р. по 16.07.2013 р.

При цьому, оскільки строк позовної
давності в частині вимог про стягнення
пені за прострочення сплати процентів,
про застосування якої заявлено
відповідачем, сплив, а судом не
встановлено обставин, передбачених ст.
268 Цивільного кодексу України або
іншими законами та відсутні поважні
причини його пропуску, то за таких
обставин у задоволенні позову в
частині стягнення з Підприємства пені,
нарахованої за період з 30.12.2012 р. по
01.08.2013 р. (позивач звернувся до суду
01.08.2014 р.) у розмірі 320 452,68 грн. необхідно
відмовити.

Відтак, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги про
стягнення з Підприємства пені у
розмірі 484 806,06 грн. за прострочення
сплати процентів у період з 01.08.2013 р. по
05.06.2014 р.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних за
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання з повернення
кредиту у розмірі 766 027,39 грн. за період з
21.01.2014 р. 05.06.2014 р.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За своєю правовою природою вказані
проценти річних є платою за
неправомірне користування чужими
коштами.

В той же час, за змістом п. 5.3.5 Договору у
випадку прострочення повернення
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитом позичальник
зобов'язується повернути Банку основну
суму кредиту, з урахуванням індексу
інфляції, який мав місце у період
прострочення, зі сплатою 24,95% річних,
сплатити прострочені відсотки та пеню
за прострочення повернення кредиту та
сплати відсотків у розмірах та порядку,
передбачених цим договором.

Згідно з п. 6.2.2 Договору у разі
прострочення погашення основної суми
кредиту позичальник повертає Банку
прострочену суму з урахуванням індексу
інфляції, що мав місце у період
прострочення, та з урахуванням 24,95%
річних та пеню за несвоєчасне
погашення кредиту.

Крім того, Додатковим договором №3 від
28.11.2013 р. до Договору сторонами було
змінено розмір відсотків річних до 22,95%.

Відтак, суд приходить до висновку, що
сторонами було погоджено умовами
Договору та Додаткового договору №3
від 28.11.2013 р. інший розмір відсотків
річних, ніж визначено приписами ч. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України, та які
відповідачем були повністю сплачені,
що підтверджується банківськими
виписками по особовому рахунку.

Таким чином, повторне нарахування до
сплати відповідачем відсотків річних
не відповідає вимогам чинного
законодавства України, з огляду на що
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для стягнення з
Підприємства на користь Банку 3% річних
за прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання з
повернення кредиту у розмірі 766 027,39
грн., а тому в задоволенні позовних
вимог в цій частині необхідно
відмовити.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з Підприємства на користь
Банку пені за прострочення виконання
грошового зобов'язання по поверненню
суми кредиту у розмірі 3 942 191,78 грн. та
пені за прострочення сплати процентів
у розмірі 484 806,06 грн.

В задоволенні позову в частині
стягнення пені за прострочення сплати
процентів у розмірі 320 452,68 грн. та 3%
річних за прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання з
повернення кредиту у розмірі 766 027,39 грн.
необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Хрещатик"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Київський метрополітен" (03055, м. Київ,
просп. Перемоги, 35; ідентифікаційний
код 03328913) на користь Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Хрещатик" (01001, м. Київ, вул.
Хрещатик, 8-А; ідентифікаційний код
19364259) пеню за прострочення виконання
грошового зобов'язання по поверненню
кредиту у розмірі 3 942 191 (три мільйони
дев'ятсот сорок дві тисячі сто
дев'яносто одна) грн. 78 коп., пеню за
прострочення сплати процентів у
розмірі 484 806 (чотириста вісімдесят
чотири тисячі вісімсот шість) грн. 06
коп. та судовий збір у розмірі 58 678
(п'ятдесят вісім тисяч шістсот сімдесят
вісім) грн. 93 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.09.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко