ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
239-72-81ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

"02" вересня 2014 р.
Справа № 911/2494/14

За позовом приватного підприємства
«Топаз-Транс», м. Вінниця

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
Київська обл., м. Бровари

про стягнення 9000,00 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача - Юрцев В.С., договір №02-21/05/2014
від 21.05.2014,

Відповідача - не з'явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської
області з позовною заявою №002 від 10.06.2014
(за вх. суду №2618/14 від 23.06.2014) звернулось
приватне підприємство «Топаз-Транс»
(далі - Позивач) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
Відповідач) про стягнення 9000,00 грн
основного боргу.

Позивач в обґрунтування заявлених
позовних вимог посилається на неоплату
Відповідачем послуг з перевезення
вантажу, наданих згідно з Заявкою на
міжнародне перевезення вантажів №68
від 05.03.2014 (далі - Заявка).

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 26.06.2014 порушено провадження
у справі №911/2494/14 та призначено її
розгляд на 09.07.2014 об 11:20 год.

Ухвалами Господарського суду
Київської області від 09.07.2014 та 22.07.2014
розгляд справи відкладався на 22.07.2014 та
02.09.2014 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 24.07.2014 на підставі ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі
№911/2494/14 продовжено по 09.09.2014.

Відповідач у судові засідання жодного
разу не з'явився, відзив на позовну
заяву та витребувані судом документи
не подав, про причини неявки суд не
повідомив.

Ухвали Господарського суду Київської
області від 26.06.2014, 09.07.2014 та 22.07.2014
направлялись Відповідачу з
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення на
адресу (АДРЕСА_1), зазначену Позивачем у
позові, яка відповідає адресі,
зазначеній в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, про що свідчить
здійснений судом витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 21.07.2014
за №19031287, однак ухвали від 26.06.2014 та
09.07.2014 повернуті без вручення адресату,
а повідомлення про вручення
Відповідачу ухвали від 22.07.2014
підприємством зв'язку станом на день
вирішення спору господарському суду не
поверталось.

Як зазначається у п.3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час та місце
розгляду справи у разі виконання судом
вимог ч.1 ст.ст. 64, 87 ГПК України. За
змістом зазначеної ст.64 ГПК України,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи обмежений ст.69 ГПК України
строк розгляду справи, а також те, що
Відповідач належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
судового розгляду, явка Відповідача
обов'язковою не визнавалась і його
відсутність не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, а матеріалів справи
достатньо для вирішення спору по суті,
відповідно до права суду, наданого йому
ст. 75 ГПК України, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні 02.09.2014 оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та врахувавши
пояснення представника Позивача, суд

встановив:

Між приватним підприємством
«Топаз-Транс» (Позивачем) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Відповідачем) укладено договір у формі
Заявки на міжнародне перевезення
вантажів №68 від 05.03.2014 (далі - Заявка),
відповідно до якої Замовник
(Відповідач) доручив, а Перевізник
(Позивач) прийняв на себе зобов'язання
по перевезенню вантажу автомобільним
транспортом з м. Санкт-Петербург
(Росія) в м. Київ (Україна). Свідченням
даних договірних відносин між
сторонами є також міжнародна
товарно-транспортна накладна серії А
№011007, копія якої міститься в
матеріалах справи.

У зазначеній Заявці сторони погодили
вартість та строк оплати послуг з
перевезення - 9000,00 грн при
розвантаженні.

Судом встановлено, що Позивач свої
договірні зобов'язання по перевезенню
вантажу виконав належним чином та у
повному обсязі, що підтверджується
підписаним сторонами та скріпленим їх
печатками актом здачі-прийняття робіт
(надання послуг) №229 від 13.03.2014, копія
якого містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з вищезазначеного акту
послуги надані в повному обсязі та у
відповідності до вимог Замовника.
Позивач будь-яких претензій,
заперечень або зауважень щодо наданих
послуг від Відповідача не отримував, що
останнім не заперечено та не
спростовано.

Позивачем було направлено на адресу
Відповідача претензію №48 від 19.03.2014 про
сплату заборгованості за надані
послуги з перевезення вантажу в сумі
9000,00 грн протягом 10 днів з моменту
отримання даної претензії, що
підтверджується копією
експрес-накладної №8291, доданою до
матеріалів справи.

Однак, в порушення своїх договірних
зобов'язань Відповідач оплату послуг з
перевезення вантажу не здійснив, у
зв'язку з чим Позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату, як це
передбачено ч.1 ст.909 ЦК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлено
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що факт перевезення
вантажу та заборгованості за надані
послуги Відповідачем не заперечено та
належним чином не спростовано,
оскільки відзиву на позовну заяву та
будь-яких доказів, зокрема, первинних
документів в підтвердження часткового
або повного погашення боргу, останнім
не подано, суд дійшов висновку, що
Відповідач повну оплату послуг з
перевезення вантажу в обумовлений
сторонами строк не здійснив, станом на
день подачі позову основна
заборгованість складала заявлений
розмір і під час розгляду спору не
погашена, а тому вимога Позивача про
стягнення з Відповідача 9000,00 грн
основного боргу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимога
Позивача про стягнення з Відповідача
9000,00 грн основного боргу є правомірною,
обґрунтованою, документально
підтвердженою, Відповідачем не
запереченою та належним чином не
спростованою, а тому підлягає
задоволенню.

Крім того, Позивач у клопотанні б/№ від
03.07.2014 (за вх. суду №13477 від 14.07.2014)
просить покласти на Відповідача
витрати, пов'язані з оплатою послуг
адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З правової позиції, викладеної в п.10
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 04.03.1998 №02-5/78 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" вбачається, що витрати
позивачів та відповідачів, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених ч.5
ст.49 ГПК України.

Відшкодування витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката з надання
правової допомоги, можливе при
сукупності наступних підстав: послуги
повинні надаватись адвокатом
(адвокатським бюро, колегією, фірмою,
конторою чи іншими адвокатськими
об'єднаннями); реальної оплати таких
послуг до прийняття рішення у справі та
підтвердження цієї оплати
відповідними фінансовими документами.

Відповідно до Договору №02-21/05/2014 про
надання юридичних послуг від 21.05.2014,
укладеного між Позивачем та адвокатом
Юрцевим Василем Степановичем,
останній, зокрема, здійснював
підготовку по написанню та поданню
позовної заяви, за якою порушено
провадження у справі №911/2494/24, брав
участь в судових засіданнях, і
здійснював необхідний комплекс
процесуальних дій, пов'язаних зі
стягненням із Відповідача спірних
коштів.

Судом досліджено, що Юрцев Василь
Степанович є адвокатом, про що свідчить
свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від
13.02.2012, копія якого додана до матеріалів
позовної заяви.

Понесення Позивачем витрат в сумі 3000,00
грн, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката, підтверджуються платіжним
дорученням №658 від 21.05.2014, копія якого
міститься в матеріалах справи.

На думку суду, розмір таких витрат, є
обґрунтованим і співрозмірним з
проведеною роботою адвоката по
підготовці позовних матеріалів та
супроводженню спору у суді.

Згідно з ч.5 ст.49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову на
відповідача.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки
позов задоволено повністю,
відшкодування понесених Позивачем
витрат по сплаті судового збору в сумі
1827,00 грн та оплаті послуг адвоката в
сумі 3000,00 грн покладаються судом на
Відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь приватного
підприємства «Топаз-Транс» (21100,
Вінницька обл., м. Вінниця, вул.
Примакова, буд 72-А, код 35200825) 9000,00 грн
(дев'ять тисяч гривень) основного боргу,
3000,00 грн (три тисячі гривень) витрат на
оплату послуг адвоката та 1827,00 грн (одну
тисячу вісімсот двадцять сім гривень)
витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено "16" вересня 2014
року

Суддя
О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.