РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р.
Справа № 918/792/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демидюк О.О.

судді
Павлюк І. Ю. ,

судді
Бучинська Г.Б.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представник
(довіреність №901 від 05.02.2014 року)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача Фізична
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Рівненської
області від 17.06.14 року у справі №918/792/13

Позивач: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1

Відповідач: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Дубенське районне споживче
товариство

про стягнення збитків (упущеної вигоди)
в сумі 98 728,92 грн.

Судом роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 17.06.14 року у
справі №918/792/13 (суддя Пашкевич І.О.),
позов задоволено частково, стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 56 400 (п'ятдесят шість тисяч
чотириста) грн. 00 коп. збитків, 1 128 (одну
тисячу сто двадцять вісім) грн. 00 коп.
судового збору та 3 427 (три тисячі
чотириста двадцять сім) грн. 57 коп.
витрат за проведення судової
експертизи, в задоволенні позову в
частині вимог про стягнення 42 328 грн. 92
коп. збитків відмовити.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Рівненської
області у вказаній частині, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила
його в апеляційному порядку. Апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції було порушено норми
процесуального права, що в загальному
призвело до прийняття неправильного
рішення в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення 42328
грн. 92 коп. збитків.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №918/792/13 від 11.07.2014
року прийнято до провадження
апеляційну скаргу позивача Фізична
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Рівненської
області від 17.06.2014 року у справі №918/792/13.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду №918/792/13 від 11.08.2014
року, у зв'язку із перебуванням у
відпустці судді Бригинець Л.М., судді
Огородніка К.М., внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, колегію суддів
визначено у cкладі головуючий суддя
Демидюк О.О., суддя Павлюк І. Ю., суддя
Бучинська Г.Б..

Ухвалами Рівненського апеляційного
господарського суду №918/792/13 від 11.08.2014
року, 18.08.2014 року розгляд апеляційної
скарги відкладався.

15.08.2014 року Дубенським районним
споживчим товариством подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
задовольнити апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_1, та розглянути справу без участі
його представника (вх. №16473/147)

На виконання вимог ухвали від 18.08.2014
року Реєстраційною службою
Рівненського міського управління
юстиції надано витяг з ЄДРЮО щодо ФОП
ОСОБА_4 (вх. №152118/14 від 26.08.2014 року).

Представник позивача подав клопотання
про долучення до матеріалів справи
документів (вх. №18825/14 від 22.09.2014 року).

Представник відповідача в судове
засідання 22.09.2014 року не з'явився.
Причини своєї неявки суд не повідомив.
Явка представників сторін в судове
засідання не вимагалась. Сторони у
справі були належним чином повідомлені
про місце, дату та час судового
засідання, що підтверджується наявними
в матеріалах справи повідомленнями про
вручення поштового відправлення.
Судова колегія вважає, що неявка
представника відповідача не
перешкоджатиме перегляду рішення
господарського суду Рівненської
області від 17.06.2014 року у справі №918/792/13.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду,
неодноразово заслухала позивача,
представника позивача, вивчила та
дослідила матеріали справи та наявні в
ній докази, розглянула матеріали
апеляційної скарги та додані до неї
документи, відзив на апеляційну скаргу,
перевірила правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, та дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково в частині
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
вересня 2011 року між Дубенським
районним споживчим товариством
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (Орендар)
укладено договір оренди основних
засобів №43, об'єктом оренди за яким був
кафетерій, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 (том І, а.с.11-14).

Відповідно до п.3.1 даного договору
встановлено термін дії договору - з
01.09.2011 року по 01.08.2014 року.

Пунктом 9.4 договору сторони погодили,
що у разі відчуження орендодавцем
основних засобів, що орендуються,
договір оренди припиняється. Така
умова договору відповідає ч.2 ст.770
ЦК України.

18 травня 2012 року Рівненською
облспоживспілкою проведено аукціон з
продажу магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
(кафетерію), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2. Учасником аукціону була серед
інших ОСОБА_4

За результатами проведеного аукціону
переможцем визнано ОСОБА_1 з ціновою
пропозицією 556 000,00 грн.

Обставини щодо факту проведення
аукціону і його результату встановлені
рішенням господарського суду
Рівненської області від 13.03.2013 у справі
№918/192/13-г, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.04.2013 (том І,
а.с.76-79), тому не доводяться у даній
справі відповідно до ч.2 ст.35 ГПК
України.

12 червня 2012 року Дубенське районне
споживче товариство своїм
листом-претензією №84 (отриманий ФОП
ОСОБА_4 22 червня 2012 року) повідомило
орендаря про відмову від договору
оренди відповідно до п.9.5 договору
оренди, оскільки орендарем ФОП ОСОБА_4
порушені умови договору щодо
своєчасної сплати орендних платежів та
страхування орендованого майна.
Одночасно останній запропоновано
терміново звільнити приміщення
магазину (кафетерію) (том І, а.с.20-22).

13 липня 2012 року між ОСОБА_1 (Покупець) та
Дубенським районним споживчим
товариством (Продавець) укладено та
нотаріально посвідчено договір
купівлі-продажу магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1"
площею 72,6 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 (том І, а.с.16-17).

Право власності позивача на приміщення
магазину, що знаходиться в АДРЕСА_2,
підтверджено витягом з Державного
реєстру правочинів, виданим 13 липня 2012
року, витягом про державну реєстрацію
прав №36835364 від 13 липня 2012 року, виданим
комунальним підприємством "Архітектор"
Дубенської міської ради, технічним
паспортом на приміщення (том І,
а.с.18,19,46-50).

16 липня 2012 року ФОП ОСОБА_1 направила
ФОП ОСОБА_4 лист з вимогою про
звільнення приміщення (одержано
відповідачем 17 липня 2012 року, том І,
а.с.25), в якому посилається на умови п.9.4
договору оренди та повідомляє про
набуття позивачем права власності на
приміщення магазину (том І, а.с.23-24).
Вказаний лист залишений відповідачем
без реагування.

21 січня 2013 року позивач повторно
направила відповідачу ФОП ОСОБА_4
вимогу про звільнення приміщення
магазину. У листі позивач пояснила, що
має намір використовувати власне
приміщення як підприємець у
комерційних цілях, тому не звільнення
приміщення відповідачем спричиняє їй
збитки. Вказана вимога повернута
поштовим відділенням з відміткою "по
закінченню терміну зберігання" (том І,
а.с.26-28).

26 березня 2013 року позивач втретє
направила відповідачу вимогу про
звільнення приміщення магазину та
відшкодування збитків (упущеної
вигоди) в сумі 84046 грн. (том І, а.с.29-31).

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 13 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом виселення з
приміщення магазину у цивільній справі
№1705/2324/2012 відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.
Вказане рішення скасоване рішенням
апеляційного суду Рівненської області
від 27 травня 2014 року (том ІІ, а.с. 75-78),
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення з приміщення
магазину задоволено. Вирішено усунути
перешкоди в користуванні майном шляхом
виселення ФОП ОСОБА_4 з магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 72,6 кв.м.,
який розташований за адресою АДРЕСА_2.

Вказане рішення суду апеляційної
інстанції, в силу статті 35 ГПК України є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору, так
як є чинним та не скасованим, відтак
набрало законної сили.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 27 травня 2014
року №1705/2324/2012 встановлено, що
Дубенське районне споживче товариство
здійснило односторонню відмову від
договору оренди №43 від 01.09.2011 року в
порядку передбаченому цим договором,
внаслідок чого договір оренди основних
засобів №43 від 01.09.2011 року вважається
розірваним 22.06.2012 року, що відповідає
положенню ч.3 ст. 651 ЦК України, якою
встановлено, що у разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним.

Право власності на приміщення магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_2
виникло у ОСОБА_1 з 13.07.2012 року. Таким
чином, апеляційним судом у зазначеному
вище рішенні встановлено, що ОСОБА_4
неправомірно займає з 22.06.2012 року
спірне приміщення магазину, а позивач
внаслідок цього позбавлена однієї з
правомочностей власника -
користування.

Згідно з ч.4 ст.291 ГК України та ч.1 ст.785
ЦК України у разі припинення договору
оренди орендар зобов'язаний негайно
повернути орендодавцеві майно у стані,
в якому воно було одержано, або який був
обумовлений договором.

В матеріалах справи відсутні
докази передачі відповідачем майна
орендодавцеві Дубенському районному
споживчому товариству, а також
передачі приміщення власнику на його
вимогу, крім того відсутні докази
виконання рішення суду про усунення
перешкод в користуванні майном. Тобто -
ФОП ОСОБА_4 неправомірно не звільняє
належне ФОП ОСОБА_1 приміщення,
продовжує використовувати його,
здійснюючи в ньому господарську
діяльність, і такими діями створює
власнику перешкоди у здійсненні
користування та розпорядження своїм
майном.

А тому, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1) звернулась до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 (далі ФОП
ОСОБА_4) про стягнення збитків (упущеної
вигоди) в сумі 80 992,80 грн.

29 травня 2014 року на адресу суду від
позивача надійшла заява про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої останній проситв суд стягнути з
ФОП ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_1 збитки
(упущену вигоду) за період з 01.08.2012 року
по 11.02.2014 року в сумі 98 728,92 грн., судовий
збір та понесені витрати по оплаті
судової бухгалтерсько-економічної
експертизи. Дана заява прийнята судом
до розгляду.

Позов господарським судом Рівненської
області було задоволено частково, з
посиланням на наступне.

Відповідно до ст.386 ЦК України
власник майна, права якого порушені,
має право на відшкодування завданої
йому моральної та матеріальної шкоди.

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу
України збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень частини
першої статті 224 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, що зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Згідно абзацу 4 частини першої
статті 225 Господарського кодексу
України до складу збитків, зокрема,
відноситься неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Для відшкодування збитків у
вигляді втраченої вигоди частиною
четвертою статті 623 Цивільного кодексу
України передбачені додаткові умови
такого відшкодування. Так, відповідно
до вказаної норми при визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання. Важливим елементом
доказування наявності збитків у
вигляді очікуваного і не одержаного
прибутку є встановлення причинного
зв'язку між протиправними діями чи
бездіяльністю відповідача та збитками
позивача. Слід довести, що протиправна
дія чи бездіяльність відповідача є
причиною, а збитки, які виникли у
позивача, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Пред'явлення вимоги про
відшкодування неодержаних доходів
(упущеної вигоди) покладає на кредитора
обов'язок довести, що ці доходи (вигода)
не є абстрактними, а дійсно були б ним
отримані за звичайних умов, якби
відповідачем не чинились перешкоди.
При визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватись заходи,
вжиті позивачем для їх одержання. Отже,
як упущена вигода відшкодовуються
збитки/доходи, які могли бути реально
отримані.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 18 лютого 2014
року по даній справі, було призначено
судову бухгалтерсько-економічну
експертизу.

В матеріалах справи наявний
висновок №1 судової економічної
експертизи від 08 травня 2014 року (том ІІ,
а.с. 43-49).

З матеріалів справи, зокрема з
позовної заяви та заяви про збільшення
розміру позовних вимог (том ІІ, а.с. 60-61)
вбачається, що обґрунтовуючи позовну
вимогу про стягнення збитків як
упущеної вигоди, позивач пояснює, що
мала намір використовувати власне
приміщення для здійснення
підприємницької діяльності.
Неможливість використовувати в період
з 01.08.2012 року по 11.02.2014 року (на час
вирішення спору судом за заявою про
збільшення позовних вимог) майно
внаслідок незаконних дій відповідача
спричинило їй збитки як не отриманий
дохід у вигляді неотриманої орендної
плати в сумі 86446,43 грн. Крім того,
посилаючись на висновок судового
експерта №1 від 08.05.2014 року у даній
справі, позивач вважає що могла б
отримати доходи у розмірі відсотків по
депозитним вкладам за період з 01.08.2012
року по 11.02.2014 року від коштів отриманих
від здачі в оренду зазначеного
нежитлового приміщення в розмірі 12282,49
грн.

Як встановлено у вищезазначеному
висновку судової економічної
експертизи №1 від 08.05.2014 року для
визначення розміру збитків (упущеної
вигоди) в розмірі доходів від орендної
плати, яку би могла отримати ФОП ОСОБА_1
від надання в оренду приміщення
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться
за адресою АДРЕСА_2 використано
інформацію з договору оренди від 31.07.2012
року укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_5 (том І, а.с. 161). При цьому
експертом обраховано розмір збитків,
від не отриманої орендної плати за
даним договором за період з 01.08.2012 року
по 11.02.2014 року включно, який становить 86
446,43 грн. з використанням в
розрахунку встановленої в п. 2.1
договору оренди розміру щомісячної
орендної плати (4 7000 грн.).

У п. 17 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.1997 року
№ 8 "Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах"
зазначається, що при перевірці й
оцінці експертного висновку суд
повинен з'ясувати, зокрема
обґрунтованість експертного висновку
та його узгодженість з іншими
матеріалами справи. Тому, суд оцінює
висновок судової економічної
експертизи №1 від 08.05.2014 року на рівні з
іншими доказами у справі.

Згідно договору оренди від 31.07.2012
року укладеним між ФОП ОСОБА_1
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_5
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
загальною площею 72,6 м. кв. для
використання на умовах, визначених у
даному договорі.

Суд першої інстанції вважає
доведеними збитки (упущена вигода) в
розмірі доходів від орендної плати, яку
могла отримати ФОП ОСОБА_1 від надання в
оренду приміщення магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" згідно договору оренди
від 31.07.2012 року укладеного з ФОП ОСОБА_5
протягом терміну оренди - з 01.08.2012 року
до 31.07.2013 року (за 12 місяців) в сумі 56400
грн. 00 коп.

Вимоги позивача про стягнення збитків
(упущеної вигоди) у вигляді доходів у
розмірі відсотків по депозитним
вкладам за період з 01.08.2012 року по 11.02.2014
року від коштів отриманих від здачі в
оренду зазначеного нежитлового
приміщення в розмірі 12282,49 грн., що
встановлені експертним висновком №1
від 08.05.2014 року, місцевий господарський
суд вважає безпідставними.

З врахуванням наведеного,
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
до ФОП ОСОБА_4 про стягнення збитків
(упущеної вигоди) в сумі 98 728,92 грн.,
підлягають частковому задоволенню в
сумі 56 400 грн. 00 коп., оскільки з
матеріалів справи не вбачається наміру
ФОП ОСОБА_5 продовжувати термін дії
договору. В решті позовних вимог
місцевим господарським судом
відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі та
поясненнях апелянт просить
Рівненський апеляційний господарський
суд скасувати рішення місцевого
господарського суду в частині відмови
у задоволенні позовних вимог про
стягнення 42 328 грн. 92 коп. збитків.

Колегія суддів вважає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, підлягають частковому
задоволенню в сумі 30 046,43 грн., з огляду
на наступне.

Відповідно до договору оренди від
31.07.2012 року укладеним між ФОП ОСОБА_1
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_5
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
загальною площею 72,6 м. кв. для
використання на умовах, визначених у
даному договорі.

Згідно п. 5.1 договору оренди від
31.07.2012 року укладеного між ФОП ОСОБА_1 та
ФОП ОСОБА_5, даний договір діє з 01.08.2012
року до 31.07.2013 року.

Пунктом 5.2. передбачено: "Якщо
орендар користується орендованим
майном після закінчення строку
договору, у разі відсутності
заперечень зі сторони орендодавця,
договір вважається укладеним на
невизначений термін і кожна із сторін
даного договору має право відмовитись
від договору в будь-який час, письмово
попередивши про це другу сторону за
один місяць".

Враховуючи вище викладене
колегія суддів вважає помилковим
висновок місцевого господарського
суду про те, що договір оренди від 31.07.2012
року укладений між ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_5, припинив свою дію 31.07.2013 року, у
зв'язку з тим, що він не був
пролонгований, оскільки в матеріалах
справи відсутні докази які б
підтверджували намір ФОП ОСОБА_1 чи ФОП
ОСОБА_5 припинити дію договору після
закінчення терміну його дії 31.07.2013 року.

Окрім того, з листа ФОП ОСОБА_5, від
19.04.2014 року вбачається, що протягом 2013
року через протиправні дії відповідача
він був змушений шукати інше
приміщення але так і не знайшов
підходящого приміщення для здійснення
підприємницької діяльності, а тому
оренда приміщення магазину яке
належить ФОП ОСОБА_1 не втратила для
нього актуальність і на даний час.

Таким чином, колегія суддів
вважає доведеними збитки (упущена
вигода) в розмірі доходів від орендної
плати, яку могла отримати ФОП ОСОБА_1
від надання в оренду приміщення
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" згідно договору
оренди від 31.07.2012 року укладеного з ФОП
ОСОБА_5 протягом терміну оренди - з
01.08.2012 року по 11.02.2014 року в сумі 86446,43
грн.

Що стосується вимоги апелянта про
стягнення збитків (упущеної вигоди) у
вигляді доходів у розмірі відсотків по
депозитним вкладам за період з 01.08.2012
року по 11.02.2014 року від коштів отриманих
від здачі в оренду зазначеного
нежитлового приміщення в розмірі 12 282,49
грн., колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду в цій частині та не вбачає підстав
для стягнення вказаної суми, у зв'язку з
тим, що вищезазначена сума не
підтверджена належними та допустимими
доказами.

З урахуванням вищезазначеного,
колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір по суті заявлених вимог, суд
першої інстанції не дослідив в повній
мірі всі обставини справи, та не надав
їм належної правової оцінки, дійшов
хибних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, й ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому, наявні
підстави для скасування оскаржуваного
рішення в частині нарахування збитків
(упущеної вигоди) в розмірі доходів від
орендної плати, яку могла отримати ФОП
ОСОБА_1 від надання в оренду приміщення
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" згідно договору
оренди від 31.07.2012 року укладеного з ФОП
ОСОБА_5

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з частковим її
задоволенням на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу позивача Фізична
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
господарського суду Рівненської
області від 17.06.14 року у справі №918/792/13
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Рівненської області від 17.06.14 року у
справі №918/792/13 змінити виклавши його
резолютивну частину в такій редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (35600, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_2) 86446,43
(вісімдесят шість тисяч чотириста
сорок шість грн., сорок три коп.)
збитків, 1728 (одну тисячу сімсот
двадцять вісім грн. дев'яносто три коп.)
судового збору та 3427 (три тисячі
чотириста двадцять сім) грн. 57 коп.
витрат за проведення судової
експертизи.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В задоволенні позову в частині вимог
про стягнення 12 282 грн. 49 коп. збитків
відмовити.".

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (35600, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код НОМЕР_2) 648,43
(шістсот сорок три грн., сорок три коп.)
судового збору за подання апеляційної
скарги.

4. Видачу наказів доручити
господарському суду Рівненської
області.

5. Справу №918/792/13 повернути до
господарського суду Рівненської
області.

6. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Павлюк І. Ю.

Суддя
Бучинська Г.Б.