ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р.Справа № 922/3204/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства банку "Меркурій" м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Чугуїв про стягнення 3613938,21 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Полетаєва Т.Ю., за
довіреністю № 78 від 01.09.2014 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство банк
"Меркурій" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
3613938,21 грн. Судові витрати позивач
просить суд покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№ 02-06К-8585 невідновлювальної кредитної
лінії в національній валюті України
від 15.12.2006 року щодо повернення кредиту.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04 серпня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 03 вересня 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
22.09.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 22.09.2014 року
представник позивача надав клопотання
(вх. № 32877) про долучення до матеріалів
справи документів.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.09.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання 22.09.2014 року не з`явився,
вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав, відзив
на позов та документи витребувані
судом не надав. Про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали суду
про порушення провадження у справі від
04.08.2014 року та ухвали суду від 03.09.2014
року за адресою вказаною у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
співпадає з адресою вказаною у
позовній заяві. Проте, ухвала суду про
порушення провадження у справі
повернулась до канцелярії суду з
поштовою відміткою "за зазначеною
адресою не проживає".

Зважаючи на те, що Вищий господарський
суд України у п. 4 Інформаційного листа
від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" зазначив, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "в зв`язку з
закінченням терміну зберігання",
"адресат вибув", "адресат відсутній" і т.
п., з урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення учасників судового
процесу про час та місце розгляду
справи, тому суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
відповідача за наявними в справі
матеріалами, як передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

15.12.2006 року між ПАТ банком "Меркурій"
(кредитор, позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (позичальник,
відповідач) був укладений Договір №
02-06К-85 на невідновлювальну кредитну
лінію в національній валюті України, за
умовами якого кредитор відкриває
позичальнику невідновлювальну
кредитну лінію у строк з 15.12.2006 року по
25.02.2007 року на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання.

За умовами Договору (в редакції
додаткової угоди від 22.03.2013 року)
максимальний ліміт кредитної лінії
визначений у розмірі 3282926,47 грн., розмір
процентів за користування кредитом
визначений на рівні 7,5% річних, кінцевий
строк повернення кредитних коштів -
23.04.2018 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору в межах
встановленого даним договором строку
користування кредитом кредитор
щомісячно нараховує проценти за
користування кредитом із дня
фактичного надання кредиту до повного
погашення заборгованості виходячи з
кількості календарних днів у місяці та
році (метод "факт/факт"), а позичальник
щомісяця сплачує проценти кредитору не
пізніше передостаннього робочого дня
поточного місяця за повний календарний
місяць в доларах США на рахунок НОМЕР_2.
У випадку несплати нарахованих
процентів у строк, нараховані проценти
вважаються простроченими з наступного
дня і відображаються кредитором на
рахунку прострочених процентів НОМЕР_3.
У випадку, якщо перше число місяця є
неробочим днем, то позичальник
зобов'язаний сплатити суму нарахованих
процентів першого за ним робочого дня.

Додатковими угодами до Договору
сторони змінювали строк оплати
процентів за певні місяці.

На виконання вищезазначеного договору,
позивачем здійснено перерахування на
рахунок позивача грошових коштів в
сумі 300000,00 доларів США, що
підтверджується меморіальними
ордерами № 1803 від 15.12.2006 року на суму
150000,00 доларів США та № 1804 від 02.02.2007 року
на суму 150000,00 доларів США.

Таким чином позивачем на виконання
умов Договору з урахуванням додаткових
угод на рахунок відповідача
перераховані кредитні кошти в
загальній сумі 3282926,47 грн. ( еквівалент
300000,00 доларів США).

За умовами п. 5.2.3 та п.5.2.5 Договору
відповідач зобов'язаний здійснити
погашення кредиту в повному обсязі не
пізніше дати, встановленої п.1.4. даного
договору, а також сплачувати кредитору
проценти за користування кредитом у
порядку, встановленому розділом 3
даного договору.

В порушення умов Договору відповідач
не виконує взяті на себе зобов'язання
та допустив порушення графіку
повернення кредиту та сплати відсотків
за користування кредитними коштам.

Відповідно до п. 5.3.2. Договору кредитор
має право в односторонньому порядку
розірвати договір та/або вимагати від
позичальника дострокового повернення
суми заборгованості за цим договором
та/або стягнути наданий раніше кредит,
проценти по ньому та можливі штрафі
санкції, а також реалізувати свої інші
права передбачені законодавством
України або цим Договором.

Позивачем до матеріалів справи доданий
розрахунок суми позовних вимог, згідно
з яким станом на 01.07.2014 р. за
відповідачем рахується наступна
заборгованість :

- 3282926,47 грн. - залишок заборгованості за
кредитом;

- 20911,79 грн. - заборгованість за
нарахованими процентами;

- 303918,02 грн. - прострочена
заборгованість за процентами.

- 6181,93 грн. - пеня за несвоєчасне
погашення процентів;

Відповідачем наявність заборгованості
не спростована, доказів своєчасного
виконання зобов'язань з оплати
процентів за користування кредитними
коштами та повернення кредитних коштів
суду не надано.

Постановою Національного Банку
України № 340 від 10.06.2014р. вирішено
відкликати банківську ліцензію та
ліквідувати АТ БАНК "МЕРКУРІЙ".

12.06.2014р. виконавчою дирекцією фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення № 47 про початок
ліквідації АТ БАНК "МЕРКУРІЙ" та
призначено уповноважену особу Фонду на
ліквідацію.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки НБУ. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

У відповідності до статей 251, 252
Цивільного кодексу України, строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення, строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями, годинами.
Терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення, він
визначається календарною датою або
вказівкою на подію яка має неминуче
настати. Строк та термін можуть бути
визначені актами цивільного
законодавства, правочином або рішенням
суду.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом такими, що
прострочив виконання зобов'язання по
Договору № 02-06К-85 від 15.12.2006 року.

Згідно ст.43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, в порушення домовленості
сторін, кредитні кошти не повертає,
відсотки за користування кредитними
коштами не сплачує, та не надав суду
жодних з доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та
згідно з вимогами закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач не надав суду жодного
документу, які б підтверджували сплату
заборгованості по договору, суд дійшов
висновку про те, що у позивача виникло
право вимагати повернення суми кредиту
та на стягнення процентів, в тому числі
і щодо простроченої заборгованості, а
отже позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3282926,47 грн. залишок
заборгованості за кредитом; 20911,79 грн.
заборгованості за нарахованими
процентами; 303918,02 грн. простроченої
заборгованості за процентами
правомірні та обґрунтовані, не
спростовані відповідачем, та
підтверджені належними доказами, тому
підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 6181,93 грн.
пені за несвоєчасне погашення
процентів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у
випадку порушення строку повернення
кредиту, сплати процентів позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
простроченої заборгованості за кожний
день прострочки. Нарахування пені
припиняється з виконанням
позичальником свого зобов'язання в
натурі.

Позивачем нарахована пеня за період з
22.05.2014 року по 30.06.2014 року в розмірі 6181,93
грн. за несвоєчасне погашення
процентів.

Зроблений позивачем розрахунок пені
відповідає вимогам чинного
законодавства, умовам договору та
фактичним відносинам, що склалися між
сторонами.

Враховуючи викладене суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
пені нормативно та документально
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору встановлюється у розмірі 1
розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про
державний бюджет на 2014 рік", на 2014 рік
установлена мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі: з 1 січня -
1218,00 гривень.

Враховуючи викладене, витрати зі
сплати судового збору в сумі 72278,77 грн. у
даній справі покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 251, 252, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054
Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174,
ст. 193 Господарського кодексу України;
ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (63500, АДРЕСА_1,п/р НОМЕР_4 в АТ Банк
«Меркурій», код банку 351663,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства банку "Меркурій" (61002, м.
Харків, вул. Петровського, 23, р/р 0 в
Управлінні Національного банку
України в Харківській області, МФО 351447,
) залишок
заборгованості за кредитом у сумі
3282926,47 грн.; заборгованість за
нарахованими процентами в сумі 20911,79
грн., прострочену заборгованість за
процентами в сумі 303918,02 грн., пеню за
несвоєчасне погашення процентів в сумі
6181,93 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (63500, АДРЕСА_1,п/р НОМЕР_4 в АТ Банк
«Меркурій», код банку 351663,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) судовий
збір у сумі 72278,77 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.09.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3204/14