ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.Справа № 922/3489/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислова
асоціація "Агросвіт", м.Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТВК "Вектор-Агро",
м.Харків про стягнення 400000,00 гривень
за участю представників:

позивача - Барішевського О.В.
(довіреність б/н від 01 вересня 2014 року)

відповідача - Білоголовської І.А.
(довіреність б/н від 09 вересня 2014 року)

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2014 року позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю
Агропромислова асоціація "Агросвіт",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "ТВК "Вектор-Агро"
(відповідача) суми заборгованості у
розмірі 400000,00 гривень. Заявлену вимогу
обґрунтував неналежним виконанням
відповідачем умов договору №15/04-ФП про
надання зворотної фінансової допомоги,
укладеного між сторонами 15 квітня 2014
року. Крім того, позивач просив суд
покласти судові витрати на
відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 11 вересня 2014 року.

11 вересня 2014 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду відзив (вх.№31585) на позовну заяву, в
якому викладена позиція останнього
полягає у тому, що він дійсно укладав
спірний договір з позивачем, але за
відсутністю грошових коштів не має
можливості виконати договірне
зобов'язання щодо повного повернення
запозичених грошових коштів. Судом
було досліджено наданий відзив та
долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні 11 вересня 2014 року
підтримав заявлені позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у відкритому
судовому засіданні 11 вересня 2014 року
проти позовних вимог не заперечував.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що в межах
наданих йому повноважень створені
належні умови для надання сторонами
доказів та здійснені всі необхідні дії
щодо витребування додаткових доказів,
а тому вважає за можливе розглядати
справу за наявними в ній і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, встановив
наступне.

15 квітня 2014 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
Агропромислова асоціація "Агросвіт"
(позивачем) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Агросвіт Експорт"
було укладено договір №15/04-ФП про
надання зворотної фінансової допомоги.
Даний договір було підписано
повноважними представниками з обох
сторін та скріплено печатками.

Однак, в червні 2014 року, товариство з
обмеженою відповідальністю "Агросвіт
Експорт" було перейменовано на
товариство з обмеженою
відповідальністю "ТВК "Вектор-Агро", що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.9).

Згідно з умовами договору, позивач
зобов'язався надати відповідачу
безпроцентну позику, а останній
зобов'язався прийняти позику та
повернути названу позику позивачу у
визначений цим договором строк.

Сума позики відповідно до п.2.1. договору
становить 13200000,00 гривень, яку позивач
зобов'язався надати відповідачу до 27
червня 2014 року.

Відповідно до п.4.3. договору відповідач
зобов'язався в строк до 01 серпня 2014 року
повернути суму позики в розмірі 9849376,84
гривень та до 30 вересня 2014 року
повернути решту запозичених грошових
коштів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем відповідачу було надано
безпроцентну позику в розмірі 13137776,84
гривень. Відповідач, в свою чергу,
частково повернув суму позики у
розмірі 9449376,84 гривень. Однак,
відповідач, станом на момент розгляду
спору, не повернув позивачу 400000,00
гривень в строк до 01 серпня 2014 року.
Відповідні обставини підтверджуються
наявними у матеріалах справи копіями
банківських виписок (а.с.10-35).

Суд, проаналізувавши обставини,
вказані у позовній заяві, дійшов
висновку про те, що позивач виконав
свої зобов'язання за спірним договором
належним чином та у повному обсязі.
Проте, відповідач, в свою чергу,
зобов'язання за спірним договором не
виконав, у зв'язку з чим, утворилась
заборгованість перед позивачем у
розмірі 400000,00 гривень, яка до цього часу
залишається неповернутою.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд дійшов висновку про повне
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на
момент прийняття рішення по справі, у
матеріалах справи відсутні будь-які
докази повернення відповідачем повної
суми позики в добровільному порядку,
суд вважає заявлену вимогу позивача
щодо стягнення з відповідача суми
заборгованості у розмірі 400000,00 гривень
нормативно та документально
обґрунтованою, та такою, що підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, встановивши сторону, з вини
якої справу було доведено до суду, суд
керується ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.129
Конституції України, ст.ст.530, 599, 612, 629
Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193
Господарського кодексу України, та
керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ТВК "Вектор-Агро" (61115,
м.Харків, проспект Косіора, 120, кв.10, , р/р №260007773 в ПАТ ПУМБ, МФО
334851) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислова
асоціація "Агросвіт" (61002, м.Харків,
вул.М.Бажанова, 5, літ.Б-3, , р/р №8427 в ПАТ "Універсал
Банк", МФО 322001) 400000,00 гривень
заборгованості та 8000,00 гривень
судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 вересня 2014
року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/3489/14