КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р. Справа№ 910/4158/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Бутакова О.Ю.

за участю представників:

від позивача - Лисенко Л.М.

від відповідача - Безугла А.О.
(представник за довіреністю)

від прокуратури - Бондарчук І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Київський
завод зварювального обладнання"

на рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року

у справі № 910/4158/14 (суддя Спичак О.М.)

за позовом прокурора Солом'янського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Київської міської ради

до Публічного акціонерного товариства
„Київський завод зварювального
обладнання"

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Солом'янського району міста
Києва звернувся до господарського суду
міста Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради з позовом до
Публічного акціонерного товариства
„Київський завод зварювального
обладнання", в якому просив суд внести
зміни до договору оренди земельної
ділянки від 04.10.2002 р. №72-6-00066, укладеного
між Київською міською радою та ВАТ
"Київський завод зварювального
обладнання", а саме: викласти пункт 2.2
договору в наступній редакції: "Річна
орендна плата за земельну ділянку
встановлюється в розмірі 3% (три
відсотки) від її грошової оцінки".

Позовні вимоги обґрунтовані
прийняттям 28.02.2013 р. Київською міською
радою рішення "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України", яким вирішено внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок
згідно з додатком до цього рішення,
встановивши річну оренду плату у
розмірі трьох відсотків від
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок. До переліку договорів, до яких
внесено відповідні зміни, включено і
договір оренди земельної ділянки від
04.10.2002 р. №72-6-00066, укладений між
Київською міською радою та ВАТ
"Київський завод зварювального
обладнання" щодо оренди земельної
ділянки площею 17900 кв.м. на вул.
Польовій, 24 у м. Києві (кадастровий
номер 69077001).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року у справі №910/4158/14
позов задоволено. Вирішено внести
зміни до договору оренди земельної
ділянки від 04.10.2002 року №72-6-00066,
укладеного між КМР та ПАТ „КЗЗО", а
саме, викласти п. 2.2 договору в
наступній редакції: „Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3% (три
відсотки) від її грошової оцінки".
Стягнуто з ПАТ „КЗЗО" в доход
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 1218 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Публічне акціонерне товариство
„Київський завод зварювального
обладнання" звернулося до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року у справі №910/4158/14
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому скаржник зазначає, що
підстави для внесення відповідних змін
до договору відсутні, оскільки позивач
не звертався до відповідача з
пропозицією щодо зміни умов договору
згідно вимог ст. 188 Господарського
кодексу України, а також між сторонами
не було досягнуто у визначеному
законом порядку згоди щодо внесення
відповідних змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014 р. у
справі №910/4158/14 прийнято апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства „Київський завод
зварювального обладнання" до
провадження, призначено розгляд справи
на 11.09.2014 р.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. у справі №910/4158/14
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю, витрати по сплаті
судового збору покласти на позивача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник прокуратури
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р. у справі №910/4158/14 - без змін,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р. у справі №910/4158/14 - без змін,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, прокуратури, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

22.08.2002 р. між Київською міською радою, як
орендодавцем, та ВАТ "Київський завод
зварювального обладнання" (який в
подальшому змінив найменування на
Публічне акціонерне товариство
"Київський завод зварювального
обладнання" згідно Закону України "Про
акціонері товариства"), як орендарем,
укладено договір оренди земельної
ділянки, який посвідчено державним
нотаріусом першої Київської державної
нотаріальної контори за реєстровим
№3-5083 та зареєстровано Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), про що зроблено запис
від 04.10.2002 за № 72-6-00066 у книзі записів
державної реєстрації договорів.

В пунктах. 2.1, 2.2 договору оренди від
22.08.2002 сторони визначили, що за оренду
земельної ділянки відповідач сплачує
позивачу орендну плату у грошовій
формі, незалежно від результатів своєї
діяльності. Річна орендна плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 1,5 % від її грошової оцінки (п. п.
2.1, 2.2).

Відповідно до п. 2.3. договору оренди від
22.08.2002, розмір орендної плати може
змінюватись за згодою сторін. (шляхом
внесення змін до цього договору).
Пропозиції про перегляд розміру
орендної плати надсилаються не
частіше, ніж один раз на квартал і
розглядаються відповідно до
законодавства. Відсутність відповіді
на таку пропозицію не означає
погодження такої пропозиції.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що
орендна плата вноситься орендарем
щомісячно протягом тридцяти
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
місяця на відповідний рахунок.

29.05.2008 р. Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) було
зареєстровано договір про внесення
змін до договору оренди від 04.10.2002 р.,
яким поновлено договір оренди
земельної ділянки на 10 років та внесено
зміни щодо цільового використання
земельної ділянки.

28.02.2013 Київською міською радою було
прийнято рішення № 89/9146 "Про внесення
змін до договорів оренди земельних
ділянок у частині приведення розміру
річної орендної плати у відповідність
до положень статті 288 Податкового
кодексу України", яким з метою
приведення у відповідність до вимог
законодавства істотних умов договорів
оренди земельних ділянок, відповідно
до статті 30 Закону України "Про оренду
землі", статей 40, 41, 286, 288 Податкового
кодексу України вирішено внести зміни
до договорів оренди земельних ділянок
згідно з додатком до цього рішення,
встановивши річну оренду плату у
розмірі трьох відсотків від
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок (п. 1), орендарям земельних
ділянок, зазначеним у додатку до цього
рішення, забезпечити оформлення
внесення відповідних змін до договорів
оренди земельних ділянок (п. 2),
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
проінформувати про прийняття цього
рішення: орендарів земельних ділянок,
зазначених у додатку до цього рішення,
органи державної податкової служби (п.
3).

До переліку договорів, до яких внесено
відповідні зміни, включено і договір
оренди земельної ділянки від 04.10.2002
№72-6-00066, укладений між Київською
міською радою та ВАТ "Київський завод
зварювального обладнання" щодо оренди
земельної ділянки площею 17900 кв.м. на
вул. Польовій, 24 у м. Києві (кадастровий
номер 69077001).

Як вбачається з матеріалів справи,
департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) листом від 23.05.2013 №05704-10366
повідомило відповідача про
необхідність приведення договору
оренди від 22.08.2002 у відповідність до
вимог щодо розміру орендної плати,
визначеного рішенням Київської
міської ради №89/9146 від 28.02.2013, та
зазначено про обов'язок орендарів
земельних ділянок, зазначених у
додатку до цього рішення, забезпечити
оформлення внесення відповідних змін
до договорів оренди земельних ділянок.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
прокурор стверджує, що зміна розміру
відсотків від грошової оцінки землі є
підставою для внесення змін до
договору в частині орендної плати, в
той час як відповідач ухиляється від
вчинення відповідних дій, у зв'язку з
чим прокурор заявляє вимоги в
інтересах держави в особі Київської
міської ради просить внести зміни до
договору оренди земельної ділянки від
04.10.2002 №72-6-00066 щодо приведення умов
договору в частині розміру орендної
плати у відповідність до вимог чинного
законодавства, посилаючись на
положення ст. 188 Господарського кодексу
України, ст.ст. 274, 288 Податкового
кодексу України.

Відповідно до ст.13 Конституції України
земля є об'єктом власності
Українського народу, від імені якого
права власності здійснюють органи
державної влади та органи державної
влади і місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу
України в державній власності
перебувають усі землі України, за
винятком комунальної та приватної
власності.

Право державної власності на землю
набувається та реалізується державою в
особі Кабінету Міністрів України, Ради
Міністрів АРК, Київської та
Севастопольської міської Ради,
районних державних адміністрацій у
відповідності до закону.

Згідно зі ст. 9 Земельного кодексу
України передача земельних ділянок у
власність чи користування громадян чи
юридичних осіб відноситься до
повноважень Ради.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про столицю України місто-герой Київ",
місцеве самоврядування у м. Києві
здійснюється територіальною громадою
міста, в тому числі, через Київську
міську раду.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України визначено,
що до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України юридичні громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 Земельного кодексу України
встановлено, що розпорядження землями
територіальної громади міста, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування відноситься до
повноважень Київської міської ради.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Відповідно до ч. 2 статті 16 Закону
України "Про оренду землі", укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", від
імені та в інтересах територіальних
громад права суб'єкта комунальної
власності здійснюють відповідні ради.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що прокурором вірно
визначено позивача - Київську міську
раду, як орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу
України земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами
відповідно (ст. 3 Земельного кодексу
України).

Виходячи зі змісту ст. 19 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, чинній на
момент укладення спірного договору)
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності,
централізується на спеціальних
бюджетних рахунках, розподіляється і
використовується відповідно до Закону
України "Про плату за землю" і не може
бути меншою за розмір земельного
податку, що встановлюється зазначеним
Законом.

У відповідності до ст. 21 Закону України
"Про оренду землі" умови договору
оренди про розмір орендної плати
можуть переглядатися за згодою сторін.
Орендар має право вимагати
відповідного зменшення орендної плати
у випадках, якщо стан орендованої
земельної ділянки погіршився не
внаслідок дій чи бездіяльності
орендаря.

Зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку (ст. 30
Закону України "Про оренду землі").

На момент укладення спірного договору,
розміри та порядок плати за
використання земельних ресурсів, а
також напрями використання коштів, що
надійшли від плати за землю,
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
регулювались Законом України "Про
плату за землю" (чинний на момент
укладення спірного договору), статтею 2
якого встановлено, що плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Відповідно до ст. 289 Податкового
кодексу України для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору (ст. 652 Цивільного кодексу
України).

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України
статтею 188 якого передбачено, що зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

В пункті 5 договору оренди земельної
ділянки сторонами передбачена
можливість збільшення розміру
орендної плати у односторонньому
порядку шляхом надсилання орендареві
повідомлення через податкові органи
або через інший уповноважений на це
орган, у випадку коли внаслідок змін у
законодавстві орендна плата стане
меншою від розміру земельного податку.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про наявність підстав для
перегляду розміру орендної плати - у
разі законодавчої зміни її граничного
розміру, оскільки орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності була/є (як на
момент укладення спірного договору,
так і на момент розгляду спору в суді)
регульованою.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
06.12.2010 р. у справі №2-1/1006-200, від 30.05.2011 р. у
справі №17/299-10, від 04.07.2011 р. у справі
№41/81пд, від 23.05.2011 р. у справі №7/105-10
(30/234-09), в постановах Вищого
господарського суду України від 19.01.2011
р. у справі №41/153пд, від 22.04.2014 р. у справі
№910/17610/13.

Як зазначено в п. 2.18. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", вирішення
спорів про внесення змін до договору
пов'язане із застосуванням положення
частини першої статті 626 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
договір є узгодженим волевиявленням
двох або більше сторін, і тому суд не
може зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Згідно з п. 2.19 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.2011 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.
Оскільки відповідно до частини першої
статті 188 Господарського кодексу
України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, внесення змін до
договору оренди землі у разі зміни
ставок орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів
уповноваженим органом повинно
здійснюватися з дотриманням порядку,
визначеного цією статтею
Господарського кодексу України. У разі
не досягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

При цьому, згідно з позицією Верховного
Суду України, що викладена у постанові
від 20.11.2012 р. у справі № 28/5005/640/2012 з
посиланням на рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2002 р., надсилання
відповідачу про внесення змін до
спірного договору оренди є виключно
правом, а не обов'язком позивача, тому
недотримання вимог ст. 188
Господарського кодексу України щодо
обов'язку надсилання іншій стороні
пропозицій про зміну умов договору
оренди земельної ділянки не позбавляє
його права звернутися до суду з позовом
до відповідача про зміну умов договору
за наявності спору, тобто відсутності
згоди на зміну умов договору.

Колегія суддів вважає, що
запропонована прокурором редакція
пункту 2.2. договору оренди земельної
ділянки узгоджується з рішенням
Київської міської ради №89/9146 від 28.02.2013
р.

Враховуючи встановлений нормами
Податкового кодексу України обов'язок
власника земельної ділянки сплачувати
земельний податок рівними частками за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця до відповідних
місцевих бюджетів, положення ст. 27
Закону України "Про оренду землі" щодо
захисту прав орендодавця на рівні із
захистом права власності, положення ст.
285-287 Податкового кодексу України,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що вимоги позивача про
викладення договору в редакції, згідно
якої орендна плата має вноситись до 30
числа місяця, наступного за звітним на
рахунок міського бюджету міста Києва є
обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість вимог прокурора про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки укладеного між
Київською міською радою та ВАТ
"Київський завод зварювального
обладнання" 22.08.2002 р., зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про що
зроблено запис від 04.10.2002 за № 72-6-00066,
виклавши пункт 2.2 договору в
запропонованій прокурором редакції та
задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Київський
завод зварювального обладнання"
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. у справі №910/4158/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4158/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко