ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2014 р.
Справа № 914/2394/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стек-Комп`ютер», м.
Львів

про стягнення заборгованості за
неналежне виконання умов договору
поставки у розмірі 6 544 206, 43 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Чеботар Є.О.

Представники:

Від позивача: Трегуб О.А. - представник
за довіреністю від 16.10.2013р.;

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського
суду Львівської області Публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
подано позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стек - Комп`ютер» про
стягнення заборгованості за неналежне
виконання умов договору поставки у
розмірі 6 544 206, 43 грн.

Ухвалою суду від 10.07.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судовий розгляд справи на 28.07.2014р. З
підстав викладених в ухвалі суду від
28.07.2014р. розгляд справи відкладено на
11.08.2014р.

11.08.2014р. судом винесено ухвалу про
продовження строку вирішення спору та
відкладено розгляд справи на 11.09.2014р.

09.09.2014р. від позивача надійшла заява (вх.
№ 4371/14) про уточнення позовних вимог
(зміну предмету позову) в порядку ст. 22
ГПК України.

Відповідно до пункту 3.11.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зокрема статтею 22
ГПК, не передбачено права позивача на
подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Відповідно до п. 3.12. згаданої вище
Постанови, право позивача на зміну
предмета або підстави позову може бути
реалізоване лише до початку розгляду
господарським судом справи по суті та
лише у суді першої інстанції шляхом
подання до суду відповідної письмової
заяви, яка за формою і змістом має
узгоджуватися із статтею 54 ГПК з
доданням до неї документів, зазначених
у статті 57 названого Кодексу. Під
предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.

З врахуванням того, що
господарський суд не переходив
безпосередньо до розгляду справи по
суті, суд приймає подану позивачем
заяву про зміну предмету позову.

Справа розглядається з
врахуванням заяви про зміну предмету
позову, в якій позивача просить
стягнути з відповідача 60 810,00 грн.
заборгованості за неналежне виконання
умов договору поставки, витребувати
від відповідача та передати позивачу
товар переданий відповідачу на
відповідальне зберігання, стягнути
штраф за порушення строків повернення
товару у розмірі 2 941 628,53 грн.

В судовому засіданні 11.09.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримує з підстав зазначених в
позовній заяві та з врахуванням заяви
про зміну предмету позову, просить
позов задоволити повністю. Зазначає, що
згідно платіжного доручення №
від 25.02.2013р. на суму 133 824,00 грн. та
платіжного доручення № від
12.09.2013р. на суму 3 690,00 грн. було
здійснено передоплату на поставку
товару. Однак відповідача, зобов'язання
за договором в повній мірі не виконав і
не до поставив товар на суму 60 810,00грн.
Тому позивач просить стягнути 60 810,00
грн. попередньої оплати вартості
товару. Витребувати від відповідача
товар згідно переліку переданий
відповідачу на відповідальне
зберігання та стягнути штраф в сумі 2 941
628,53 грн.

Відповідач в черговий раз у
судове засідання 11.09.2014р. явку
повноважного представника не
забезпечив, причин неявки та
невиконання вимог ухвал суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм
правом подання відзиву на позовну
заяву та надання доказів в порядку
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а пункт 4
частини 3 статті 129 Конституції України
визначає одним з принципів судочинства
- свободу в наданні сторонами суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, суд вважає, що
господарським судом створені належні
умови для надання сторонами доказів в
обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не
використав наданого законом права на
участь у судовому засіданні, подання
відзиву на позов та доказів, а
матеріали справи в достатній мірі
характеризують взаємовідносини сторін
і неявка відповідача не перешкоджає
вирішенню спору, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України - за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.09.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши наявні у справі
докази, судом встановлено наступне.

Між сторонами у справі укладено
договір поставки комп'ютерної техніки
та обладнання № від 02.01.2013 року
(надалі - Договір), що належним чином
підписаний та скріплений печатками
сторін.

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець
(відповідач у справі) зобов'язується
поставляти та зберігати комп'ютерну
техніку та обладнання в асортименті,
кількості та за цінами, вказаними
вартості товару, що міститься в
Додатку №1 до Договору (надалі-товар), а
покупець (позивач у справі)
зобов'язується приймати і оплачувати
вартість товару в порядку та на умовах,
визначених Договором.

У п.1.2. Договору, сторони дійшли згоди
про те, що кількість, асортимент,
вартість товару, а також і місце
(адреса) здійснення поставки товару
визначаються сторонами у відповідних
специфікаціях, форми яких в Додатках
№№ 3,4 до даного Договору (надалі за
текстом Специфікація №3 та
Специфікація №4).

Оплата вартості кожної партії товару
здійснюється покупцем на умовах 100% (сто
відсотків) попередньої оплати шляхом
перерахування загальної партії товару,
визначеної у відповідній Специфікації,
на поточний рахунок продавця, протягом
10 (десяти) робочих днів після доставки
обладнання на склад продавця та
отримання відповідного
рахунку-фактури, який передається
продавцем в день отримання товару на
склад(п.2.2.Договору).

На виконання умов Договору позивачем
було здійснено передоплату, що
підтверджується платіжним дорученням
№ від 25.02.2013р. на суму 133 824,00 грн.
та платіжним дорученням № від
12.09.2013р. на суму 3 690,00 грн. Частина
оплаченого товару була поставлена
позивачу. Проте на момент розгляду
справи в суді сума не до поставленого
товару становить 60 810,00 грн. Належних
та допустимих доказів належного
виконання умов Договору (поставки
товару) відповідачем не подано.

Відповідно до п. 2.6.2. Договору передача
товару за Специфікацією №3
здійснюється на підставі підписаних
продавцем видаткових накладних та
актів приймання-передачі товару.
Передача товару за Специфікацією №4
здійснюється на підставі підписаних
продавцем видаткових накладних, актів
приймання-передачі товару та Актів
приймання-передачі товару на
відповідальне зберігання (п.2.7.2.
Договору).

В пункті 1.4 Договору сторони
узгодили, що відповідач зберігає товар
за специфікацією №4 на умовах,
передбачених Додатком №5 до Договору. У
пункті 2 цього Додатку визначено, що
відповідач забезпечує збереження
товару на своїх складах, що розташовані
в територіальних межах міста Києва за
адресою: вул. Дружковська, 10. Приймання
товару на відповідальне зберігання та
його повернення оформлюються
відповідними актами
приймання-передачі товару, з наданням
технічної документації, сертифікату
якості, видаткової та податкової
накладних, тощо (п. п.1.4 Додатку №5, п.п.
2.7.1 - 2.7.2. Договору).

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується Актами приймання -
передачі товару на відповідальне
зберігання, що позивачем було передано
відповідачу товар на відповідальне
зберігання. Акти підписані та
скріплені печатками без жодних
застережень.

Однак, як зазначається позивачем
та не спростовується відповідачем
належними та допустимими доказами,
останнім після закінчення дії договору
поставки не повернутий товар, який
переданий на зберігання, незважаючи на
неодноразові вимоги позивача з цього
приводу (лист позивача до відповідача
вих. № 10-186/531 від 24.12.2013р. - копія в
матеріалах справи).

Не повернутий з відповідального
зберігання належного банку товар на
загальну суму 3 541 767,90 грн., а саме:
документ-сканер Коdak і І940 А4, вартістю
3780,00 грн./шт. у кількості 297 шт.; Колонки
Genius SР-НF 2.0(Ні-Рі)1800А, 50W, Вlасk, вартістю
540,00 грн./шт. у кількості 1 шт.; Колонки
Logitech Х-140 2.0 Вlасk, вартістю 288,00 грн./шт. у
кількості 1 шт; Ноутбук ТhinkPad Т530/А5
(LENN557255), вартістю 9999,00 грн./шт. у
кількості 1 шт.; Комп'ютер НР Compaq Рrо 6300 SFF
РС, вартістю 5244,00 грн./шт. у кількості 449
шт.; Цифровий телефон Аvауа 2420, вартістю
3780,000 грн./шт. у кількості 9 шт.;
Багатофункціональний пристрій НР LaserJet
Pro М153dnf Pr/Scan/Copier/Fах, вартістю 2869,98
грн./шт. у кількості 5 шт.; Сканер Саnon
СаnоSсаn LіDе 110 Вlасk, вартістю 765,00 грн./шт.
у кількості 7 шт.

Згідно п. 5.1. Договору за
невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань за Договором сторони
несуть відповідальність згідно з чиним
законодавством та умовами цього
Договору.

Так, пунктом 5.6 Договору
передбачено, що за порушення або
невиконання умов Договору винна
сторона відшкодовує іншій стороні всі
завдані таким порушенням або
невиконанням збитки в порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

У пункті 5.3 Договору сторони
визначили, що у випадку порушення
строку поставки товару продавець
сплачує на користь покупця штраф у
розмірі 5% від вартості
недопоставленого товару, що зазначена
у відповідній Специфікації, за кожні 10
календарних днів прострочення
поставки товару.

Позивач зазначає, що Договором
передбачена відповідальність у
вигляді штрафу за порушення
Відповідачем строку поставки товару (п.
5 договору не містить застереження щодо
товару, та не розрізняє його на той,
який передавався на відповідальне
зберігання та той, який не передавався
Відповідачу на відповідальне
зберігання).

На підставі п.5.3. Договору, позивач
просить стягнути штраф в сумі 2 941 628,53
грн. на суму недопоставленого товару та
на суму товару переданого на
відповідальне зберігання відповідачу.

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості та передачі
товару сторонами у справі суду не
надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
такого.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського
кодексу України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання на підставі договору
купівлі-продажу (поставка) в силу
пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до статті 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона-постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари)в сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 Цивільного
кодексу України передбачені наслідки
порушення зобов'язання.

Згідно з статті 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 693 Цивільного
кодексу України якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Відповідно ч. 1 ст. 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Виходячи з вищенаведеного, вимога
позивача про стягнення суми
попередньої оплати 60 810,00 грн. є
обґрунтованою, підтвердженою
матеріалами справи, такою, що не
заперечується відповідачем належними
та допустими доказами та підлягає
задоволенню.

В матеріалах справи міститься вимога
вих. № 10-186/531 від 24.12.2013р. позивача до
відповідача про здійснення доставку
товару, що є власністю позивача та
знаходиться на відповідальному
зберіганню у відповідача згідно умов
Договору поставки та надати Акти
зняття з відповідального зберігання.

Відповідно до п. 5.9. Договору
продавець несе відповідальність за
схоронність товару, переданого на
відповідальне зберігання, у розмірі та
на умовах, передбачених Додатком № 5
даного Договору.

Пунктами 3, 8 та 10 Додатку №5 до
Договору поставки (умови
відповідального зберігання)
передбачено, що відповідач несе повну
матеріальну відповідальність за
зберігання товару переданого йому на
відповідальне зберігання та
зобов'язується вживати всіх заходів
для забезпечення схоронності товару до
моменту повернення його позивачу.
Відповідач не звільняється від
відповідальності у випадку втрати,
знищення чи пошкодження товару, якщо
таке відбулось в зв'язку з
неправомірними діями третіх осіб.

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Один із засобів
захисту порушеного права є вимога про
повернення майна в натурі.

Отже вимога, позивача про повернення
товару переданого на відповідальне
зберігання відповідачу на підставі
Додатку №5 до Договору поставки є
обґрунтованою, підтвердженою
матеріалами справи, такою, що не
заперечується відповідачем належними
та допустимими доказами та підлягає
задоволенню.

Відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України, враховуючи статтю 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Крім цього, позивач просить
стягнути з відповідача штраф в сумі 2 941
628,53 грн. на суму недопоставленого
товару та на суму товару переданого на
відповідальне зберігання відповідачу.

Однак, вимога позивача в частині
стягнення з відповідача штрафу
підлягає частковому задоволенню, а
саме стягненню підлягає штраф на суми
недопоставленого товару - 48 343,95 грн. В
задоволені 2 893 284,58 грн. штрафу на суму
товару який передано на відповідальне
збереження відмовити, виходячи з
наступного.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (не устойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відно син
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України, в разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України - неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежним чином виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного
кодексу України, правочин, щодо
забезпечення виконання зобов'язання,
вчиняється у письмовій формі. Правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

У пункті 5.3 Договору сторони
визначили, що у випадку порушення
строку поставки товару продавець
сплачує на користь покупця штраф у
розмірі 5% від вартості
недопоставленого товару, що зазначена
у відповідній Специфікації, за кожні 10
календарних днів прострочення
поставки товару.

Відповідно до п. 5.9. Договору
продавець несе відповідальність за
схоронність товару, переданого на
відповідальне зберігання, у розмірі та
на умовах, передбачених Додатком № 5
даного Договору.

Договором поставки та Додатком №
5 до Договору поставки (умови
відповідального зберігання) не
передбачено відповідальності (штрафу)
на суму товару переданого на
відповідальне зберігання відповідачу.

Згідно з ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст.34 Господарського процесуального
кодексу України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог частково.

Судовий збір відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України підлягає розподілу між
сторонами пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Щодо сплати судового збору суд
зазначає.

Відповідно до п. 2.2. Постанови
пленуму Вищого господарського суду № 7
від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
статтею 55 ГПК передбачено визначення
ціни позову у позовах про стягнення
грошей і про витребування майна.
Відповідні позовні заяви мають
майновий характер, і розмір ставок
судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2
частини 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

За подання позовної заяви майнового
характеру до суду позивачем сплачено
судовий збір в розмірі 73 080,00 грн. (1 218,00 *
60 розмірів), що підтверджується
платіжним дорученням № від
11.06.2014р., максимальна сума судового
збору за позовну заяву майнового
характеру.

Позивачем із поданням заяви про зміну
предмету позову (уточнення позовних
вимог) долучено платіжне доручення №
000216931 від 02.09.2014р. про сплату судового
збору в сумі 1 827,00 грн. за позовом до
ТзОВ «Стек- Комп'ютер».

Відповідно до Постанови пленуму
Вищого господарського суду № 7 від
21.02.2013р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
господарський суд виходячи з ціни
позову, вказаної позивачем, а за
результатами вирішення спору або
достягує недоплачену суму судового
збору з належної сторони, або повертає
суму переплати цього збору.

Виходячи з того, що заявлені позовні
вимоги позивача, є вимогами майнового
характеру та сплачено максимально суми
боргу, суд приходить до висновку, що
відповідно пункту 1 ч.1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір» сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необхідність повернення з Державного
бюджету України ПАК «Укрсоцбанк»
(позивачу) зайво сплаченого судового
збору в розмірі 1 827,00 грн. згідно
платіжного доручення № від
02.09.2014р.

Крім цього, суд зазначає, що разом із
поданням позовної заяви до суду
позивачем подано заяву про
забезпечення позову. За подання якої
позивачем додатково сплачено судовий
збір в сумі 1 827,00 грн. згідно платіжного
доручення № від 13.06.2014р.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2
частини 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» передбачено сплату
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову в розмірі 1,5
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2.5 Постанови пленуму
Вищого господарського суду № 7 від
21.02.2013р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
Законом України «Про судовий збір»
передбачено (абзац третій частини
другої статті 6) зменшення розміру
судового збору з позовної заяви,
поданої після подання заяви про вжиття
запобіжних заходів або забезпечення
позову, на розмір судового збору,
сплаченого за подання заяви про вжиття
запобіжних заходів чи заяви про
забезпечення позову. Зазначене
зменшення розміру судового збору
здійснюється і в разі одночасного (в
один і той же день) подання до
господарського суду позовної заяви і
заяви про забезпечення позову, в тому
числі при об'єднанні їх в одному
документі. Якщо заяву про забезпечення
позову подано після подання позовної
заяви, то відповідне зменшення суми
судового збору не здійснюється.

Враховуючи вище наведена та те що
позивачем одночасного (в один і той же
день) подано до господарського суду
позовну заяви і заяви про забезпечення
позову, здійснюється зменшення
розміру судового збору.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необхідність повернення з Державного
бюджету України ПАК «Укрсоцбанк»
(позивачу) зайво сплаченого судового
збору в розмірі 1 827,00 грн. згідно
платіжного доручення № від
13.06.2014р., за подання заяви про
забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 4, 6, 7 Закон України «Про судовий
збір», ст. ст. 179, 188, 193, 230, 231, 265
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 15, 16, 547, 549, 610, 611, 612, 626, 627, 629, 693
Цивільного кодексу України, та ст.ст. 1,
22, 33, 34, 38, 43, 49, 54, 55, 57, 75, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стек - Комп'ютер»
(79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 82;
ідентифікаційний код юридичної особи
30538300) на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29;
ідентифікаційний код юридичної особи
00039019) 60 810,00 грн. - суму попередньої
оплати за недопоставлений товар та
штраф в сумі 48 343,95 грн. та 40 091,24 грн. -
витрат по оплаті судового збору.

3. Витребувати з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стек - Комп'ютер»
(79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 82;
ідентифікаційний код юридичної особи
30538300) та передати на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
(03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29;
ідентифікаційний код юридичної особи
00039019) товар, переданий на відповідальне
зберігання, а саме: документ-сканер Коdak
і І940 А4, вартістю 3780,00 грн./шт. у
кількості 297 шт.; Колонки Genius SР-НF
2.0(Ні-Рі)1800А, 50W, Вlасk, вартістю 540,00
грн./шт. у кількості 1 шт.; Колонки Logitech
Х-140 2.0 Вlасk, вартістю 288,00 грн./шт. у
кількості 1 шт.; Ноутбук ТhinkPad Т530/А5
(LENN557255), вартістю 9999,00 грн./шт. у
кількості 1 шт.; Комп'ютер НР Compaq Рrо 6300 SFF
РС, вартістю 5244,00 грн./шт. у кількості 449
шт.; Цифровий телефон Аvауа 2420, вартістю
3780,000 грн./шт. у кількості 9 шт.;
Багатофункціональний пристрій НР LaserJet
Pro М153dnf Pr/Scan/Copier/Fах, вартістю 2869,98
грн./шт. у кількості 5 шт.; Сканер Саnon
СаnоSсаn LіDе 110 Вlасk, вартістю 765,00 грн./шт.
у кількості 7 шт.;

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Повернути Публічному акціонерному
товариству «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ,
вул. Ковпака, буд. 29; ідентифікаційний
код юридичної особи 00039019) з державного
бюджету України 1 827,00 грн. зайво
сплаченого судового збору згідно
платіжного доручення № від
13.06.2014р. та 1 827,00 грн. зайво сплаченого
судового збору згідно платіжного №
від 02.09.2014р.

6. Накази видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.09.2014
року.

Суддя
Коссак С.М.