ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.Справа № 916/1582/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів Таран С.В.; Жеков В.І. (на підставі
розпорядження №566 від 15.09.2014р.)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - Джаноян Л.А.;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Маша і Мєдвєдь"

на рішення господарського суду
Одеської області від 10.07.2014р.

у справі № 916/1582/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Маша і Мєдвєдь"

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 73080 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Маша і Мєдвєдь"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовними вимогами
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про стягнення 73 080,00 грн. - компенсації
за порушення авторського права.

Як зазначає позивач, він є власником
виключних майнових прав на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал
„ІНФОРМАЦІЯ_2", а також на всі його
елементи та складові частини, в тому
числі персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3".
Відповідно до умов договору
авторського замовлення №ОК-2/2008 від
01.04.2008 року та Службового завдання
№2/МиМ-С1 від 12.05.2008 року було створено
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал
„ІНФОРМАЦІЯ_2" та одночасно всі його
складові частини та елементи, в тому
числі персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3". Згідно п.
1.3 Акту приймання-передачі робіт від
23.09.2008 року до Договору замовлення
№ОК-2/2008 від 01.04.2008 року
автор-виконавець ОСОБА_4 передав
виключне право на сценарій 8-ми серій
дитячого телевізійного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_2". Відповідно до
Ліцензійного договору №ЛД-1/2010 від
08.06.2010 року, ліцензіар (ОСОБА_4) володіє
винятковим правом використання
створених одноосібною творчою працею
малюнків „ІНФОРМАЦІЯ_3" і
„ІНФОРМАЦІЯ_6", які використовуються
при створенні персонажів
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_2". ТОВ Студія «АНІМАККОРД»
зазначено автором в першій серії
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_2" під назвою «Первая
встреча». Отже, первинним власником
цього серіалу, а також його частини
„ІНФОРМАЦІЯ_3" є ТОВ Студія
«АНІМАККОРД» на підставі виконання
договорів на створення
аудіовізуального твору
автором-виконавцем (сценаристом) та
режисером-постановщиком. ТОВ „Маша і
Мєдвєдь" є власником виключних прав в
повному обсязі на весь аудіовізуальний
твір, а також на персонажі
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
„ІНФОРМАЦІЯ_2" в тому числі персонаж
„ІНФОРМАЦІЯ_3", який в силу ст. 934 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" охороняється як твір відповідно
до цього Закону.

В березні 2014 року позивачу стало
відомо, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_7» за
адресою: АДРЕСА_1, що належить Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 здійснюється
незаконне розповсюдження цукерок під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

27.03.2014 року представником позивача
особисто було придбано вказані цукерки
під такою назвою, що підтверджується
фіскальним чеком від 27.03.2014 року,
касовим чеком від 27.03.2014 року.

На упаковці вказаних цукерок розміщено
малюнок із зображенням персонажу
"ІНФОРМАЦІЯ_4", як самостійної складової
частини аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2", права на який належать
ТОВ "Маша і Мєдвєдь". На тильній стороні
та на звороті упаковки зазначено текст
такого змісту «ІНФОРМАЦІЯ_2 наклейка в
подарок», а також вказано, що «Цукерки
годинник, виробник «ahb», виготовлено в
КНР для України, дата виробництва 03.11.2012
року, маса нетто 14 г, штрих код з
цифровим номером « 893».

Дозволу на використання ні самого
твору, ні частини - персонажу
„ІНФОРМАЦІЯ_3" позивач відповідачу не
надавав. Реалізація відповідачем
товару, на якому міститься зображення
персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_3" є формою
стимулювання споживницького кошту і є
способом використання твору, яким є
самостійна частина - персонаж
„ІНФОРМАЦІЯ_3", а саме є подання творів
до загального відома публіки таким
чином, що її представники можуть
здійснювати доступ до творів з
будь-якого місця у будь-який час за їх
власним вибором. Товар, що реалізується
відповідачем в розумінні ст. 1 Закону
України про авторські права, має статус
контрафактної, так як має у своїй
структурі належний виключно позивачу
об'єм авторського права - зображення
персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_3" з
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2", що в розумінні п. б ч. 1 ст.
50 Закону України "Про авторське право і
суміжні права" є порушенням прав
позивача.

ТОВ „Маша і Мєдвєдь" направило запит
від 01.04.2014 року до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 з вимогою
надати інформацію та наявні документи
відносно постачальників придбаного
контрафактного товару, на який
відповідачем надані пояснення, що
чітко підтверджують факт продажу
контрафактного товару та додано копію
Видаткової накладної №47 від 25.03.2014
року, копію Свідоцтва про державну
реєстрацію Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, як постачальника, на якого
відповідач покладає відповідальність
за реалізацію контрафактного товару.

Позивач не надавав виробнику і тим паче
відповідачу дозволу на виробництво та
розповсюдження пазлів із зображенням
персонажів аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2". Вина відповідача полягає
в тому, що останній не звертався до
позивача ні за офіційною інформацією
про поставлений товар, ні за дозволом
реалізувати наявний у відповідача
контрафактний товар, а ввів свідомо та
умисно товар в цивільний обіг. Обсяг
порушення відповідачем прав позивача є
багаторазовим і значним. При
розрахунку компенсації за порушення
авторського права було взято наказ
№02/02, яким визначені ставки
добровільної компенсації за порушення
авторського права на Україні.

Позивач вважає, що в даному випадку
наявні всі необхідні підстави для
захисту порушених протиправним
використанням відповідачем
(реалізація, розповсюдження, продаж),
авторських прав позивача на належний
йому об'єкт авторського права -
персонаж „ІНФОРМАЦІЯ_3" з
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2".

Також позивач звертає увагу на
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 року у
справі № 910/14711/13, якою встановлено, що
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є власником
виключних майнових авторських прав на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_2"
та його складові частини і має право
захищати свої права в тому числі шляхом
звернення до господарського суду з
даним позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.04.2014 року порушено
провадження у справі №916/1582/14 за цим
позовом.

У відзиві на позовну заяву ФОП ОСОБА_3
просить відмовити ТОВ "Маша і Мєдвєдь" в
повному обсязі, оскільки він є
безпідставним та необґрунтованим.
Позивачем не доведено факту
контрафактності товару «ІНФОРМАЦІЯ_1».
З приписів ч. 3 ст. 15 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
вбачається, що порушенням прав автора є
розповсюдження творів виключно шляхом
першого продажу. Розповсюдження
відповідачем цукерок з використанням
персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_3" не
здійснювалося шляхом першого продажу,
даний товар був введений у цивільний
обіг раніше та був перекуплений
відповідачем у ФОП ОСОБА_5, що
підтверджується видатковою накладною
№47 від 25.03.2014 року. Позивачем не надано
доказів відсутності відповідної
ліцензії на використання твору у
виробника «ІНФОРМАЦІЯ_1». Крім того,
відповідачем було вжито заходів щодо
припинення продажу цукерок - весь товар
(за виключенням 1 цукерки, придбаної
представником позивача) було
повернуто, що підтверджується
видатковою накладною №ВП-0000001 від
01.04.2014 року. Твердження позивача про
неодноразовість та значний обсяг
порушення відповідачем авторських
прав не відповідає дійсності та не
підтверджено жодним доказом.

В запереченнях на відзив ТОВ "Маша і
Мєдвєдь" зазначає, що особа, яка
розповсюджує об'єкти авторського права
і (або) суміжних прав без дозволу
суб'єкта такого права, несе
відповідальність за порушення
виключних прав на цей твір і в тому
випадку, коли контрафактну продукцію
нею отримано за договорами з третіми
особами. Відповідач підтверджує факт
розповсюдження нею контрафактних
товарів, а отже, позивач має право на
відшкодування компенсації за дане
правопорушення. Позивач не надавав
дозвіл на розповсюдження
контрафактних примірників товару
відповідачу, останній без належного
дозволу здійснював незаконне
використання персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_3",
чим вчинив порушення майнових
авторських прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь".

Рішенням господарського суду Одеської
області від 10.07.2014 року (суддя Демешин
О.А.) у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Судове рішення мотивовано
недоведеністю і непідтвердженістю
належними доказами факту порушення
відповідачем авторського права та що в
результаті дій відповідача і з її вини
завдано шкоди позивачу. Цукерки були
вироблені в КНР та імпортовані в
Україну. Відповідач не має відношення
до дій ФОП ОСОБА_5, не знала і не могла
знати чи мали місце порушення з боку
виробника цукерок права
інтелектуальної власності позивача, а
тому відсутні підстави для стягнення
компенсації. Передумовою стягнення
компенсації має бути наявність
заподіяних позивачу відповідачем
збитків - незалежно від їх розміру. Які
саме збитки заподіяні позивачу від
продажу однієї цукерки відповідачем, в
позові не вказано і обґрунтування
таких збитків - не здійснено.

Суд також зазначив, що через
суперечливих наданих позивачем
доказів, суд не має можливості
визначитися із наявністю підстави для
звернення Товариства з позовом про
захист авторських прав. Так, позивач
повинен довести належність йому
авторського права та/або суміжних прав
чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем. Позивачем не в повному
обсязі надані письмові докази, що мають
значення для правильного вирішення
справи (зокрема, усі додатки до
договорів, на які він посилається в
обґрунтування позовних вимог).

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з
висновками суду ТОВ „Маша і Мєдвєдь"
просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 10.07.2014 року в даній справі повністю,
прийняти нове рішення, яким стягнути з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 суму
компенсації в розмірі 73 080,00 грн.,
оскільки вважає, що рішення
господарського суду прийнято з
порушенням вимог чинного
законодавства, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Належність права на захист майнових
прав позивача підтверджується:
Договором авторського замовлення
№ОК-2/2008 від 01.04.2008 року, Актом
прийому-передачі робіт від 23.09.2008 року
до Договору авторського замовлення
№ОК-2/2008 від 01.04.2008 року; Службовим
завданням №1/МиМ-С1 від 12.05.2008 року,
Актом приймання фільму від 06.01.2009 року
до Службового завдання №1/МиМ-С1 від
12.05.2008 року; рішенням Київського
апеляційного господарського суду від
15.04.2014 року у справі №910/14711/13.

Факт використання об'єктів
інтелектуальної власності позивача
підтверджує: фіскальний чек від 27.03.2014
року, касовий чек від 27.03.2014 року, відео
фіксація купівлі товару, видаткова
накладна №47 від 25 березня, видаткова
накладна №ВП-0000001 від 01.04.2014 року, лист
ФОП ОСОБА_3 від 04.04.2014 року.

Вина відповідача полягає в тому, що
останній не звертався до позивача ні за
офіційною інформацією про поставлений
товар, ні за дозволом реалізувати
наявний у відповідача контрафактний
товар, а просто ввів свідомо та умисно
товар в цивільний обіг.

Товар, що реалізується відповідачем в
розмінні ст. 1 Закону про авторські
права, має статус контрафактного, так
як має у своїй структурі належний
виключно позивачу об'єм авторського
права - зображення персонажу
„ІНФОРМАЦІЯ_3" з аудіовізуального
твору мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2", що в розумінні п. б ч. 1 ст.
50 Закону України "Про авторське право і
суміжні права" є порушенням прав
позивача.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу зазначає, що з наданих до справи
письмових доказів вбачається, що як
мінімум 2 особи - гр. ОСОБА_4 та ТОВ
Студія «АНИМАККОРД» одночасно вважали
себе правоволодільцями виключних
майнових прав інтелектуальної
власності на мальовані зображення
персонажів аудіовізуального твору
"ІНФОРМАЦІЯ_2". Позивачем не надано
доказів передачі ОСОБА_4 майнових
авторських прав на малюнки персонажів
„ІНФОРМАЦІЯ_3" і „ІНФОРМАЦІЯ_6" ТОВ
Студія «АНИМАККОРД», а оскільки ТОВ
Студія «АНИМАККОРД» не отримувало від
автора - ОСОБА_4 виключних (майнових)
авторських прав на малюнки персонажів
„ІНФОРМАЦІЯ_3" і „ІНФОРМАЦІЯ_6", то ці
права не могли бути ним передані
позивачу за Договором від 08.06.2010 року
№010601-МиМ.

Відповідно до п. 2.10 Ліцензійного
договору від 08.06.2010 року у випадку, якщо
треті особи порушують виключне право
ліцензіара, і таке порушення буде
зачіпати права ліцензіата, що
випливають з цього договору, ліцензіат
і ліцензіар зобов'язуються спільно
захищати свої права. Позивачем не
надано доказів звернення до ОСОБА_4
щодо захисту майнових прав шляхом
подання до суду позову до ФОП ОСОБА_3, а
також докази відмови автора від
вчинення вказаних дій або його
бездіяльності після отримання цього
повідомлення.

І це свідчить про відсутність у
скаржника права на самостійне
звернення до суду з даним позовом за
захистом права на підставі
Ліцензійного договору від 08.06.2010 року.

В судовому засіданні Одеського
апеляційного господарського суду
ставилося на розгляд сторін питання
доцільності проведення судової
експертизи з метою отримання відповіді
на питання про використання
відповідачем об'єктів авторських прав
позивача, але сторони визнали це
недоцільним і не наполягали на її
проведенні.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи (фактичні обставини
справи) на предмет правильності їх
юридичної оцінки господарським судом
та заслухавши пояснення присутніх в
засіданні представників сторін, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
такого.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
авторське право і суміжні права",
аудіовізуальний твір - твір, що
фіксується на певному матеріальному
носії (кіноплівці, магнітній плівці чи
магнітному диску, компакт-диску тощо) у
вигляді серії послідовних кадрів
(зображень) чи аналогових або
дискретних сигналів, які відображають
(закодовують) рухомі зображення (як із
звуковим супроводом, так і без нього), і
сприйняття якого є можливим виключно
за допомогою того чи іншого виду екрана
(кіноекрана, телевізійного екрана
тощо), на якому рухомі зображення
візуально відображаються за допомогою
певних технічних засобів. Видами
аудіовізуального твору є кінофільми,
телефільми, відеофільми, діафільми,
слайдофільми тощо, які можуть бути
ігровими, анімаційними
(мультиплікаційними), неігровими чи
іншими.

Виключне право - майнове право особи,
яка має щодо твору, виконання,
постановки, передачі організації
мовлення, фонограми чи відеограми
авторське право і (або) суміжні права,
на використання цих об'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
лише нею і на видачу лише цією особою
дозволу чи заборону їх використання
іншим особам у межах строку,
встановленого цим Законом (ст. 1 Закону).

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону,
контрафактний примірник твору,
фонограми, відеограми - примірник
твору, фонограми чи відеограми,
відтворений, опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі примірники захищених в
Україні творів, фонограм і відеограм,
що ввозяться на митну територію
України без згоди автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, зокрема з країн, в яких
ці твори, фонограми і відеограми ніколи
не охоронялися або перестали
охоронятися.

Ст. 1 цього Закону також визначено, що
автор - це фізична особа, яка своєю
творчою працею створила твір. Тобто,
твір має бути результатом творчої
праці.

Як вбачається із Ліцензійного договору
№ЛД-1/2010 від 08.06.2010 року, громадянин
ОСОБА_4 особисто створив твір та
являється його єдиним автором, також
даний факт підтверджується Свідоцтвом
про реєстрацію та депонування твору -
результату інтелектуальної власності
НОМЕР_1 від 22.04.2008 року, в якому
засвідчено, що в Російському
Авторському Товаристві зареєстровано
та депоновано результат
інтелектуальної діяльності - малюнки
персонажів до анімаційного дитячого
серіалу під назвами: «ІНФОРМАЦІЯ_3»,
«ІНФОРМАЦІЯ_6», автором яких, за його
власною заявою, є громадянин ОСОБА_4

08.06.2010 року між громадянином ОСОБА_4 та
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" укладено
Ліцензійний договір №ЛД-1/2010 про
надання права використання творів
образотворчого мистецтва, умовами
якого передбачено, що останньому
надається право використання творів,
зокрема, малюнків «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6», які використовуються
при створенні персонажів
аудіовізуального твору - анімаційного
серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2", у визначених
даним договором межах, на умовах
виключної ліцензії. Малюнки, а також DVD -
диск із їх записом та першою серією
анімаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2"
(додаток №1 до договору), слугують для
ідентифікації предмета даного
договору та є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору, право
використання твору засобами,
передбаченими даним договором
надається позивачу на території всіх
країн світу, на строк з дати укладання
даного договору до 30.06.2025 року.

Пунктом 2.10 договору передбачено, що
якщо треті особи вчинять порушення
виключного права громадянина ОСОБА_4, а
таке порушення буде зачіпати права ТОВ
"Маша і Мєдвєдь", то сторони
зобов'язуються спільно захищати свої
права.

Позивач стверджує, що в березні 2014 року,
а саме - 27.03.2014 року представником
позивача в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_7» за
адресою: АДРЕСА_1, що належить Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 придбано 1
цукерку під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Факт
реалізації товару підтверджується
фіскальним чеком від 27.03.2014 року
№587, касовим чеком від 27.03.2014 року
(код транзакції - 29). На упаковці
вказаної цукерки розміщено малюнок із
зображенням персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_3", як
самостійної складової частини
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу
"ІНФОРМАЦІЯ_2", права на який належать
ТОВ "Маша і Мєдвєдь".

На тильній стороні та на звороті
упаковки зазначено, що цей товар
виготовлено в КНР для України, дата
виробництва - 03.11.2014 року, штрих код з
цифровим номером « 893».

Відповідач стверджує, що даний товар
був введений у цивільний обіг раніше та
був перекуплений відповідачем у
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, що
підтверджується видатковою накладною
№47 від 25.03.2014 року. Всього було придбано
20 шт. цукерок, а після заяви позивача,
решта товару - 19 шт. були повернуті, що
підтверджується видатковою накладною
№ВП-0000001 від 01.04.2014 року.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із захистом права
інтелектуальної власності» №12 від
17.10.2012 року особа, що розповсюджує
примірники, в яких відображено об'єкти
авторського права та/або суміжних прав
без дозволу суб'єкта такого права, несе
відповідальність за порушення
законодавства про авторське право і
суміжні права і в тому випадку, коли
контрафактну продукцію нею отримано за
договором з третіми особами.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права", за
захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного
кодексу України, суд у випадках та в
порядку, встановлених законом може
постановити рішення, зокрема, про
застосування разового грошового
стягнення замість відшкодування
збитків за неправомірне використання
об'єкта права інтелектуальної
власності. Розмір стягнення
визначається відповідно до закону з
урахуванням вини особи та інших
обставин, що мають істотне значення.

П. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права",
передбачено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про:
виплату компенсації, що визначається
судом, в розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу. При визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний у встановлених
пунктом "г" цієї частини межах
визначити розмір компенсації,
враховуючи обсяг порушення та (або)
наміри відповідача.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом права інтелектуальної
власності» №12 від 17.10.2012 року
компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права та/або
суміжних прав, а не розміру заподіяних
збитків. Для задоволення вимоги про
виплату компенсації достатньо
наявності доказів вчинення особою дій,
які визнаються порушенням авторського
права та/або суміжних прав, а розмір
збитків суб'єкт такого права доводити
не зобов'язаний. Водночас розмір
доведених збитків має враховуватися
господарським судом у визначенні
розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного
використання об'єктів авторського
та/або суміжних прав, в тому числі
неодноразове використання одного й
того самого об'єкта, становить
самостійне порушення і може бути
підставою для застосування
відповідальності у вигляді стягнення
компенсації. У визначенні розміру
такої компенсації господарським судам
необхідно виходити з конкретних
обставин справи і загальних засад
цивільного законодавства,
встановлених статтею 3 ЦК України:
справедливості, добросовісності та
розумності.

Розмір компенсації визначається судом
у межах заявлених вимог у залежності
від характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права позивача, тощо. Відповідні мотиви
визначення розміру компенсації мають
бути наведені в судовому рішенні. У
визначенні суми компенсації
господарський суд має виходити з того
розміру мінімальної заробітної плати,
який установлено на час прийняття
судом відповідного рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про неможливість
визначитися з наявністю підстав для
звернення ТОВ "Маша і Мєдвєдь" з позовом
про захист авторського права через
суперечливість наданих позивачем до
матеріалів справи письмових доказів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між позивачем та ОСОБА_4 було укладено
Ліцензійний договір про надання права
використання творів образотворчого
мистецтва (виключна ліцензія) від 08.06.2010
року №ЛД-1/2010. Відповідно до преамбули,
пунктів 1.1, 1.2, 2.1 Ліцензійного договору
від 08.06.2010 року, ліцензіар (ОСОБА_4),
приймаючи до уваги, що ліцензіар має
виключне право використання створених
його одноособовою творчою працею
малюнків «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6» (творів), які
використовуються при створені
персонажів аудіовізуального твору -
анімаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
надав ліцензіату (ТОВ „Маша і Мєдвєдь")
на строк до 30.06.2025 року, включно, на
території усіх країн світу, за
оплачувану ліцензіатом винагороду,
право використання творів у
встановлених цим договором межах, на
умовах виключної ліцензії, тобто без
збереження за ліцензіаром права видачі
ліцензій на використання творів у
способи, передбачені цим договором,
іншим особам. Ліцензіар гарантує, що
він особисто створив твори, є їх
одноособовим автором, що на момент
передачі прав за договором він є
володільцем прав на твори, які
надаються ліцензіату, а також, що при
створені творів ним дотримані
охоронювані законом інтелектуальні
права інших осіб.

На підтвердження факту належності
ОСОБА_4 всіх прав на вказаний результат
інтелектуальної діяльності позивачем
було надано копію Свідоцтва НОМЕР_1 від
22.04.2008, виданого Російським авторським
товариством. Цим Свідоцтвом
посвідчено, що виключно ОСОБА_4
належать усі права на малюнки
персонажів до анімаційного дитячого
серіалу під назвами «ІНФОРМАЦІЯ_5», а
також те, що при їх створенні не було
порушено прав третіх осіб.

Одночасно, в день укладення
Ліцензійного договору від 08.06.2010 року,
позивачем укладено з ТОВ Студія
«АНИМАККОРД» Договір про відчуження
виключного права на аудіовізуальний
твір (серіал „ІНФОРМАЦІЯ_2") від 08.06.2010
року №010601-МиМ. Згідно із пунктами 1.1, 1.2,
1.3, 1.4, 1.5 Договору від 08.06.2010 року
№010601-МиМ правовласник (ТОВ Студія
«АНИМАККОРД») передає набувачу (ТОВ
„Маша і Мєдвєдь") виключне право на
аудіовізуальний твір - серіал
„ІНФОРМАЦІЯ_2", який має статус
«національного фільму», а набувач
зобов'язався оплатити правовласнику
обумовлену винагороду. Передачі
підлягає виключне право на наступні
серії аудіовізуального твору:
«ІНФОРМАЦІЯ_8»; «ІНФОРМАЦІЯ_9»;
«ІНФОРМАЦІЯ_10»; «ІНФОРМАЦІЯ_11»;
«ІНФОРМАЦІЯ_12»; «ІНФОРМАЦІЯ_13»;
«ІНФОРМАЦІЯ_14»; «ІНФОРМАЦІЯ_15». Основні
ідентифікуючі характеристики серій
аудіовізуального твору, виключне право
на які підлягає передачі, наведені у
Додатку №1, який є невід'ємною частиною
цього договору. Правовласник гарантує,
що є володільцем виключного права на
аудіовізуальний твір. Виключне право
на аудіовізуальний твір передається
правовласником набувачу у повному
обсязі для використання його у
будь-який спосіб та формі. Виключне
право на аудіовізуальний твір
переходить до набувача в момент
підписання сторонами договору.

Пунктом 2 Додатку №1 до Договору від
08.06.2010 року №010601-МиМ передбачено, що
одночасно з переданням права на
аудіовізуальний твір правовласник
передає набувачу у повному обсязі
виключні права на усі юридично значимі
охоронювані елементи аудіовізуального
твору (зокрема, але, не обмежуючись,
назвою аудіовізуального твору і його
окремих серій, графічним зображенням,
намальованими зображеннями персонажів
аудіовізуального твору, їх іменами,
текстом), незалежно від того
поіменовані чи ні вказані елементи
безпосередньо у додатках до договору.

Твердження позивача про наявність в
нього виключних майнових прав на
малюнки персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«Медвєдь» на підставі Договору від
08.06.2010р. №010601-МиМ спростовується з
огляду на наступне:

Як зазначалося вище, персонажі
«ІНФОРМАЦІЯ_3» і «ІНФОРМАЦІЯ_6» були
створені 01.10.2007 року автором - ОСОБА_4 не
у співавторстві, а одноособово.
Позивачем не надано доказів передачі
ОСОБА_4 майнових авторських прав на
малюнки персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6» Товариству з обмеженою
відповідальністю Студія «АНИМАККОРД».
Не є таким доказом Авторський договір
замовлення від 01.04.2008 № ОК-2/2008,
укладений між ТОВ Студія «АНИМАККОРД»
та ОСОБА_4 Адже за його умовами,
автор-виконавець ОСОБА_4 зобов'язався
створити та передати замовнику
сценарій восьми серій (а не малюнки
персонажів) телевізійного серіалу
«ІНФОРМАЦІЯ_2». Даний факт також
підтверджується Актом здачі-приймання
робіт від 23.09.2008 року до вказаного
договору.

Слід також зазначити, що у Додатку №1 до
Договору від 08.06.2010 року №010601-МиМ, де
визначено основні ідентифікуючі
характеристики аудіовізуального
твору, ОСОБА_4 зазначений лише як
сценарист та продюсер, а художниками
вказані інші особи.

Не може бути взято до уваги судом також
й надане позивачем службове завдання
на створення аудіовізуального твору з
режисером-постановником від 12.05.2008 року
№1/МиМ-С1, за яким ТОВ Студія
«АНИМАККОРД» доручила
режисеру-постановнику ОСОБА_8 в межах
виконання службових обов'язків за
Трудовим договором від 03.03.2008 року № 6
створити авторським трудом творчого
колективу службовий аудіовізуальний
анімаційний твір - серію анімаційного
серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_2» під робочою
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_9». Пунктами 4, 4.2
цього службового завдання передбачено,
що виключне право після створення
фільму буде належати студії, а право
авторства - режисеру-постановнику, а в
поняття «Фільм» включаються частини
(елементи), які є об'єктами авторського
права, зокрема, назва, персонажі та інші
елементи. Проте, вказаний документ не
свідчить про передачу ТОВ Студія
«АНИМАККОРД» ОСОБА_4 належних йому
майнових авторських прав на малюнки
персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6», які були створені ним
одноособово раніше, ніж отримання
режисером-постановником службового
завдання, та передачі результатів його
виконання за Актом прийомки фільму від
06.01.2009 року.

Отже, ТОВ Студія «АНИМАККОРД» не
отримувало від автора - ОСОБА_9
виключних (майнових) авторських прав на
малюнки персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6». А відтак, ці права не
могли бути передані позивачу за
Договором від 08.06.2010 року №010601-МиМ.
Вказане також підтверджується фактом
одночасного, в той самий день,
укладення ОСОБА_4 Ліцензійного
договору від 08.06.2010 року з ТОВ „Маша і
Мєдвєдь", в якому він, як ліцензіар,
гарантував, що особисто створив твори,
є їх одноособовим автором, і на момент
передачі прав за договором є
володільцем прав на твори, які
надаються ліцензіату. Тобто, сам ОСОБА_4
засвідчив, що не передавав виключних
(майнових) авторських прав

на малюнки персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6» будь-яким особам,
зокрема, й ТОВ Студія «АНИМАККОРД».

Позивачем було надано до суду судові
рішення - Постанова Київського
апеляційного господарського суду від
15.04.2014 року (справа № 910/14711/13) та ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02.07.2014 року з проханням
застосувати положення ч. 3 ст. 35 ГПК
України та звільнити від доказування
обставини щодо наявності у позивача
права на захист авторських прав на твір
- зображення персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Суд цілком правомірно не застосував
положення ч. 3 ст. 35 ГПК України через
суперечливість фактів, встановлених
цими рішеннями.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02.07.2014 р.
встановлено, що ТОВ «Маша і Мєдвєдь» як
ліцензіат має виключне право на
використання твору відповідно до
ліцензійного договору №ЛД-1/2010 про
надання права використання творів
образотворчого мистецтва від 08.06.2010р.

Натомість постановою Київського
апеляційного господарського суду від
15.04.2014р. (справа № 910/14711/13) встановлено,
що ТОВ «Маша і Мєдвєдь» належать
виключні права на твір відповідно до
договору №010601-МиМ про відчуження
виключного права на аудіовізуальний
твір від 08.06.2010р.

Таким чином, виходячи з наданих
позивачем письмових доказів, при
укладенні договорів 08.06.2010 року
одночасно дві особи (ТОВ «Маша і
Мєдвєдь» та ОСОБА_4) стверджували про
наявність у них виключних прав
інтелектуальної власності на
мальовані зображення персонажів
«ІНФОРМАЦІЯ_3» і «ІНФОРМАЦІЯ_6». Однак,
виходячи з правової природи
авторського права ситуація, при якій
існує два одноособових володільця
виключних майнових прав
інтелектуальної власності на один
об'єкт інтелектуальної власності,
просто неможлива. Матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_4 не передавав
ТОВ Студія «АНІМАККОРД» виключних
майнових прав на мальовані зображення
персонажів «ІНФОРМАЦІЯ_3» і
«ІНФОРМАЦІЯ_6», а передав лише
відповідні права на сценарій восьми
серій аудіовізуального анімаційного
твору. Таким чином, право позивача на
звернення до суду із позовом про захист
авторських прав на персонаж
«ІНФОРМАЦІЯ_3» не може бути обумовлено
договором з ТОВ Студія «АНІМАККОРД».

Щодо права позивача на звернення до
суду із позовом на підставі
Ліцензійного договору від 08.06.2010 р. слід
зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.10 Ліцензійного
договору від 08.06.2010р. у випадку, якщо
треті особи порушать виключне право
ліцензіара, і таке порушення буде
зачіпляти права ліцензіата, що
випливають з цього договору, ліцензіат
і ліцензіар зобов'язуються спільно
захищати свої права. Відмова
ліцензіара від захисту своїх прав, а
також його бездіяльність не є
перешкодою для самостійного прийняття
ліцензіатом доречних заходів захисту
наданих за цим договором прав в
установленому законом порядку. Отже,
сторонами у договорі передбачено
спільне звернення за захистом
порушеного права, а можливість
самостійного вчинення таких дій
ліцензіатом (позивачем) прямо
обумовлена лише наявністю відмови
ліцензіара від захисту своїх прав, та
його бездіяльністю, тобто невиконання
ним свого обов'язку із захисту спільно
із ліцензіатом. Позивачем не надано
доказів його звернення до ОСОБА_4 щодо
захисту майнових авторських прав
шляхом подання до суду позову до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, а
також відмови автора від вчинення
вказаних дій або його бездіяльності
після отримання цього повідомлення.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність у скаржника
права на самостійне звернення до суду
із позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за захистом
прав на підставі Ліцензійного договору
від 08.06.2010 року.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (частина друга статті 34
Господарського процесуального кодексу
України).

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності» від 17.10.2012
року № 12 передбачено, що позивач
повинен довести належність йому
авторського права та/або суміжних прав
чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем.

У відповідності до положень чинного
законодавства суд першої інстанції у
своєму рішенні правомірно дійшов
висновку про недоведеність позивачем
належності йому авторського права
та/або суміжних прав чи права на їх
захист.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд
постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „Маша і
Мєдвєдь" - залишити без задоволення,
рішення господарського суду Одеської
області від 10.07.2014р. у справі №916/1582/14 -
без змін.

Постанова в порядку ст. 105
Господарського Процесуального Кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано
17.09.2014 року.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Суддя
С.В. Таран

Суддя
В.І. Жеков