ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.
Справа № 911/3366/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРУП",

03124, м. Київ, вул. М.Василенка, 7-А

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Схід Бізнес Центр",

07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Красовського, буд. 16

про стягнення 7 191,32 грн.

за участю представників:

позивача - 1) Ловейко О.О. (довіреність
від 21.08.2014, б/н);

2) Курганський Г.М.
(довіреність від 21.08.2014, б/н);

відповідача - Білаш О.Д. (довіреність
від 04.07.2014, б/н).

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРУП" (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Схід Бізнес Центр"
(далі - відповідач) про стягнення 7 191,32
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договорами
поставки від 24.12.2012 № 634/15Р та
від 29.01.2013 № 84/4Р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.08.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
26.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17356/14
від 26.08.2014) відповідачем подано
клопотання про зобов'язання позивача
провести звірку взаєморозрахунків, у
зв'язку з неможливістю правильного
визначення розміру заборгованості за
спірними договорами.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17357/14
від 26.08.2014) відповідачем подано відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
відповідач визнає борг за спірними
договорами в розмірі 4 220,45 грн., а
решту заборгованості відносить до
предмету інших договорів, а саме:
договорів поставки від 18.04.2011 № 118/5Р та
від 21.05.2010 № 139/01.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17410/14
від 26.08.2014) позивачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 07.08.2014.

У судове засідання 26.08.2014 представник
відповідача не з'явився, представник
позивача з'явився та надав усне
клопотання про відкладення розгляду
справи для підготовки пояснень на
відзив відповідача.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.08.2014 розгляд справи
відкладено на 09.09.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 18643/14 від
08.09.2014) позивачем подано заяву про
зміну підстави позову.

Позовні вимоги, відповідно до заяви про
зміну підстави позову, обґрунтовані
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань за договорами поставки від
29.01.2013 № 84/4Р, від 24.12.2012 № 634/15Р, від
18.04.2011 № 118/5Р, від 21.05.2010 № 139/01.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, до початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Оскільки вказану заяву, відповідно до
вимог частини 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, подано
до початку розгляду справи по суті та
вона відповідає вимогам статті 54
Господарського процесуального кодексу
України з доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 названого
Кодексу, зміну підстави позову
прийнято господарським судом.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 18842/14
від 09.09.2014) позивачем подано письмові
пояснення.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 18819/14
від 09.09.2014) відповідачем подано відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
відповідач повністю визнає суму
заборгованості у розмірі 7 191,32 грн.

У судовому засіданні 09.09.2014
представнику відповідача судом
роз'яснено наслідки визнання позову,
відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Оскільки заяву про визнання
відповідачем позову підписано
уповноваженою особою - Білаш О.Д.
(довіреність від 04.07.2014, б/н) та, з огляду
на матеріали справи, зважаючи на
частину 6 статті 22, частину 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України, визнання відповідачем позову
не суперечить законодавству та не
порушує прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб, визнання позову
відповідачем прийнято господарським
судом.

У судовому засіданні 09.09.2014 оголошено
перерву до 11.09.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.09.2014
представники позивача підтримали
позов у повному обсязі, представник
відповідача позовну заяву визнав.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 11.09.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРУП" (далі -
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Схід
Бізнес центр" (далі - покупець) укладено
договори поставки від 29.01.2013 № 84/4Р,
від 24.12.2012 № 634/15Р, від 18.04.2011
№ 118/5Р, від 21.05.2010 № 139/0 (далі - Договори),
відповідно до умов яких, постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених Договорами, та відповідно
до замовлень покупця, поставляти товар,
а покупець зобов'язується в порядку та
на умовах, визначених Договорами,
приймати товар і оплатити його
вартість, за цінами, визначеними в
Специфікації (пункти 1.1. Договорів).

Згідно з пунктами 1.4. Договорів, товар
вважається поставленим у разі
підписання сторонами видаткової
накладної.

Відповідно до пунктів 4.1 Договорів,
постачальник зобов'язаний постачати
товар за цінами, погодженими сторонами
в Специфікації з врахуванням знижок,
відповідно до умов договору.

Пунктами 8.1. Договорів передбачено, що
оплата здійснюється у розмірі вартості
товару шляхом безготівкового переказу
на поточний рахунок постачальника,
вказаний у реквізитах постачальника в
договорі.

Договори набувають чинності з дати їх
підписання та скріплення печатками
сторін (пункти 12.1. Договорів).

Сторонами підписано Додаткові угоди
до Договорів, відповідно до
пунктів 1, 2 яких сторони погодили, що
покупець оплачує поставлений
постачальником товар один раз на
тиждень в розмірі реалізованого товару
за останній тиждень, шляхом переказу
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника вказаних в реквізитах
договорів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на виконання умов Договорів,
поставив відповідачу товар, що
підтверджується наданими в матеріали
справи видатковими накладними: від
20.08.2013 № ПГ-0026608 на суму 1 580,18 грн.,
від 18.07.2013 № ПГ-0025558 на суму 10 511,34 грн.,
від 31.10.2013 № ПГ-0028998 на суму 9 988,25 грн.,
від 17.01.2013 № ПГ-0019306 на суму 3 484,92
грн., від 05.03.2013 ПГ-0020752 на
суму 5 121,73 грн., що підписані
уповноваженими представниками обох
сторін, а відповідач, за довіреностями
від 20.08.2013 № 16224, від 18.07.2013 № 15784, від
18.01.2013 № 14041, від 05.03.2013 № 14450, вказаний
товар отримав. До матеріалів справи
долучені копії зазначених накладних та
довіреностей.

Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з отримання
товару.

Згідно з наданою до матеріалів справи
банківською довідкою за весь період
спірних правовідносин від 08.09.2014 № 2743,
що засвідчена підписом уповноваженої
особи банку та скріплена відбитком
його печатки, судом встановлено
наявність часткових сплат
відповідачем позивачу за Договорами.

Відтак, у відповідача наявна
заборгованість перед позивачем у
розмірі 7 191,32 грн. - різниця
між вартістю поставленого товару та
сумою часткових оплат.

Також, до матеріалів справи позивачем
надано копії актів звірки
взаєморозрахунків сторін за
Договорами, а саме: за договором
поставки від 29.01.2013 №
84/4Р за період 01.01.2013-21.08.2014, що
встановлює заборгованість
відповідача у розмірі 1 746,22 грн., за
договором поставки від
24.12.2012 № 634/15Р за період 24.12.2012-21.08.2014, що
встановлює заборгованість відповідача
у розмірі 2 474,23 грн, за договором
поставки від 18.04.2011 № 118/5Р
за період 24.12.2012-21.08.2014, що встановлює
заборгованість відповідача у розмірі
1726,57 грн., за договором поставки
від 21.05.2010 № 139/01 за період
01.01.2013-21.08.2014, що встановлює
заборгованість у розмірі1 244,34 грн.
Разом сума заборгованості відповідача
перед позивачем становить 7 191,32 грн.

Докази повної оплати відповідачем
спірної заборгованості у матеріалах
справи відсутні.

Крім того, на підтвердження існування
спірних правовідносин, відповідачем
надано в матеріали справи копії
податкових накладних, що складені на
господарські операції з поставки
товару за спірними видатковими
накладними.

Податкові накладні, що надані
відповідачем, складено у період дії
Податкового кодексу України,
відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7.
статті 201 якого платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені відповідачем, як доказ того,
що відповідачем відображені
господарські операції за спірними
видатковими накладними, у своїх
податкових зобов'язаннях.

Відповідачем підтверджено факт
прийняття товару за Договорами, а також
визнано суму основної заборгованості -
7 191,32 грн.

Згідно з частиною 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд не приймає
визнання позову відповідачем, якщо ця
дія суперечить законодавству або
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Отже, визнання позову є процесуальним
правом відповідача, з яким
кореспондується повноваження суду
задовольнити визнаний позов, якщо суд
не встановить, що визнання позову
суперечить законодавству або порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

При прийнятті рішення, зважаючи на
визнання позову відповідачем, судом
взято до уваги правові позиції, що
викладено у пункті 24. постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2
"Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
та в абзаці 9 підпункту 3.12. пункту 3.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", за якими, у разі
визнання відповідачем позову, якщо
таке визнання не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси,
суд ухвалює рішення про задоволення
позову, обмежившись у мотивувальній
частині рішення посиланням на визнання
позову без з'ясування і дослідження
інших обставин справи.

Позивачем подано заяву про зміну
підстави позову. Позовні вимоги,
відповідно до заяви про зміну підстави
позову, обґрунтовані невиконанням
відповідачем грошових зобов'язань за
договорами поставки від 29.01.2013 № 84/4Р,
від 24.12.2012 № 634/15Р, від 18.04.2011 № 118/5Р, від
21.05.2010 № 139/01.

Відповідно до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, до початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Оскільки вказану заяву, відповідно до
вимог частини 4 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, подано
до початку розгляду справи по суті та
вона відповідає вимогам статті 54
Господарського процеcуального кодексу
України з доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 названого
Кодексу, зміну підстави позову
прийнято господарським судом.

При цьому, судом враховано, що
предметом позову, згідно з текстом
позовної заяви, позивачем визначено
стягнення заборгованості з оплати
товару, що поставлений позивачем
відповідачу за видатковими накладними,
що зазначені у позовній заяві, копії
яких додані до неї і, відповідно до
заяви позивача про зміну підстав
позову, вказаний предмет не змінився.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655
Цивільного кодексу України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Зважаючи на вказане, господарський суд
дійшов висновку, що визнання позову
відповідачем не суперечить
законодавству та не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб, письмову заяву про визнання
позову підписано уповноваженою особою
відповідача, а, відтак, позовна вимога
про стягнення основного боргу підлягає
задоволенню у повному обсязі - 7 191,32 грн.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі
1 827,00 грн., відповідно до частини 1
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 78, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Схід Бізнес Центр"
(07400, Київська обл., м. Бровари, вул.
Красовського, 16, ідентифікаційний ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПРОГРУП"
(03124, м. Київ, вул. М.Василенка, 7-А,
ідентифікаційний ) 7 191
(сім тисяч сто дев'яносто одна) грн. 32
коп. основної заборгованості та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 12.09.2014.

Суддя
С.О. Саванчук