ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р.
Справа № 918/1097/14

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку №2Б по
вул..Струтинської м.Рівне "Сонячна
домівка"

до Приватного підприємства - фірми
"Інтерекопласт"

про стягнення заборгованості в сумі 157
210 грн. 81 коп.

Представники сторін:

від позивача - Овдійчук О.О.,
довіреність б/н від 01.08.2014р.;

від відповідача - не з'явився

В судовому засіданні 15 вересня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22 липня 2014 року Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку №2Б по вул.Струтинської,
м.Рівне "Сонячна домівка" (далі - ОСББ
№2Б, позивач) звернулося до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Приватного
підприємства-фірма "Інтерекопласт"
(далі - ППФ "Інтерекопласт", відповідач)
про стягнення заборгованості в сумі 157
210 грн. 81 коп.

Ухвалою суду від 23 липня 2014 року
позовну заяву від 17 липня 2014 року
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/1097/14, розгляд
якої призначено на 01 серпня 2014 року.

01 серпня 2014 року від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи (а.с. 27-28).

01 серпня 2014 року від позивача
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи доказів (а.с. 29-77).

Ухвалою суду від 01 серпня 2014 року
розгляд справи відкладено на 02 вересня
2014 року.

01 вересня 2014 року від позивача
надійшло клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи (а.с.84).

02 вересня 2014 року від
представника відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Ухвалою суду від 02 вересня 2014 року
розгляд справи відкладено на 15 вересня
2014 року.

15 вересня 2014 року від позивача через
відділ канцелярії та документального
забезпечення суду надійшло клопотання
від 02 вересня 2014 року про долучення до
матеріалів справи додаткових доказів
(а.с.92-).

Представник позивача підтримала
позовні вимоги у повному обсязі з
підстав зазначених у позовній заяві,
просила суд задоволити позовні вимоги
у повному обсязі.

У судові засідання 01 серпня 2014 року, 02
вересня 2014 року та 15 вересня 2014 року
представник відповідача не з'явився,
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення
№208, №644, 044 (а.с. 25, 83, 91).
Відзиву відповідачем суду не надано.

При поданні до господарського суду
Рівненської області даної позовної
заяви позивачем було надано докази
направлення цієї заяви та доданих до
неї документів відповідачу. Так, з
долученого опису вкладення у цінний
лист та фіскального чеку, який
підтверджує надання позивачу послуг
поштового зв'язку, вбачається, що
матеріали позовної заяви з усіма
доданими до неї документами були
направлені відповідачу у справі 17
липня 2014 року, про що свідчить відбиток
календарного штемпеля, проставлений
працівником відділення поштового
зв'язку на вказаному описі вкладення,
та відповідні відомості про дату
проведення операції, відображені у
вищезазначеному розрахунковому
документі. (а.с.7, 30).

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що у відповідача було достатньо
часу для ознайомлення з матеріалами
справи та надання відповідного відзиву
на позовну заяву позивача.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для відкладення розгляду даної
справи та відповідно до статті 75 ГПК
України здійснює її розгляд за
наявними матеріалами без участі
представників сторін.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Частиною 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України)
передбачено, що факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачено, що не потребують
доказування преюдиціальні факти, тобто
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) у процесі розгляду
іншої справи, в якій беруть участь ті
самі сторони, в тому числі і в тих
випадках, коли в іншому спорі сторони
мали інший процесуальний статус
(наприклад, позивач у даній справі був
відповідачем в іншій, а відповідач у
даній справі - позивачем в іншій).

У матеріалах даної справи наявні
копії рішень господарського суду
Рівненської області від 25 серпня 2011
року у справі №5019/1610/11 (а.с. ), від 10
квітня 2012 року у справі №5019/194/12 (а.с. 72-74)
та від 12 червня 2013 року №918/573/13 (а.с. 61-63),
якими позови Об'єднання до
Підприємства про стягнення
заборгованості за спірними
правовідносинами були задоволені,
стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість по
обов'язкових платежах і внесках на
утримання та ремонт спільного майна за
період відповідно з 1 листопада 2010 року
по 1 липня 2011 року в розмірі 112 610 грн. 56
коп., за період з 1 липня 2011 року по 31
березня 2012 року в розмірі 131 368 грн. 17
коп., та за період з 1 грудня 2012 року по 31
травня 2013 року в розмірі 101 342 грн. 77 коп.

Вказані судові рішення на час
розгляду даної справи набрали законної
сили, отже встановлені у них
преюдиціальні факти не потребують
доказування.

Вищезазначеними рішеннями
встановлено, що 25 березня 2010 року
Установчими зборами засновників
Об'єднання було прийнято рішення про
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Сонячна
домівка", яке не має на меті отримання
прибутку. Рішенням Державної
податкової інспекції у місті Рівному
від 21 липня 2010 року №77/15-143 вказану
юридичну особу внесено до реєстру
неприбуткових організацій.

Рішенням загальних зборів членів
Об'єднання, оформленим протоколом №2
від 27 жовтня 2010 року вирішено прийняти
на свій баланс житловий комплекс
будинку №2 Б по вулиці Струтинській у
місті Рівному, визначено форму
управління неподільним та загальним
майном житлового комплексу - через
статутні органи об'єднання. Крім того,
встановлено розміри платежів і внесків
членів об'єднання в сумі 2 грн. 01 коп. за 1
м2 загальної площі належних їм
приміщень.

Відповідно до акту
приймання-передачі житлового
комплексу або його частини з балансу на
баланс від 1 листопада 2010 року площа
житлового комплексу в місті Рівному по
вулиці Струтинської, 2 Б складає 6603,8 м2,
з яких 5002,4 м2 - квартири, 1601,4 м2 -
приміщення загального користування.

Згідно свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, загальна
площа квартир №№ 1, 6, 7, 9-14, 17, 19, 20, 22, 27, 28,
31-34, 37-40, 42-56, 60, які перебувають у
власності Підприємства, становить 3092,1
м2, що складає 46,82% загальної площі
приміщень будинку й 61,8% сукупної площі
усіх квартир будинку.

Зазначеними рішеннями також було
встановлено, що з метою належного
утримання та обслуговування житлового
будинку №2 Б по вулиці Струтинської у
місті Рівному та прибудинкової
території, Об'єднанням були укладені
договори з відповідними суб'єктами
господарювання, а саме: договір про
надання послуг із ведення
бухгалтерського обліку та
інформаційно-довідкове обслуговування
від 1 серпня 2010 року №4/07; підрядний
договір на технічне обслуговування та
ремонт ліфтів та диспетчерського
обладнання від 1 листопада 2010 року
№45-11; договір на технічне
обслуговування модульної котельні від
10 листопада 2010 року № ІХ/10-01; договір
про надання послуг на вивезення та
захоронення ТВП від 1
листопада 2010 року № 02048; договір
поставки природного газу для надання
населенню та релігійним організаціям
послуг з опалення та гарячого
водопостачання від 30 грудня 2010 року
№06/10-26/39-ТЕ-З; договір про постачання
електричної енергії від 15 лютого 2011
року № 3465; технічна угода про надання
послуг по транспортуванню природного
газу та порядку ведення обліку газу від
17 листопада 2010 року № 23-РКТ/10; договір
на виконання робіт по технічному
обслуговуванню дахової котельні від 3
жовтня 2011 року №031005; підрядний договір
на технічне обслуговування та ремонт
ліфтів від 1 січня 2012 року № 01-01/30;
договір про надання послуг з вивезення
побутових відходів від 10 січня 2012 року
№Н 087; договір купівлі-продажу
природного газу від 27 серпня 2012 року
№12/248-ТЕ-28; договір купівлі-продажу
природного газу від 28 грудня 2012 року
№13/2554-ТЕ-28.

Судом також встановлено факт
укладення Об'єднанням нових договорів,
спрямованих на належне обслуговування
вищезазначеного житлового будинку.
Зокрема, договір про надання послуг з
управління будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд від 31 вересня 2012 року;
договір №2012/14-те-28 купівлі-продажу
природного газу від 25 грудня 2013 року;
договір №1пт/10 надання послуг з
централізованого опалення й підігріву
води від 01 листопада 2010 року; договір
№б/н про надання послуг від 05 червня 2013
року; договір на технічне
обслуговування та ремонт
внутрішньобудинкових систем
газопостачання від 17 листопада 2010 року;
договір №01/07-13 про надання послуг з
обслуговування будинком, спорудою та
прибудинковою територією від 01 липня
2013 року; договір №150403 на виконання
робіт по технічному обслуговуванню
дахової котельні за адресою: м.Рівне,
вул.Струтинської, 2 Б; договір №2012/14-те-28
купівлі-продажу природного газу від 25
грудня 2013 року.

Крім того, Об'єднання здійснює
утримання будинку і споруд та
прибудинкової території, зокрема
прибирання внутрішньобудинкових
приміщень та прибудинкової території,
озеленення прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, поточний ремонт обладнання
будинку і т.д.

Відповідно до частини 1 статті 13
Закону, відносини власників приміщень
і управителя регулюються договором між
ними, який укладається на основі
Типового договору, форму якого
затверджує центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування.

Частинами 5, 6 даної статті
встановлено, що укладення договору між
власником окремого приміщення у
житловому комплексі та управителем є
обов'язковим і не залежить від членства
в об'єднанні, за винятком випадку, коли
власник і управитель є однією особою. У
разі відмови власника приміщення
укладати договір або сплачувати
обов'язкові платежі на утримання та
ремонт неподільного майна та
відповідної частки загального майна
об'єднання має право звернення до суду
для стягнення нарахованих платежів у
судовому порядку.

Слід зазначити, що вищевказаними
рішеннями, крім іншого, був
встановлений факт неодноразового
звернення Об'єднання до відповідача з
пропозиціями укласти договір про
відносини власника житлових і
нежитлових приміщень та управителя, а
також факт направлення відповідачу
підписаних зі сторони позивача
проектів відповідних договорів.

Однак Підприємство вказані
звернення проігнорувало, відповіді на
них не надало, запропонованих
договорів не підписало, будь-яких
протоколів розбіжностей чи своїх
проектів договорів на адресу
Об'єднання не направило.

У матеріалах даної справи наявні
рахунки, які виставлялися Підприємству
на оплату вказаних послуг за спірний
період, розрахунки боргу відповідача,
акти приймання-передачі природного
газу.

Однак будь-які докази, які б могли
свідчити про погашення відповідачем
заборгованості за надані йому у
спірний період послуги, у матеріалах
справи відсутні.

Отже судом встановлено, що в
період з 01 червня 2013 року по 30 червня 2014
року у відповідача утворилась
заборгованість перед Об'єднанням по
обов'язкових платежах і внесках на
утримання та ремонт вищезазначеного
спільного майна в розмірі 140 897 грн. 07
коп.

Відповідно до статті 13
Конституції України та частини 4 статті
319 ЦК України власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати
майно, що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 322 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 382 ЦК
України власникам квартири у дво-або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, сантехнічне та інше
обладнання будинку за межами або
всередині квартири, яке обслуговує
більше однієї квартири, а також
споруди, будівлі, які призначені для
забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників не житлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Статтею 360 ЦК України унормовано,
що співвласник відповідно до своєї
частки у праві спільної часткової
власності зобов'язаний брати участь у
витратах на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів (обов'язкових
платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Статтею 17 Закону передбачено, що
для забезпечення виконання власниками
приміщень своїх обов'язків об'єднання
має право вимагати своєчасної та у
повному обсязі сплати всіх
встановлених цим Законом та статутом
об'єднання платежів, зборів і внесків
від власників приміщень, а також
відрахувань до резервного і ремонтного
фондів.

Відповідно до частини 1 статті 20
Закону, частка в загальному обсязі
обов'язкових платежів на утримання і
ремонт неподільного майна у
багатоквартирному будинку
встановлюється пропорційно до
загальної площі приміщень, що
перебувають у власності фізичних або
юридичних осіб.

Частка в загальному обсязі
обов'язкових платежів на утримання і
ремонт загального майна та в інших
спільних витратах у багатоквартирному
будинку встановлюється пропорційно до
загальної площі приміщень, що
перебувають у користуванні фізичних
або юридичних осіб (частина 2 даної
статті).

Положення статей 173, 193, 198, 199 ГК
України визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор. Загальними умовами
зобов'язання є те, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, статуту товариства,
Закону України "Про господарські
товариства", інших законодавчих актів.

Враховуючи те, що сума боргу по
обов'язкових платежах і внесках на
утримання та ремонт спільного майна, що
виникла в період з 1 червня 2013 року по 30
червня 2014 року та становить 140 897 грн. 07
коп., підтверджена належними доказами,
наявними у матеріалах справи, і
відповідач на момент прийняття рішення
не надав документи, які свідчать про
погашення вказаної заборгованості
перед позивачем, суд дійшов висновку
про законність та обґрунтованість
вимог Об'єднання до Підприємства про
стягнення вказаної суми боргу, у
зв'язку з чим вказаний позов підлягає
задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне
виконання відповідачем зобов'язань
щодо оплати внесків обов'язкових
платежах на утримання й ремонт
спільного майна за період з 1 червня 2013
року по 30 червня 2014 року позивачем
нараховано та заявлено до стягнення 14
183 грн. 57 коп. - інфляційних витрат та 2 130
грн. 17 коп. 3% річних.

Частиною 2 статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У відповідності до пункту 4
частини третьої статті 129 Конституції
України основними засадами
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

На підставі наведеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку №2Б по
вул.Струтинської, м.Рівне "Сонячна
домівка" до Приватного
підприємства-фірма "Інтерекопласт" про
стягнення заборгованості в сумі 157 210
грн. 81 коп., а саме 140 897 (сто сорок тисяч
вісімсот дев'яносто сім) грн. 07 коп. -
заборгованості за період з 01.06.2013 р. по
30.06.2014 р., 2 130 (дві тисячі сто тридцять)
грн. 17 коп. - 3% річних, 14 183 (чотирнадцять
тисяч сто вісімдесят три) грн. 57 коп. -
інфляційних витрат підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
сплата судового збору покладається на
відповідача в розмірі 3 144 грн. 22 коп.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44,
49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства -
фірми "Інтерекопласт" (33003, м.Рівне,
вул..Гагаріна, 39, ) на
користь Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку №2Б по
вул.Струтинської м.Рівне "Сонячна
домівка" (33003, м.Рівне, вул.Струтинської,
2Б) 140 897 (сто сорок тисяч вісімсот
дев'яносто сім) грн. 07 коп.
-заборгованості за період з 01.06.2013 р. по
30.06.2014 р., 2 130 (дві тисячі сто тридцять)
грн. 17 коп. - 3% річних, 14 183 (чотирнадцять
тисяч сто вісімдесят три) грн. 57 коп. -
інфляційних витрат, а також 3 144 (три
тисячі сто сорок чотири) грн. 22 коп.
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та
підписано 18.09.2014 р.

Суддя
Політика
Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33003,
м.Рівне, вул.Струтинської, 2Б);

3 - відповідачу рекомендованим (33003,
м.Рівне, вул.Гагаріна, 39).