ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.
Справа № 922/1486/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Шевель О. В., суддя Фоміна В. О. ,
суддя Шутенко І.А.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача - Коваленко А.О. (довіреність
№599 від 14.05.14)

відповідача - Храмов Я.М. (довіреність
№7 від 02.01.14).

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №1914
Х/2) на рішення господарського суду
Харківської області від 24.06.14 у справі
№ 922/1486/14

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Міжнародна страхова
компанія", м.Харків,

до Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" в особі філії у м.Харкові
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна", м.Харків,

про стягнення 15 769,09 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 24.06.14 (суддя
Суслова В.В.) позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача страхове відшкодування в
порядку регресу в розмірі 15259,09 грн. та
судовий збір у розмірі 1767,91 грн. В
частині стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 510,00 грн. відмовлено.

Відповідач із рішенням не погодився,
подав апеляційну скаргу (із подальшими
додатковими поясненнями від 15.09.14), в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить оскаржуване рішення
скасувати і прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Позивач у наданому суду відзиві на
апеляційну скаргу (із подальшим
доповненням від 16.09.14), посилаючись
зокрема на те, що зустрічні вимоги
відповідача не є однорідними, між
сторонами відсутні договірні
відносини стосовно порядку і підстав
врегулювання взаємних регресних вимог,
а також на недоведеність відповідачем
обгрунтованості зустрічних вимог -
просить оскаржуване рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Присутні в судовому засіданні
представники сторін підтримали
правову позицію, висловлену в
апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
представників сторін, проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України на підставі наявних у справі
доказів, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

27.10.11 між позивачем та ПФ "ГАММА-55" було
укладено Договір СНТ-К №1301/12-20
добровільного страхування наземного
транспорту (крім залізничного
транспорту). Відповідно до договору був
застрахований автомобіль "Renault Master",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
від дорожньо-транспортних випадків та
інших страхових ризиків, передбачених
договором страхування.

10.07.13 по вул. Героїв Праці, в м. Харкові
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля "Renault Master",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ПФ "ГАММА" ОСОБА_3,
та автомобіля "Land Rover" державний номер
НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 В
результаті ДТП застрахований
автомобіль "Renault Master", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав
механічні пошкодження, чим його
страхувальнику ПФ "ГАММА-55" була
спричинена матеріальна шкода в розмірі
16238,29 грн., що підтверджується висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження № 6658 від 06.08.2013 року ХНДІСЕ
ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

За результатом розгляду заяви
страхувальника ПФ "ГАММА-55" до
Товариства з додатковою
відповідальністю "Міжнародна страхова
компанія" про виплату страхового
відшкодування в порядку ст. 29 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", уповноважена комісія дійшла
висновку про наявність страхового
випадку та прийнято рішення про
виплату страхового відшкодування, що
підтверджується страховим актом № 6799
від 12.08.13.

Згідно з умовами страхування та
страхового акту №6799 від 12.08.13 загальний
розмір страхового відшкодування,
обрахований шляхом віднімання від
розміру матеріального збитку,
завданого власнику застрахованого
засобу, суми франшизи, вставленої за
договором, склав 15769,09 грн. Вказана сума
страхового відшкодування була
сплачена на користь ПФ "ГАММА-55" 12.08.13, що
підтверджується платіжним дорученням
банку № 5987 (т.1, а.с.35).

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 13.08.13 ОСОБА_4 було визнано
винним у скоєнні ДТП, що мало місце 10.07.13
по вул. Героїв Праці, в м. Харкові.

Згідно з полісом АЕ/1113299 станом на 10.07.13
Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія "Інго
Україна" в особі філії у м. Харкові
здійснювало страхування
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_4 під час керування ним
забезпеченим транспортним засобом ""Land
Rover" державний номер НОМЕР_3, що
підтверджується довідкою ДАІ № 38/1526/з
від 17.07.13.

Вищевказані обставини встановлено
місцевим господарським судом та не
заперечуються сторонами в ході
апеляційного провадження.

05.11.13 позивач звернувся до головного
офісу відповідача з заявою про виплату
страхового відшкодування вих. №2111 з
пропозицією розглянути питання щодо
компенсації здійсненої страхової
виплати в порядку регресу у розмірі
15769,09 грн. До претензії були додані всі
документи, передбачені нормами ст. 35
Закону. Проте вимога позивача щодо
компенсації страхової виплати в
порядку регресу відповідачем
задоволена не була. Вказане стало
підставою для звернення позивача до
суду з позовом про відшкодування шкоди
в порядку регресу у розмірі 15769,09 грн.

Колегія суддів зазначає, що місцевим
господарським судом правомірно
застосовано до спірних правовідносин
приписи ст. 22, 993, 1187, 1191 ЦК України, а
також ст. 27 Закону України "Про
страхування" та встановлено, що до
позивача перейшло право вимоги щодо
стягнення з відповідача суми
страхового відшкодування в порядку
регресу. Крім того, судом першої
інстанції обґрунтовано, з урахуванням
відповідних положень ст. ст.9, 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та умов полісу №АЕ/1113299
вказано на необхідність врахування
франшизи у розмірі 510,00 грн. (на яку має
бути зменшено заявлену позивачем до
стягнення суму 15769,09 грн.) і зроблено
висновок, що сума страхового
відшкодування, що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача,
становить 15259,09 грн.

Правомірність вищевказаних висновків
суду підтверджується матеріалами
справи, положеннями чинного
законодавства та не заперечується
сторонами в ході апеляційного
провадження.

Відповідно до правової позиції
відповідача в суді першої інстанції,
яку ним було підтримано під час
апеляційного перегляду справи -
вищевказана сума заборгованості не
підлягає сплаті позивачеві з тих
підстав, що ПАТ "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" вважає її
погашеною шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог, про що
відповідачем було зазначено у заяві,
направленій на адресу позивача та
отриманій ним 27.03.14 (т.1, а.с.38).

Зокрема, відповідач посилається на
існування двох зустрічних вимог: за
претензією №2111 від 05.11.13 на суму 15259,09
грн., направленою позивачем
відповідачеві та за претензією від
23.12.13 №4577, яку відповідач направляв на
адресу позивача на суму 54108,00 грн.
Зазначену суму було сплачено
відповідачем за договором страхування
№720533680.11 від 27.11.11 в зв'язку з
пошкодженням забезпеченого
транспортного засобу "Мазда", д/н
НОМЕР_4, під час ДТП 17.01.12, що трапилась з
вини водія автомобіля "ВАЗ", д/н НОМЕР_5,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована в ТДВ "Міжнародна
страхова компанія" за полісом № АА/1480668,
ліміт відповідальності - 50000,00 грн.,
франшиза - 510,00 грн.

Таким чином, за претензією №4577 від 23.12.13
відповідач є кредитором, а позивач
боржником на суму 49490 грн., з іншого боку
позивач є кредитором за претензією №
2111 від 05.11.13 на суму 15259,09 грн., а
відповідач боржником.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування зустрічних
однорідних вимог є одностороннім
правочином, для нього достатньо заяви
однієї сторони. Однак із відповідних
положень цивільного законодавства та
із правової позиції Вищого
господарського суду України (постанова
від 17.12.12 у справі №5011-7/5942-2012, на яку
посилається відповідач в апеляційній
скарзі) вбачається, що вказаний
висновок стосується виключно самої
заяви про зарахування зустрічних
однорідних вимог і з нього жодним чином
не випливає, що наявність та дійсність
зобов'язання другої сторони перед
заявником, на яке останній посилається
як на підставу для проведення
зарахування, беззаперечно вважається
доведеною.

Тобто правова природа зарахування
зустрічних однорідних вимог як
одностороннього правочину не звільняє
сторону такого правочину від обов'язку
доведення обставин щодо існування
однорідних вимог та правомірності
проведення зарахування при розгляді
питання відносно припинення
зобов'язання.

Не погоджуючись із висновком місцевого
господарського суду про те, що залік
зустрічних однорідних вимог є
неможливим з огляду на відсутність між
сторонами договірних відносин
стосовно взаємного врегулювання
регресних вимог, апелянт вказує на те,
що відповідні правовідносини між
сторонами виникли на підставі Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Проте, як вбачається зі змісту норм
вищевказаного закону, а також
Цивільного кодексу України та Закону
України «Про страхування», які
регулюють правовідносини, пов'язані зі
здійсненням регресних виплат - вимоги,
що виникають із вказаних
правовідносин, не є односторонніми
правочинами і можуть бути погашені або
за умови наявності відповідного
волевиявлення з боку обох сторін або за
рішенням суду.

Вказаний висновок узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
висловленою зокрема, в постановах від
16.01.13 у справі №5011-73/6918-2012, від 08.04.13 у
справах №5011-1/15040-2012 та №5011-59/13155-2012, в
яких судом касаційної інстанції
вказано, що необхідною умовою для
здійснення зарахування зустрічних
однорідних вимог є їх безспірність.

Однак якщо правомірність вимоги
позивача за претензією №2111 від 05.11.13 на
суму 15259,09 грн. визнається обома
сторонами (що підтверджено їх
представниками в ході апеляційного
провадження), то стосовно зустрічної
претензії від 23.12.13 №4577 на суму 54108,00
грн. між сторонами виник спір.

А саме - листом №20 від 10.01.14 (т.2, а.с.57)
позивачем відмовлено в задоволенні
даної претензії з підстав пропущення
відповідачем строку звернення за
отриманням страхового відшкодування.

Стосовно посилань відповідача на
необґрунтованість відмови позивача у
виплаті страхового відшкодування -
колегія суддів зазначає, що вказані
обставини не входять до предмета
доказування в даній справі. Як
вбачається з матеріалів справи, ПАТ
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" в ході розгляду справи судом
першої інстанції зверталася із
зустрічним позовом до ТДВ "Міжнародна
страхова компанія" про стягнення в
порядку регресу суми боргу, що виник на
підставі сплати ПАТ "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна"
страхового відшкодування за договором
№720533680.11 від 27.11.11 (у зв'язку з чим
відповідачем було направлено позивачу
претензію від 23.12.13 №4577).

На думку колегії суддів, зазначене
додатково свідчить про визнання ПАТ
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" тієї обставини, що спір
стосовно претензії від 23.12.13 №4577 на
суму 54108,00 грн. потребує окремого
розгляду та вирішення в судовому
порядку. Водночас ПАТ "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" не
було оскаржено ухвалу місцевого
господарського суду від 15.05.14 про
повернення зустрічної позовної заяви
та не було подано окремого позову щодо
стягнення з ТДВ "Міжнародна страхова
компанія" відповідної суми.

Натомість ПАТ "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" продовжує
наполягати на зарахуванні зустрічних
однорідних вимог на підставі не
визнаної ТДВ "Міжнародна страхова
компанія" претензії - що, на думку
колегії суддів, свідчить про
суперечливість правової позиції
відповідача та про порушення прав
позивача, враховуючи, що останній не
згоден із наявністю підстав для
здійснення такого зарахування.

Як зазначено в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
07.04.08 N01-8/211, заява однієї сторони про
зарахування зустрічної однорідної
вимоги є одностороннім правочином,
який має наслідком припинення
зобов'язань. Якщо друга сторона вважає,
що заява першої сторони є нікчемним
правочином, а відтак не припиняє
зобов'язання (наприклад, за відсутністю
зобов'язання другої сторони або в разі
недопустимості зарахування зустрічних
вимог згідно з частинами четвертою,
п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602
ЦК України), то друга сторона вправі
звернутися до суду з позовом про
примусове виконання зобов'язання
першою стороною в натурі або про
застосування інших способів захисту,
встановлених законом.

Таким чином, позивачем обрано належний
спосіб захисту своїх прав, а саме -
подано позов щодо стягнення
заборгованості, яка підтверджена
матеріалами справи та фактично
визнається ПАТ "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна".

Водночас твердження відповідача про
те, що судом в ході розгляду даної
справи має бути надано оцінку
підставам відмови ТДВ "Міжнародна
страхова компанія" у задоволенні
претензії від 23.12.13 №4577 на суму 54108,00
грн., визнано таку відмову
необґрунтованою та здійснено
зарахування зустрічних однорідних
вимог - на думку колегії суддів, є
спробою домогтися розгляду судом в
межах однієї справи двох різних спорів.
Як уже зазначалося, вищевказані спори
було визнано не пов'язаними між собою
(ухвала місцевого господарського суду
від 15.05.14, яка набрала законної сили та
не оскаржувалася ПАТ "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" ).

За таких обставин, колегія суддів
визнає необґрунтованими посилання
відповідача на те, що заборгованість
перед позивачем у сумі 15259,09 грн. не
підлягає сплаті у зв'язку з
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог.

Відповідно, місцевим господарським
судом правомірно стягнуто з
відповідача вищевказану суму та
зазначено в оскаржуваному рішенні, що
ПАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" не позбавлене права
звернутись до господарського суду з
позовом щодо відшкодування страхових
виплат в порядку регресу в загальному
порядку. За таких обставин колегія
суддів вважає необґрунтованими
посилання апелянта на те, що
оскаржуваним рішенням суду порушено
його права, враховуючи, що як уже
зазначалося - ПАТ "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна" не надано
заперечень щодо наявності
заборгованості перед позивачем та її
розміру.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі твердження зроблені при
довільному трактуванні обставин
справи та норм чинного законодавства,
аргументи заявника скарги ґрунтуються
на припущеннях, на їх підтвердження не
надано відповідно до статей 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України доказів з посиланням на
конкретні норми матеріального та
процесуального права, які б
спростовували висновки місцевого
господарського суду і могли б бути
підставою для скасування оскарженого
судового рішення.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 24.06.14 у справі
№922/1486/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 22.09.14

Головуючий суддя
Шевель О. В.

Суддя
Фоміна В. О.

Суддя
Шутенко І.А.