номер провадження справи 6/18/14-6/44/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

15.09.2014
Справа № 908/1008/14

За позовом Публічного
акціонерного товариства „КРЕДОБАНК"
(вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026)

До Товариства з обмеженою
відповідальністю „Україна" (вул.
Леніна, буд. 71, с. Володимирівка
Якимівського району Запорізької
області, 72530)

Про стягнення 2 374 788 грн. 64 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Єлишев К.Ю. - дов. №
6883 від 29.11.2013р.

Від відповідача: не з'явився

Розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства „КРЕДОБАНК м. Львів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Україна" с.
Володимирівка Якимівського району
Запорізької області про стягнення 2 374
788 грн. 64 коп., суд -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач в позовній заяві просить
стягнути з відповідача заборгованість
по кредиту в сумі 2 205 393 грн. 75 коп. на
підставі генерального договору № G47/42
про здійснення кредитування від
21.12.2012р., з урахуванням додаткового
договору № G47/42/1 від 21.12.2012р.,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом в сумі 124 794 грн. 72
коп., прострочену комісію за
адміністрування кредиту в сумі 7 050 грн.,
пеню за несвоєчасну сплату відсотків
за користування кредитом в сумі 2 200 грн.
28 коп., пеню за несвоєчасне погашення
кредиту в сумі 35 227 грн. 33 коп. та пеню за
прострочення сплати комісії за
адміністрування кредиту в сумі 122 грн. 56
коп.

За клопотанням відповідача строк
розгляду справи був продовжений на 15
днів. Розгляд справи відкладався.

15.09.2014р. розгляд справи продовжений та
прийнято рішення.

В матеріалах справи міститься Витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців (а.
с. 49), в якому зазначено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю „Україна"
знаходиться за адресою: 72530, с.
Володимирівка Якимівського району
Запорізької області, вул. Леніна, буд. 71.

Ухвала суду про відкладення розгляду
справи направлялась відповідачу саме
за цією адресою, що підтверджується
вихідним реєстраційним номером, який
зазначений на зворотній стороні
ухвали, випискою з журналу реєстрації
вихідних документів та реєстром на
відправлення простої кореспонденції
від 24.07.2014р.

Крім цього, представник відповідача в
судовому засіданні 24.07.2014р. був
повідомлений про дату та час
наступного судового засідання.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку „Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Таким чином, у суду є достатні докази
направлення ухвали відповідачу по
справі.

Відповідач, повідомлений про місце,
день та час розгляду справи, в порядку,
передбаченому ГПК України, в судове
засідання 15.09.2014р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
витребувані судом документи не надав.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними в справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документі
не надані.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, в якому вказав наступне:
при винесенні судом рішення у даній
справі просить прийняти до уваги, що
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за спірним договором
сталося внаслідок дії обставин
непереборної сили, які, згідно висновку
Торгово-промислової палати України від
12.11.2013 року № 2758/05-4, визнані як
форс-мажорні. Відповідно до норми ст. 617
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Згідно ст. 218
Господарського кодексу України (надалі
- ГК України) учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Позивач звернувся з заявою про
забезпечення позову, де просить
накласти арешт на грошові кошти ТОВ
"Україна" в сумі 2 374 788 грн. 64 коп.

Заява позивача приймається судом до
розгляду, оскільки подана у
відповідності до вимог ст. ст. 22, 66-67
Господарського процесуального кодексу
України, але задоволенню не підлягає з
причин, вказаних нижче.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
(в судовому засіданні 24.07.2014р.), суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав:

21.12.2012 року між позивачем та
відповідачем був укладений
генеральний договір № G47/42 про
здійснення кредитування (надалі -
договір).

Того ж дня, 21.12.2012 року сторонами було
укладено додатковий договір № G47/42/1 до
договору (надалі - додатковий договір).

За умовами розділу 1 договору, позивач в
межах встановленого ліміту
кредитування надає відповідачу
кредити (одноразові кредити, кредитні
лінії, овердрафт, гарантії виконання
зобов'язань відповідача, авалювання
векселя/векселів відповідача) у
розмірі та на умовах, обумовлених цим
договором та додатковим договором до
цього договору, а відповідач
зобов'язується повернути кредити,
сплачувати проценти й комісії за
користування ними, а також інші
платежі, передбачені цим договором та
додатковими договорами.

Відповідно до п. 2.1 додаткового
договору, сторони визначили
максимальний ліміт заборгованості за
кредитною лінією у розмірі 2 350 000 грн.

Згідно з п. 2.3 додаткового договору,
процентна ставка за кредитом становить
23,34% річних.

На виконання умов договору позивач
надав відповідачу грошові кошти в сумі
2 300 000 грн. згідно меморіального ордеру
№ 34379348 від 26.12.2012 року та в сумі 50 000 грн.
згідно меморіального ордеру № 37484 від
03.01.2013 року (ар. с. 30, 31).

В п. 2.5 додаткового договору сторони
погодили строк дії кредитної лінії
включно до 20.12.2014 року.

При цьому, в додатку №1 до додаткового
договору сторонами було узгоджено
графік зменшення максимального ліміту
заборгованості (надалі - графік, ар. с.
29).

Згідно вказаного графіка, до 20 серпня
2013 року та у подальшому до 20 числа
кожного наступного місця до 20 грудня 2014
року включно, відповідач мав
сплачувати позивачу частину кредитних
коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного
кодексу України, до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Відповідно до п. 4.1 договору, за надання
та користування кредитними коштами
відповідач сплачує позивачу проценти
та комісії, визначені цим договором та
додатковими договорами до цього
договору, відповідно до діючих тарифів
банку.

Відповідно до п. 4.2 договору, проценти
за користування кредитом
нараховуються щомісячно на суму
заборгованості по кредиту за методом
„факт/360" (фактична кількість днів у
місяці, але , умовно, 360 днів у році) з
моменту видачі кредиту до терміну ,
вказаного у додатковому договору , але
не довше терміну, вказаного в п. 2.1.4
договору; або ж до дати звернення
позивача із заявою до, зокрема, суду із
вимогою про дострокове повернення суми
кредиту та сплати процентів, комісії та
інших належних до сплати за цим
договором платежів.

Відповідно до п. 9 додаткового договору,
за надання кредиту відповідач сплачує
позивачу наступні комісії, встановлені
тарифами позивач: за розгляд кредитної
заявки - 2 350 грн. (0,10 % від максимального
ліміту заборгованості), сплачується до
видачі кредитних коштів; за відкриття
кредитної лінії - 8 225 грн. (0,35 % від
максимального ліміту заборгованості),
сплачується до видачі кредитних
коштів; за управління кредитною лінією
- 2 350 грн. (0,1% від максимального ліміту
заборгованості), сплачується
щомісячно.

Згідно п. 7.2 договору, при неповерненні
або несвоєчасному поверненні суми
кредиту, відповідач на вимогу позивача
повертає цю суму кредиту, збільшену на
розмір індексу інфляції за весь час
прострочення.

В п. 10 додаткового договору
передбачено, що відповідач
зобов'язаний повернути позивачу кредит
у повному обсязі, сплатити комісії,
проценти та інші платежі за цим
договором, шляхом перерахування у
безготівковій формі та/або внесенням
готівки в касу позивача на рахунок №
0281в порядку і терміни,
передбачені цим і додатковими
договорами, але не пізніше строку дії
кредитної лінії, вказаного в п. 2.5 цього
договору.

Відповідно до положень п. 11 додаткового
договору, у випадку неповернення
кредиту в термін, вказаний у
додатковому договорі до цього
додаткового договору, і до дати його
повернення, але не довше терміну дії
кредитної лінії, вказаного в п. 2.5 цього
договору, нараховуються проценти за
користування кредитними коштами (у
випадку застосування змінюваної
процентної ставки - Маржа)
нараховуються виходячи із ставки
(Маржа), вказаної у п. 2.3 цього договору.
збільшеної на 2 %, які відповідач
зобов'язаний щомісячно сплачувати
позивачу.

В п. 5.7 договору сторони визначили, що
погашення заборгованості за цим
договором та додатковим договорами
здійснюється у наступній черговості:
прострочені платежі по сплаті комісії
за користування кредитом; прострочені
платежі по сплаті процентів за
користування кредитом; прострочені
платежі по поверненню кредиту
(основного боргу); строкові платежі по
сплаті нарахованих комісій за
користування кредитом, термін сплати
яких наступає в поточному місяці;
строкові платежі по сплаті нарахованих
процентів за користування кредитом,
термін сплати яких наступає в момент
надходження коштів; строкові платежі
по поверненню кредиту (основного боргу)
за поточний місяць; проценти за
користування кредитом, термін сплати
яких наступає в поточному місяці; пеня,
штраф та інші види неустойки; строкові
платежі по поверненню кредиту
(основного боргу) на наступний місяць /
місяці.

Також вказаним пунктом договору
визначено, що сторони не вправі
самостійно змінювати встановлену
черговість погашення заборгованості. У
випадку надходження від відповідача
коштів з призначенням платежу, яке
порушує встановлений вище порядок
надходження, позивач проводить
погашення заборгованості відповідача
відповідно до положень цього пункту,
незалежно від вказаного відповідачем
призначення платежу.

Згідно до статті 526 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) та 193
Господарського кодексу України (надалі
- ГК України) зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позивач виконав умови договору
належним чином, надав відповідачу на
визначених договором умовах кредитні
кошти.

За умовами п. 9.3.1 договору відповідач
взяв на себе зобов'язання повертати
кредит і сплачувати проценти за
користування ним, а також інші платежі,
передбачені цим договором та
додатковим договором до цього
договору.

Наявні матеріали справи свідчать, що
відповідач взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором не виконував
належним чином, повернення кредиту,
відповідно до графіку, проводив не
своєчасно і не в повному обсязі, не
дотримувався строків сплати відсотків,
внаслідок чого за відповідачем
рахується заборгованість по кредиту в
розмірі 2 205 393 грн. 75 коп., по процентам
за користування кредитом в сумі 124 794
грн. 72 коп. та зі сплати комісії в сумі 7
050 грн.

Перевіривши розрахунок основного
боргу, відсотків та комісії, суд
знаходить його обґрунтованим та
правомірним.

Згідно до п. 4.8 договору, у випадку
неповернення відповідачем
кредиту/кредитів у термін, визначений
цим договором та додатковим
договором/додатковими договорами до
нього, позивач має право застосувати до
відповідача санкції, передбачені п. п.
7.1, 7.2 та 7.5 цього договору.

У відповідності до п. 7.1 договору за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення
кредиту/кредитів, оплати процентів,
комісій, інших платежів за цим
договором та додатковим договором),
відповідач на вимогу позивача сплачує
йому пеню, зокрема, за зобов'язаннями у
гривні - в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період прострочення за весь час
прострочення.

За неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором,
позивачем була нарахована відповідачу
пеня за несвоєчасне повернення кредиту
в сумі 35 227 грн. 33 коп., пеня за
несвоєчасне погашення відсотків за
користування кредитом в сумі 2 200 грн. 28
коп. та пеня за несвоєчасну сплату
комісії по договору в сумі 122 грн. 56 коп.

Перевіривши розрахунок позивача,
дослідивши надані докази, у т.ч.
банківські виписки, суд вважає
розрахунок позивача обґрунтованим та
правомірним.

Відповідно до п. 5.9 договору, позивач, у
випадках, передбачених п. 2.7 цього
договору, має право вимагати
дострокового повернення кредиту
/кредитів, процентів, комісій та інших
належних до сплати платежів за цим
договором та додатковими договорами,
про що письмово повідомляє
відповідача.

Серед передбачених п. 2.7 договору
обставин, за наявності яких позивач має
право застосувати положення п. 5.9
договору, зокрема, передбачено
невиконання відповідачем зобов'язань,
передбачених цим договором,
додатковими договорами до цього
договору та/„"або договорами, якими
забезпечується виконання зобов'язань
за цим договором; несвоєчасна сплата
процентів та /або повернення кредиту
(частини кредиту).

На виконання умов договору та
додаткового договору позивач надіслав
відповідачу повідомлення-вимогу про
повне дострокове погашення
заборгованості № 27-1704/14 від 17.02.2014 року
(ар. с. 32, 33).

Вимога була надіслана відповідачу
поштою 21.02.2014 року, про що свідчать
копії фіскального чеку поштового
відділення № 3070 від 21.02.2014 року, списку
№ 35/Ц від 21.02.2014 року та опису вкладення
у цінний лист від 21.02.2014 року (ар. с. 34, 35).

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок
доказування і подання доказів
покладається на сторони. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Суду не було надано доказів сплати
відповідачем заборгованості по
кредиту в розмірі 2 205 393 грн. 75 коп., по
процентам за користування кредитом в
сумі 124 794 грн. 72 коп., комісії в сумі 7 050
грн., пені за несвоєчасне повернення
кредиту в сумі 35 227 грн. 33 коп., пені за
несвоєчасне погашення відсотків за
користування кредитом в сумі 2 200 грн. 28
коп. та пені за несвоєчасну сплату
комісії по договору в сумі 122 грн. 56 коп.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняються
виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, з відповідача
підлягає стягненню заборгованість по
кредиту в розмірі 2 205 393 грн. 75 коп., по
процентам за користування кредитом в
сумі 124 794 грн. 72 коп., комісія в сумі 7 050
грн., пеня за несвоєчасне повернення
кредиту в сумі 35 227 грн. 33 коп., пеня за
несвоєчасне погашення відсотків за
користування кредитом в сумі 2 200 грн. 28
коп. та пеня за несвоєчасну сплату
комісії по договору в сумі 122 грн. 56 коп.

Відповідач просить прийняти до уваги,
що невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за спірним договором
сталося внаслідок дії обставин
непереборної сили, які, згідно висновку
Торгово-промислової палати України від
12.11.2013 року № 2758/05-4, визнані як
форс-мажорні.

Відповідно до норми ст. 617 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

Згідно ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідач не довів, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У висновку Торгово-промислової палати
України від 12.11.2013 року № 2758/05-4
зазначено про загибель лише посівів
соняшнику на площі 170га. Про загибель
інших культур в висновку не йдеться.

Згідно п. 1.7 Статуту ТОВ "Україна"
предметом діяльності товариства є:
вирощування зернових та технічних
культур; овочівництво, декоративне
садівництво та вирощування продукції
розсадників; розведення великої
рогатої худоби; розведення свиней;
розведення птиці та інших тварин;
рибальство, рибництво та пов'язані з
ними послуги; виробництво харчових
продуктів, напоїв; перероблення та
консервування овочів та фруктів;
виробництво олії та тваринних жирів;
виробництво молочних продуктів та
морозива; виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості;
виробництво готових кормів для тварин;
надання послуг у рослинництві;
облаштування ландшафту; надання послуг
у тваринництві; оптова торгівля і
посередництво в оптовій торгівлі;
оптова торгівля зерном, насінням та
кормами для тварин; оптова торгівля
продуктами харчування, напоями; оптова
торгівля сільськогосподарською
технікою; інші види оптової торгівлі;
посередництво в торгівлі
сільськогосподарською сировиною,
живими тваринами; роздрібна торгівля;
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
з продовольчим асортиментом; роздрібна
торгівля з лотків; технічне
обслуговування і ремонт
сільськогосподарської техніки;
виробництво запасних частин до
сільськогосподарської техніки та
інших транспортних засобів; оптова
торгівля паливом; надання місця для
короткотермінового проживання в
літніх будиночках, котеджах, квартирах,
які здаються під час відпускного
періоду; діяльність ресторанів, кафе,
барів, їдалень; будівництво будівель;
підготовка будівельних ділянок,
загально-будівельні роботи; роботи з
реконструкції, реставрації та ремонту;
монтаж та встановлення збірних
конструкцій; інші спеціалізовані
будівельні роботи; роботи з завершення
будівництва; санітарно-технічні
роботи; діяльність автомобільного
вантажного транспорту; організація
перевезення вантажів;
транспортно-експедиційні послуги;
транспортне оброблення вантажів;
складське господарство;
матеріально-технічне постачання і
збут; торгівельно-закупівельна
діяльність, в т.ч. закупівля у фізичних
та юридичних осіб
сільськогосподарської продукції за
готівку та безготівковий рахунок;
оренда машин та устаткування; туризм;
зовнішня торгівля; виконання
експортно-імпортних операцій;
діяльність у сфері культури та спорту,
відпочинку та розваг; інформаційні,
консультаційні та маркетингові
послуги; інвестиційна діяльність;
надання різних послуг споживачам;
прокат побутових виробів та предметів
особистого вжитку; організація та
участь у ярмарках, виставках,
аукціонах; інша комерційна діяльність.

З вищевикладеного вбачається, що окрім
вирощування соняшника, відповідач має
право займатися іншими видами
діяльності, та отримувати від цієї
діяльності прибуток.

Відповідач не довів суду, що в нього в
2013 - 2014р.р. були відсутні грошові кошти
для погашення заборгованості по
кредитному договору.

Також слід відмітити, що у висновку
Торгово-промислової палати України від
12.11.2013 року № 2758/05-4 зазначено про
загибель посівів соняшнику тільки в
2013р. Але, договір був укладений в 2012
році, згідно додатку № 1 максимальний
ліміт заборгованості зменшувався
згідно графіку з 20.08.2013р. до 20.12.2014р. (а. с.
80), пеня нарахована за період з 18.09.2013р.
по 17.03.2014р.

Крім цього, як вбачається з платіжних
доручень (ар. с. 81-104) в 2012р. - 2013р.
відповідач частково виконував
обов'язки та проводив оплати, що
свідчить про те, що в 2013р. у відповідача
були грошові кошти для погашення
заборгованості по кредитному
договору.

Також необхідно вказати, що кредитна
лінія була відкрита відповідачу не під
вирощування соняшнику.

Господарська діяльність проводиться
на свій страх та ризик. Вирощування
сільськогосподарських культур це
ризиковий від діяльності, і
підприємство, яке вирішило для себе
займатися цим видом діяльності
повинно це усвідомлювати. При цьому,
відповідач не був позбавлений права
застрахувати посіви соняшника.

В статті 627 ЦК України зазначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 67 ГК України передбачено,
що підприємства вільні у виборі
предмета договору, визначені
зобов'язань, інших умов господарських
взаємовідносин, що не суперечать
законодавству України.

Відповідач вільно укладав договір та
погодився з умовами відповідальності
за неналежне виконання умов договору.

Крім цього, пунктом 9.3.3 договору
сторони передбачили, що відповідач
зобов'язався негайно інформувати банк
про виникнення будь - якого випадку та
/або обставин, які б могли негайно
вплинути на здійснення господарської
діяльності, на фінансовий стан
позичальника та його спроможність
виконувати умови цього договору.

Відповідач не довів суду, що негайно
інформував позивача про виникнення
форс - мажорних обставин.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що відповідач не
проінформував позивача про наявність
форс - мажорних обставин.

Враховуючи все вищевикладене, суд не
знаходить підстав для звільнення
відповідача від відповідальності.

Заперечення відповідача не
приймаються по вказаним вище
підставам.

Позивач звернувся з заявою про
забезпечення позову, де просить
накласти арешт на грошові кошти ТОВ
"Україна" в сумі 2 374 788 грн. 64 коп.

Заява позивача задоволенню не підлягає
в зв'язку з наступним:

Відповідно до ст. 66 ГПК України
забезпечення позову допускається в
будь - який стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Матеріали справи підтверджують факт
часткового виконання відповідачем
своїх зобов'язань по кредитному
договору (а. с. 81-104).

Позивач не довів суду, що невжиття
заходів по забезпеченню позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Судовий збір покладається на
відповідача, відповідно до статті 49
ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 66-67, 75, 82 - 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Заява ПАТ "Кредо банк" м. Львів про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

Позов задовольнити. Стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Україна" (вул.
Леніна, буд. 71, с. Володимирівка
Якимівського району Запорізької
області, 72530; ; р/р
невідомі) на користь Публічного
акціонерного товариства „КРЕДОБАНК"
(вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026; ; МФО 325912) заборгованість по
кредиту в розмірі 2 205 393 (два мільйони
двісті п'ять тисяч триста дев'яносто
три) грн. 75 коп., проценти за
користування кредитом в сумі 124 794 (сто
двадцять чотири тисячі сімсот
дев'яносто чотири) грн. 72 коп., комісію в
сумі 7 050 (сім тисяч п'ятдесят) грн., пеню
за несвоєчасне повернення кредиту в
сумі 35 227 (тридцять п'ять тисяч двісті
двадцять сім) грн. 33 коп., пеню за
несвоєчасне погашення відсотків за
користування кредитом в сумі 2 200 (дві
тисячі двісті) грн. 28 коп., пеню за
несвоєчасну сплату комісії по договору
в сумі 122 (сто двадцять дві) грн. 56 коп. та
судовий збір в сумі 47 495 (сорок сім тисяч
чотириста дев'яносто п'ять) грн. 77 коп.
Надати наказ.

Повне рішення складено : 15.09.2014р.

Суддя
Л.С. Місюра