ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

17.09.2014
Справа № 917/2364/13

За скаргою Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" №40-21/132 від 04.06.2014
на дії органів ДВС України по справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоінвестпроект",
вул.Сумська, 17, оф. 11, м.Харків, 61057

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод",
вул. Івана Приходька, 141, м.Кременчук,
Полтавська область, 39607

про стягнення грошових коштів в сумі 10
623 878,64 грн.,

відповідно до якої скаржник просить:

1) Визнати неправомірним рішення
заступника начальника Крюківського
відділу Державної виконавчої служби
Кременчуцького міського управління
юстиції Полтавської області Донця
Ярослава Вікторовича, викладене в
постанові від 21.05.2014 року про передачу
матеріалів виконавчого провадження
№42714001 щодо стягнення з ПАТ
"Кременчуцький сталеливарний завод" на
користь ТОВ "Енергоінвестпроект" 2 951
641,44 грн. основного боргу, 19 120,32 грн.
судового збору до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області, та скасувати дану постанову
повністю;

2) Визнати неправомірним рішення
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області Приймак Олени
В'ячеславівни, викладене в постанові
від 21.05.2014 року про прийняття до
виконання виконавчого провадження №
42714001 щодо стягнення з ПАТ
"Кременчуцький сталеливарний завод" на
користь ТОВ "Енергоінвестпроект" 2 951
641,44 грн. основного боргу, 19 120,32 грн.
судового збору, та скасувати дану
постанову повністю;

3) Визнати неправомірним рішення
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області Приймак Олени
В'ячеславівни, викладене в постанові
від 22.05.2014 року про поновлення
виконавчого провадження № 42714001 щодо
стягнення з ПАТ "Кременчуцький
сталеливарний завод" на користь ТОВ
"Енергоінвестпроект" 2 951 641,44 грн.
основного боргу, 19 120,32 грн. судового
збору, та скасувати дану постанову
повністю;

4) Визнати неправомірним рішення
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області Приймак Олени
В'ячеславівни, викладене в постанові
від 27.05.2014 року про стягнення з боржника
ПАТ "Кременчуцький сталеливарний
завод" виконавчого збору в сумі 297 076,18
грн., та скасувати дану постанову
повністю;

5)Визнати неправомірним рішення
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області Приймак Олени
В'ячеславівни, викладене в постанові
від 27.05.2014 року про стягнення з боржника
ПАТ "Кременчуцький сталеливарний
завод" витрат на проведення виконавчих
дій в сумі 54,82 грн., та скасувати дану
постанову повністю;

6) Визнати неправомірним рішення
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Полтавській області Приймак Олени
В'ячеславівни, викладене в постанові
від 27.05.2014 року про арешт коштів
боржника ПАТ "Кременчуцький
сталеливарний завод" в межах суми 3 267
892,76 грн., та скасувати дану постанову,
скасувати арешт коштів ПАТ
"Кременчуцький сталеливарний завод" на
суму 3 267 892,76 грн. повністю;

7) Визнати неправомірним рішення
начальника управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області Качмара Василя Богдановича,
викладене в постанові від 13.05.2014 про
передачу виконавчого провадження, та
скасувати дану постанову повністю.

Суддя:
Плотницька Н.Б.

Ухвала виноситься після перерв,
оголошених в судових засіданнях 28.08.2014
та 03.09.2014.

Представники сторін 28.08.2014:

від стягувача (позивача): Рябко Є.Л.,дов.
№188/2 від 24.03.2014, Петренко С.В., дов. №12
від 03.01.2014,

від скаржника (відповідача): Кочура С.В.,
дов. б/н від 11.02.2014,

від ВПВР ДВС ГУЮ в Полтавській обл.:
Приймак О.В., дов. №8839 від 14.08.2014,

від Крюківського ВДВС: Донець Я.В., дов.
б/н від 08.07.2014.

Представники сторін 03.09.2014 ті ж самі.

Представники сторін 17.09.2014:

від стягувача (позивача): Рябко Є.Л.,дов.
№188/2 від 24.03.2014, Петренко С.В., дов. №12
від 03.01.2014,

від скаржника (відповідача): Кочура С.В.,
дов. б/н від 11.02.2014,

від ВПВР ДВС ГУЮ в Полтавській обл.:
Кушова І.Б., дов. №06-03/55 від 10.01.2014,

від Крюківського ВДВС: Донець Я.В., дов.
б/н від 08.07.2014.

Суть справи: розглядається скарга
Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
№40-21/132 від 04.06.2014 на дії органів ДВС
України, а саме - Крюківського ВДВС
Кременчуцького міського управління
юстиції та ВПВР ДВС ГУЮ в Полтавській
області.

Ухвалою суду від 30.07.2014 скарга прийнята
судом до розгляду, судове засідання
призначено на 28.08.2014.

29.08.2014 від скаржника надійшла заява про
збільшення вимог скарги від 04.06.2014, а
саме - визнати неправомірним рішення
начальника управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Полтавській
області Качмара Василя Богдановича,
викладене в постанові від 13.05.2014 про
передачу виконавчого провадження, та
скасувати дану постанову повністю. З
огляду на те, що із вказаною постановою
представник скаржника був
ознайомлений в судовому засіданні
28.08.2014, і це не заперечувалось
представниками органів ДВС, суд
приймає вказану заяву до розгляду, як
таку, що подана з дотриманням строків
оскарження, передбачених статтею 121-2
ГПК України, і розглядає скаргу в її
межах.

Скаржник обґрунтовує скаргу
посиланням на невідповідність дій
органів ДВС по передачі виконавчого
провадження від Крюківського ВДВС до
ВПВР ДВС ГУЮ в Полтавській області,
вчиненню державним виконавцем ВПВР ДВС
ГУЮ в Полтавській області виконавчих
дій в межах виконавчого провадження
діючого законодавства, а тому вважає їх
незаконними та просить скасувати
повністю.

Від позивача (стягувача) надійшли
заперечення на скаргу, в якій останній
просить скаргу залишити без
задоволення з мотивів
необґрунтованості.

Від органів ДВС надійшли відзиви на
скаргу, в яких заперечуються доводи,
викладені в скарзі, та наголошується на
вчиненні всіх виконавчих дій в межах
повноважень, наданих законодавством.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується скарга,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду скарги,
суд встановив:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 16.01.2014,
залишеним без змін постановами
Харківського апеляційного
господарського суду від 27.02.2014 та
Вищого господарського суду України від
03.07.2014, позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоінвестпроект"
2 951 641,44 грн. основного боргу та 19 120,32
грн. судового збору. 20.03.2014
господарським судом Полтавської
області видано наказ на примусове
виконання рішення.

27.03.2014 Крюківським ВДВС державним
виконавцем Донцем Я.В. було відкрито
виконавче провадження, надано боржнику
строк для добровільного виконання
рішення суду до 03.04.2014, який було
продовжено до 18.04.2014 у зв'язку із
отриманням боржником постанови про
відкриття провадження 07.04.2014.

18.04.2014 виконавче провадження було
зупинене на підставі п.1 частини першої
статті 38 Закону України "Про виконавче
провадження" у зв'язку із зверненням
державного виконавця до суду із заявою
про розстрочку виконання рішення.

Вказана заява №11302 від 18.04.2014 про
розстрочку виконання рішення суду від
16.01.2014 надійшла до суду 16.05.2014 (вх.№6245),
розглядалась судом після повернення
матеріалів справи з касаційної
інстанції. 30.07.2014 ухвалою суду заяву
Крюківського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції №11302 від
18.04.2014 про розстрочку виконання рішення
суду від 16.01.2014 було повернуто заявнику.

Крім того, слід зазначити, що 26.05.2014 за
вх. №6644 (вих. №5743 від 21.05.2014) до суду
надійшов запит ВП №42714001 начальника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Полтавській
області Тимченко О.М., з проханням
повернути без розгляду заяву
Крюківського відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
міського управління юстиції №11302 від
18.04.2014 про розстрочку виконання рішення
суду від 16.01.2014, оскільки виконавче
провадження за наказом господарського
суду від 20.03.2014 передано з Крюківського
ВДВС Кременчуцького МУЮ до відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Полтавській
області.

13.05.2014 начальником управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Качмаром В.Б. було винесено
постанову про передачу виконавчого
провадження з Крюківського ВДВС до
ВПВР ДВС ГУЮ в Полтавській області
відповідно до розділу VI Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2014 (далі - Інструкція). Дана
постанова вмотивована поданням
начальника Крюківського ВДВС Оникій
О.В. №13516 від 13.05.2014, а також листом
стягувача по даному провадженню ТОВ
"Енергоінвестпроект" №268 від 28.04.2014.
Дана постанова становить предмет
оскарження.

21.05.2014 державним виконавцем
Крюківського ВДВС Донцем Я.В. було
передано, а державним виконавцем ВПВР
ДВС ГУЮ в Полтавській області Приймак
О.В. прийнято виконавче провадження,
відкрите на підставі наказу
господарського суду від 20.03.2014 №917/2364/13.
Предметом оскарження є постанова
державного виконавця Крюківського
ВДВС Донця Я.В. від 21.05.2014 про передачу
матеріалів виконавчого провадження.
Державним виконавцем Приймак О.В. було
вчинено наступні виконавчі дії, що
оскаржуються боржником:

- постанова від 21.05.2014 року про
прийняття виконавчого провадження №
42714001;

- постанова від 22.05.2014 року про
поновлення виконавчого провадження №
42714001;

- постанова від 27.05.2014 року про
стягнення з боржника виконавчого збору
в сумі 297 076,18 грн.;

- постанова від 27.05.2014 року про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій в сумі 54,82
грн.;

- постанова від 27.05.2014 року про арешт
коштів боржника в межах суми 3 267 892,76
грн.

19.06.2014 постановою державного виконавця
Приймак О.В. було звільнено кошти
боржника з-під арешту, накладеного
постановою від 27.05.2014 через невиконання
рішення суду в строк, наданий для
самостійного виконання. 26.08.2014
виконавче провадження було закрито на
підставі п.8 частини першої статті 49
Закону України "Про виконавче
провадження" у зв'язку із сплатою
боржником боргу, виконавчого збору та
витрат на проведення виконавчих дій,
01.09.2014 до суду надійшла відповідна
постанова.

Боржник оскаржив окремі дії державних
виконавців з підстав незаконності,
протиправності, оскільки, на його
думку, оскаржувані постанови органів
ДВС винесені з перевищенням
повноважень, наданих їм законом в
порушення статті 19 Конституції
України.

При вирішенні поставлених в скарзі
питань суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 30 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку,
зокрема стосовно закінчення
виконавчого провадження - згідно із
статтею 49 цього Закону. Державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Згідно статті 21 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавчі
провадження, не зазначені у частинах
першій та другій вказаної статті, які
перебувають на виконанні в органах
державної виконавчої служби, можуть
передаватися до відділів примусового
виконання рішень в установленому
Міністерством юстиції України порядку.

Відповідно п.6.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5
виконавче провадження може бути
передано від одного органу ДВС до
іншого, від одного державного
виконавця до іншого у випадках,
визначених Законом та цією
Інструкцією.

П.6.3. Інструкції містить вказівку, що
передача виконавчих проваджень на
виконання може здійснюватися до
відділу примусового виконання рішень
регіонального органу ДВС,
територіальних органів ДВС та
виконавчих груп, утворених при цих
органах, - за рішенням начальника
регіонального органу ДВС щодо
виконавчих проваджень, що перебувають
на виконанні в територіальних органах
ДВС

За статтею 38 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження може бути зупинено у разі
звернення державного виконавця до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, що
підлягає виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання.

Відповідно до статті 25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

За статтею 28 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Стаття 52 Закону України "Про виконавче
провадження" вказує, що звернення
стягнення на майно боржника полягає
в його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт.

Уважно вивчивши матеріали скарги,
заперечень на неї, відзивів органів
ДВС, суд не вбачає у діях державних
виконавців, які оскаржуються
боржником, невідповідності чинному
законодавству.

Оскаржувана постанова начальника
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Качмаря В.Б. від
13.05.2014 не є неправомірною, прийнята в
межах повноважень, наданих законом та
не може бути скасована.

Аналогічного висновку суд дійшов щодо
постанови державного виконавця
Крюківського ВДВС Донця Я.В. від 21.05.2014
про передачу матеріалів виконавчого
провадження, яка також не є
неправомірною, прийнята в межах
повноважень, наданих законом та не може
бути скасована.

В обґрунтування скарги щодо
неправомірності рішень державного
виконавця ВПВР ДВС ГУЮ в Полтавській
області Приймак О.В. скаржник зазначає,
що постанова від 18.04.2014 про зупинення
виконавчого провадження є чинною, а
тому всі подальші дії стосовно даного
провадження є незаконними. Суд вважає
такий висновок передчасним, оскільки
відповідно до статті 38 Закону України
"Про виконавче провадження" зупинення
провадження на підставі звернення до
суду із заявою про розстрочку
виконання рішення є правом, а не
обов'язком державного виконавця, а тому
дії державного виконавця Приймак О.В.,
відображені в оскаржуваних боржником
постановах, здійснені на законних
підставах та в межах наданих
повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9
Конституції України частиною
національного законодавства України є
Конвенція про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, ратифікована
Верховною Радою України (Закон України
від 17.07.97 № 475/97-ВР). Юрисдикція
Європейського суду з прав людини є
обов'язковою в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення та застосування
Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 статті 6 §1
Конвенції гарантує кожному право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і неупередженим судом.
Таким чином, ця стаття проголошує
"право на суд", одним з аспектів якого є
право на доступ, тобто право подати до
суду позов з цивільно-правових питань.
Однак це право було б ілюзорним, якби
правова система держави допускала, щоб
остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося, на
шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 20 липня 2004 року по справі
"Шмалько проти України" (заява № 60750/00)
зазначено, що для цілей ст. 6 виконання
рішення, ухваленого будь-яким судом,
має розцінюватися як невід'ємна
частина "судового розгляду".

За сутністю права, гарантованого
частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод,
згідно якої "кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру..", а у системному
розумінні даної норми та національного
закону, суд не повинен перешкоджати
ефективному поновленню у правах,
шляхом виконання судового рішення,
тобто довготривале виконання рішення
суду може набути форми порушення права
на справедливий судовий розгляд, що не
може бути оправдано за конкретних
обставин справи та є наслідком
зменшення вимог щодо розумності
строку.

Крім того, довготривале невиконання
рішення суду порушує право на повагу до
власності та на вільне володіння
власністю у зв'язку з тим, що рішення
набуває ознак довготривалого
виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх
рішеннях зазначає, що межі оправданої
затримки виконання рішення суду
залежить зокрема від складності
виконавчого провадження, суми та
характеру, що визначено судом.

Оскаржувані боржником дії органів ДВС
по виконанню судового рішення у справі
№917/2364/13 на думку суду є правомірними,
законними та такими, що направлені на
своєчасне виконання рішення суду
відповідно до національного та
міжнародного законодавства з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини.

Беручи до уваги вищевикладене, а також
ту обставину, що виконавче провадження
за рішенням суду від 16.01.2014 закінчено в
межах встановленого законом строку у
зв'язку із фактичним виконанням
боржником судового рішення, суд вважає
за необхідне зазначити, що скасування
оскаржуваних постанов призведе до
суттєвого порушення права, наданого
частиною першою статті 6 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до статті 121-2 ГПК України
господарський суд розглядає скарги на
дії та бездіяльність органів ДВС при
виконанні ними ухвал, рішень або
постанов господарських судів, а тому
господарський суд позбавлений права
розглядати по суті скаргу на дії чи
бездіяльність органів ДВС при
виконанні ними судових рішень
загальних місцевих судів.

Судом враховано рекомендації,
викладені в постанові Пленуму ВГСУ від
17.10.12 №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України", де
зазначено, що за результатами розгляду
скарги виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

За результатами розгляду скарги суд
дійшов висновку, що зазначені
скаржником обставини та надані докази
не доводять фактів неправомірності
оскаржуваних дій державних виконавців
у виконавчому провадженні №42714001, у
зв'язку із чим скарга підлягає
відхиленню у повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 121-2 ГПК України,
суд -

УХВАЛИВ :

Скаргу Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" №40-21/132 від 04.06.2014
на дії органів ДВС відхилити в повному
обсязі.

Суддя
Плотницька Н.Б.