ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"25" вересня 2014 р.
Справа № 911/4087/14

Суддя Карпечкін Т.П., розглянувши
позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інекон-Сервіс»;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД»;

за участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні позивача -
Національної гвардії України;

про визнання недійсним акту
прийому-передачі житла б/н від 16.12.2002
року

встановив:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява від
10.09.2014 року № 127 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інекон-Сервіс» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Консоль ЛТД» за участю третьої особи
без самостійних вимог на стороні
позивача Національної гвардії України
про визнання недійсним акту
прийому-передачі житла б/н від 16.12.2002
року.

Наведена позовна заява подана до
Господарського суду Київської області
в порядку ст. 12 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України».

Однак, як вбачається з викладених у
позовній заяві обставин, рішенням
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 16.01.2011 року у
справі № 5002-2/5682-2010,
залишеним без змін постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 року, у
позові відмовлено. Постановою Вищого
господарського суду України від 15.11.2011
року рішення у справі № 5002-2/5682-2010
скасовано з направленням справи на
новий розгляд до Господарського суду
Автономної Республіки Крим. Позивач
зазначає, що за наслідками нового
розгляду рішення у справі № 5002-2/5682-2010
не прийнято.

Таким чином, за поданою позивачем
позовною заявою існує порушена
провадженням справа Господарського
суду Автономної Республіки Крим
№ 5002-2/5682-2010, яка перебуває на
стадії нового розгляду.

Згідно п. п. 2, 3 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.05.2014 року N 01-06/615/14 «Про Закон України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» справи, що перебувають у
провадженні судів, розташованих на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя, та розгляд яких
не закінчено, передаються судам
відповідно до встановленої Законом
підсудності, протягом десяти робочих
днів з дня набрання чинності Законом
або з дня встановлення такої
підсудності (абзац десятий частини
першої статті 12 Закону).

У разі неможливості передачі
матеріалів справи з господарського
суду, розташованого на тимчасово
окупованих територіях, до
господарського суду, який має
розглянути відповідну заяву
(клопотання), вчинення необхідних
процесуальних дій здійснюється за
документами і матеріалами, поданими
учасниками судового процесу, що є
достатніми для прийняття відповідного
судового рішення.

Як передбачено п. 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 05.06.2014 року N 01-06/745/2014 «Про
деякі питання практики застосування у
судовій практиці Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України», у разі
недодержання приписів абзацу десятого
частини першої статті 12 Закону
заінтересовані особи можуть
звертатися з відповідними позовами
(скаргами) до господарських судів міста
Києва, Київської області, Київського
апеляційного господарського суду з
урахуванням визначеної Законом
підсудності справ.

Пунктом 3.1 Інформаційного листа
передбачено, що в разі подання позовної
заяви (в тому числі й за наявності
порушеної провадженням справи в
будь-якому з названих судів,
розташованих на тимчасово окупованій
території України), вона підлягає
реєстрації в автоматизованій системі
документообігу суду з подальшим
розподілом справи згідно з вимогами
статті 21 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК).

У разі коли відсутні підстави для
відмови у прийнятті позовної заяви або
її повернення без розгляду (статті 62, 63
ГПК), але поданих документів
недостатньо для розгляду справи по
суті, суддя, прийнявши позовну заяву,
витребовує у позивача необхідні
документи і матеріали.

Відповідно до ст. 61 Господарського
процесуального кодексу України
питання про прийняття позовної заяви
вирішується суддею, якому вона була
передана у порядку, встановленому
частиною третьою статті 21 цього
Кодексу.

Дослідивши викладені в позовній заяві
від 10.09.2014 року № 127 обставини та
враховуючи додані позивачем до позову
документи і матеріали, судом
встановлено їх недостатність для
розгляду спору та прийняття
відповідного судового рішення.

Зокрема, в позовній заяві від 10.09.2014
року № 127 взагалі не викладено жодних
обставин та не зазначено доказів в
обґрунтування позовних вимог по суті
спору. Ймовірно, позовні вимоги
викладені в позовній заяві № 150 від
25.10.2010 року, яка додана до позовної
заяви від 10.09.2014 року № 127 в копії, тому у
суду відсутні підстави приймати до
розгляду саме позовну заяву № 150 від
25.10.2010 року. В той же час, позовна заява
від 10.09.2014 року № 127 оформлена з
порушеннями, що є підставою для її
повернення заявнику на підставі п. 3 ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити
обставини, на яких ґрунтується позовна
вимога, докази, що підтверджують
викладені в заяві обставини, а також
обґрунтований розрахунок стягуваної
чи оспорюваної суми.

Також, суд звертає увагу позивача, що
норми Закону України «Про забезпечення
прав і свобод громадян та правовий
режим на тимчасово окупованій
території України» не передбачають
можливості повторного розгляду справ
Господарського суду Автономної
Республіки Крим, по яким приймались
рішення, що набрали законної сили.
Відповідний розгляд має відбуватись з
врахуванням всіх обставин, попередньо
встановлених судами, в даному випадку
як для нового розгляду з врахуванням
вказівок за наслідками касаційного
перегляду.

Однак, в позовній заяві від 10.09.2014 року
№ 127, фактично поданій щодо продовження
розгляду справи Господарського суду
Автономної Республіки Крим №
5002-2/5682-2010, не викладено жодних обставин
щодо попереднього розгляду справи, не
зазначено які докази досліджувались
судами, які обставини встановлені
вході попереднього розгляду і що має
бути встановлено під час нового
розгляду.

Таким чином, вищенаведені обставини
перешкоджають розгляду справи по суті
і з огляду на ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України є
підставою для повернення позову.

При цьому, позивач не позбавлений права
повторно звернутись з даним позовом в
загальному порядку після усунення
визначених судом недоліків.

Керуючись ст. 61, п. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Інформаційним листом Вищого
господарського суду України від 15.05.2014
року N 01-06/615/14 «Про Закон України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України», Інформаційним
листом Вищого господарського суду
України від 05.06.2014 року N 01-06/745/2014 «Про
деякі питання практики застосування у
судовій практиці Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України», суд -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інекон-Сервіс»
разом з доданими до неї матеріалами,
всього на 36 аркушах (в т.ч. оригінал
фіскальних чеків № 2622, № 2623 від 17.09.2014
року, описів вкладення від 17.09.2014 року
та від 19.09.2014 року, транспортної
накладної № 133914 від 19.09.2014 року,
квитанції до прибуткового касового
ордеру № 8369 від 19.09.2014 року,
квитанція № N18GX37720 від 11.09.2014 року)
повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
Карпечкін
Т.П.