ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 вересня 2014 року Справа № 910/4682/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Мележик Н.І.,

суддів:Губенко Н.М.,

Запорощенка М.Д., Кочерової Н.О.,
Самусенко С.С.,розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 28.05.2014у
справі№ 910/4682/13за позовом Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
доПублічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра"пророзірвання
договору та стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.08.2013, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 у справі
№910/4682/13, позовні вимоги задоволено
частково; стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" на користь Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум"
збитків в розмірі 15 000 000,00 грн., які були
завдані невиконанням договору
купівлі-продажу цінних паперів
№Д-228/08;Д-054/2008/001 від 28.03.2008; у
задоволенні позовних вимог про
розірвання договору купівлі-продажу
цінних паперів від 25.03.2008 №
Д-228/08;Д-054/2008/001 відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.05.2014 у справі №910/4682/13
рішення господарського суду міста
Києва від 07.08.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 у справі
№910/4682/13 скасовано в частині стягнення
з Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" збитків в розмірі 15 000 000,00
грн. В цій частині прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено. В іншій частині
рішення судів попередніх інстанцій
залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством
"Банк Форум" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
28.05.2014 у справі №910/4682/13, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову
та направити справу на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 01.04.2014
у справі №922/3461/13, ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
07.12.2011 у справі №2а-44803/09/1670, мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме положень частини другої статті 224
та статті 225 Господарського суду
України (далі - ГК України), внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску даної
справи до провадження Верховного Суду
України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 28.05.2014 у справі №910/4682/13,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції скасував рішення
судів попередніх інстанцій в частині
стягнення з відповідача збитків,
прийняв в цій частині нове рішення,
яким відмовив у задоволенні позову (в
частині, що стосується доводів
заявника). При цьому, суд касаційної
інстанції виходив з того що: позивачем
не доведено належними доказами всіх
елементів складу цивільного
правопорушення, необхідних для
застосування такої міри
відповідальності як збитки; нараховані
позивачем вексельні відсотки, не
можуть вважатись збитками (упущеною
вигодою) в розумінні пункту 2 частини
другої статті 22 Цивільного кодексу
України та частини другої статті 224,
статті 225 ГК України, оскільки
номінальна вартість векселів не є
прямими збитками у вигляді вартості
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна; крім того, в межах справи
№25/341-34/383 було встановлено, що
зарахування цінних паперів на рахунок
відповідача не відбулось, тобто не
відбувся перехід права власності на
них, отже вони наявні у власності
позивача, а відтак можуть бути погашені
емітентом облігацій.

Водночас у постанові від 01.04.2014 у справі
№922/3461/13, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача збитків,
завданих позивачу внаслідок
неналежного виконання відповідачем
зобов'язань за договором та
замовленням на виконання робіт та
надання послуг, виходячи при цьому із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про те, що
позивачем належними доказами доведено
наявність повного складу цивільного
правопорушення, який є підставою для
стягнення збитків в заявленому
позивачем розмірі, а саме: рішенням
господарського суду зі справи №5023/5477/12
у спорі між тими ж сторонами, що і в
даній справі встановлений факт
невиконання відповідачем внаслідок
його винних дій своїх зобов'язань за
договором та замовленням, та факт
перерахування позивачем грошей за
проведення цих робіт, що не потребує
повторного доказування при розгляді
даного спору. Отже, внаслідок
зазначених дій відповідача позивач
поніс збитки (витрати) у вигляді оплати
неотриманих робіт та послуг, що
обумовлені замовленням та зазначені в
актах виконаних робіт.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Проаналізувавши зміст постанови суду
касаційної інстанції від 28.05.2014 у
справі №910/4682/13, про перегляд якої
просить заявник, та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
07.12.2011 у справі №2а-44803/09/1670, на яку він
посилається, колегія суддів дійшла
висновку про те, що зазначені судові
рішення не підтверджують доводів
заявника щодо неоднакового
застосування норм матеріального права
в подібних правовідносинах з огляду на
різні предмети позовів у цих справах.
Так, у справі №910/4682/13, про перегляд
постанови в якій подано заяву,
предметом позову є розірвання договору
та стягнення збитків, завданих
невиконанням договору купівлі-продажу
цінних паперів, тоді як у справі
№2а-44803/09/1670, на яку посилається заявник,
позов заявлено про скасування
податкових повідомлень-рішень, що
передбачає також різні підстави
позовів та виключає подібність
правовідносин у цих справах у
розумінні статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству "Банк Форум" у допуску
справи №910/4682/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. МележикСуддіН.
Губенко М. Запорощенко Н. Кочерова С.
Самусенко