ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 907/441/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Дубник О.П.

суддів
Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

при секретарі
Мазепі Н.В.

розглянув апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю ВТП
«Гофротара-Закарпаття» б/н та б/д (вх. №
ЛАГС 01-05/3071/14)

на рішення Господарського суду
Закарпатської області від 16.06.2014 року

у справі №907/441/14 (суддя - В.В. Мокану)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства «Стандарт 1», м.
Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо -
торгівельного підприємства «Гофротара
- Закарпаття», с. Павшино Мукачівського
району

про стягнення суми 10500 грн.
заборгованості за надані експедиційні
послуги

За участю представників:

від позивача: не з'явився (належним
чином повідомлений);

від відповідача: не з'явився (належним
чином повідомлений).

Відводів складу суду в порядку
ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про
технічну фіксацію судового процесу від
учасників судового процесу не
надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014р. в
складі колегії суддів: головуючий
суддя Дубник О.П., судді - Костів Т.С.,
Марко Р.І. розгляд апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю ВТП
«Гофротара-Закарпаття» на рішення
Господарського суду Закарпатської
області від 16.06.2014р. відкладено на
23.09.2014р.

Відповідно до розпорядження
Голови Львівського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014р., у
зв'язку із зайнятістю в інших судових
засіданнях суддів Костів Т.С., Марка
Р.І.. в склад колегії по розгляді даної
справи введено суддів Матущака О.І.,
Скрипчук О.С.

Позивач у своїй заяві повідомляє
про неможливість участі представника в
судовому засіданні через фінансові
труднощі підприємства і просить
розглядати справу по суті

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 16.06.2014р. у цій
справі (суддя В.В. Мокану) позов
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельного підприємства
«Гофротара - Закарпаття» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства «Стандарт 1» 9200 (дев'ять
тисяч двісті) грн. заборгованості за
надані експедиційні послуги, 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору та 1800 грн. у
відшкодування витрат на оплату послуг
адвоката. Провадження у справі
стосовно стягнення суми 1300 грн.
заборгованості припинено.
Рішення суду першої інстанції
мотивоване тим, що позивачем подано
достатньо належних та допустимих
доказів по справі, що підтверджують
виконання ним договорів - заявок
укладених з відповідачем про надання
експедиційних послуг за
серпень-жовтень 2013р. На підставі ст. ст.
525, 526, 530, 929 Цивільного кодексу України
місцевий господарський суд, визнавши
підставними та обґрунтованими,
задоволив позовні вимоги позивача
частково, врахувавши часткове
погашення боргу відповідачем після
порушення провадження у справі.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
таке в апеляційному порядку в частині
задоволених вимог. Товариство з
обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельне підприємство
«Гофротара - Закарпаття» вважає, що
рішення у даній справі прийняте при
неповному з'ясуванні судом обставин
справи, крім того, на думку скаржника,
визнані судом встановленими обставини
справи не відповідають дійсності.
Зокрема, апелянт зазначає, що вимоги
про оплату наданих послуги він не
отримував, а частина заборгованості з
приводу якої виник спір ним погашена.
Наведене скаржник вважає достатніми
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції оскаржуваного
рішення та прийняття нового, яким у
задоволенні позовних вимог ТзОВ НВП
«Стандарт 1» слід відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач доводи апеляційної скарги
заперечив у зв'язку із їх
необгрунтованості та зазначив, що
рішення місцевого господарського суду
скасуванню не підлягає. Крім того, в
апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що з вини відповідача він змушений
був звертатися за захистом до
адвокатської фірми, у зв'язку із чим він
просить стягнути з відповідача витрати
на оплату послуг адвоката в сумі 800 грн.
за розгляд справи в апеляційній
інстанції.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
керуючись нормами ст. 101 ГПК України
щодо меж перегляду справи в
апеляційній інстанції, вважає, що є
можливим прийняти за наслідками
розгляду апеляційної скарги постанову
в даному судовому засіданні.

Львівський апеляційний
господарський суд, перевіривши доводи
апеляційної скарги та відзиву на неї,
дослідивши фактичні обставини у
справі, зробив висновок, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення. При
цьому, апеляційний суд встановив
наступні обставини та керувався такими
мотивами.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1, 3 ст. 929 ЦК України, ч. 1. ст. 316
ГК України та ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» від 01.07.2004р. N 1955-IV за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Умови договору транспортного
експедирування визначаються за
домовленістю сторін, якщо інше на
встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Між Товариством з обмеженою
науково-виробничим підприємством
«Стандарт 1» (далі - позивач, перевізник,
експедитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельним підприємством
«Гофротара-Закарпаття» (далі -
замовник, відповідач, апелянт,
скаржник) укладено ряд
договорів-заявок: від 06.08.2013р. № ГТЗ
06-08-13-2, від 28.08.2013р. № ГТЗ 28-08-13-1, від
05.09.2013р. № ГТЗ 05-09-13-1, від 27.09.2013р. № ГТЗ
27-09-13-1 та від 07.10.2013р. № ГТЗ 07-10-13-1, згідно
яких перевізник зобов'язався надати
замовнику експедиційні послуги з
перевезення вантажу автомобільним
транспортом. Загальна вартість послуг
за вищевказаними договорами-заявками
складає13000 грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України та ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Факт надання
транспортно-експедиційних послуг
позивачем та прийняття їх відповідачем
підтверджується поданими, належним
чином завіреними копіями актів
здачі-приймання робіт (надання послуг):
№ С-0000757 від 06.08.2013р. на суму 1800 грн., №
С-0000720 від 28.09.2013р. на суму 4500 грн., №
С-0000768 від 05.09.2013р. на суму 4500 грн., №
С-0000853 від 27.09.2013р. на суму 600 грн., №
С-0000891 від 07.10.2013р. на суму 1600 грн.,
загальна вартість наданих послуг
складає 13000 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону
України „Про транспортно -
експедиторську діяльність" клієнт
зобов'язаний у порядку, передбаченому
договором транспортного
експедирування, сплатити належну плату
експедитору, а також відшкодувати
документально підтверджені витрати,
понесені експедитором в інтересах
клієнта в цілях виконання договору
транспортного експедирування.

30 грудня 2013 року відповідач здійснив
часткову оплату наданих послуг в
розмірі 2500 грн.

Статтею 612 ЦК України визначено, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановленим договором
або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

В договорах-заявках не визначено
строку виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо оплати наданих
позивачем експедиторських послуг.

30 грудня 2013р. відповідач частково
сплатив позивачу суму 2500 грн. (до
подання позову).

14 лютого 2014р. ТОВ НВП «Стандарт 1»
направило на адресу ТзОВ
«Гофротара-Закарпаття» претензію з
вимогою про сплату боргу.

Відповідно до Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету міністрів України
№ 270 від 05.03.2009р. (зі змінами)
розрахунковий документ - документ
встановленої відповідно до Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" форми та змісту (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо), що
підтверджує надання послуг поштового
зв'язку.

Доказом надіслання претензії є
фіскальний чек № 7344 Укрпошти, ЦПЗ № 5
ВПЗ № 31 м. Дніпродзержинськ про
надіслання 14.02.2014р. рекомендованого
листа « 000 Гофротара-Закарп».

ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» у
відповідності до затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009р. № 270 (зі змінами) Правил
надання послуг поштового зв'язку не
доказано факту не вручення йому
рекомендованого листа. Відповідно до
Нормативів і нормативних строків
пересилання поштових відправлень,
затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України від 28.11.2013р. № 958
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 28.01.2014р. за № 173/24950) нормативні
строки пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку) між іншими
населеними пунктами різних областей
України - Д+5 (де Д - день подання
поштового відправлення до пересилання
в об'єкті поштового зв'язку; 5 -
кількість днів, протягом яких
пересилається поштове відправлення).
При пересиланні рекомендованої
письмової кореспонденції нормативні
строки пересилання збільшуються на
один день.

Позов пред'явлено до суду, як
відзначалось вище, 28.04.2014р.

В апеляційній скарзі ТзОВ ВТП
«Гофротара-Закарпаття» зазначено, що
судом першої інстанції не взято до
уваги факт часткової сплати наявного
боргу(в тому числі суми, яка стала
предметом позову) позивачу. З даного
приводу судова колегія зазначає, що
таке твердження апелянта не
підтверджується жодними належними та
допустимими доками в розумінні ст. 34
ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 32 доказами у справі
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Стаття 33 цього ж кодексу містить
положення згідно якого кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
зазначає, що під час розгляду справи в
суді першої інстанції, місцевим
господарським судом взято до уваги
здійснені відповідачем оплати боргу.
Про сплату 2500 грн. йшлося у позовній
заяві, ця сума не враховувалась
позивачем до позовних вимог, а щодо
суми в розмірі 1300 грн., то місцевим
господарським судом відповідно до
вимог ст. 80 ГПК України припинено
провадження на зазначену суму позовних
вимог, оскільки позивачем погашено
наявну перед відповідачем
заборгованість на вказану суму після
звернення до суду (28.04.2014р.).

Крім того в дотримання місцевим
судом принципів змагальності та
рівності сторін перед законом і судом,
на вимогу відповідача (ухвала
Господарського суду Закарпатської
області від 21.05.2014р.) та у зв'язку із його
повторною неявкою та неподанням ним
витребовуваних документів (ухвала
Господарського суду Закарпатської
області від 04.06.2014р.) розгляд справи у
суді першої інстанції відкладався,
таким чином, відповідачу надавалась
неодноразова можливість спростувати
викладене позивачем у позовній заяві. В
свою чергу ТзОВ ВТП
«Гофротара-Закарпаття» в судові
засідання не з'являвся, вимог місцевого
суду щодо подачі відзиву на позовну
заяву не виконав, жодних доказів, які би
спростовували викладене у позовній
заяві не надав, що свідчить про
зловживання ним своїми процесуальними
правами і обов'язками.

Такі обставини справи дають змогу
зробити висновок про те, що заявлені
позовні вимоги позивача є законними та
обґрунтованими і підлягають захисту
відповідно до вимог ст. ст. 11, 16
Цивільного кодексу України.

Крім того, в позовній заяві ТОВ НВП
«Стандарт 1» просить витрати на оплату
послуг адвоката покласти на
відповідача, подаючи при цьому всі
необхідні докази, що підтверджують
факт узгодження розміру та порядку
сплати гонорару у відповідності до
вимог закону України «Про адвокатуру
та адвокатську діяльність». Такі
обставини справи дають змогу в
дотримання вимог ст. ст. 48, 49 ГПК
України, які регулюють питання
визначення розміру сум, що підлягають
сплаті за послуги адвоката та розподіл
господарських витрат, задоволити такі
вимоги позивача і покласти витрати, що
виникли у зв'язку із наданням послуг
адвоката у даній справі на відповідача.

У зв'язку із наведеним судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
Господарського суду Закарпатської
області від 16.06.2014р. прийняте
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а встановлені
місцевим господарським судом
обставини справи є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами.

Враховуючи положення ст. 49 ГПК України,
зробив висновок про те, що витрати за
подання апеляційної скарги слід
покласти на апелянта.

Крім того, 12.09.2014р. у канцелярію
Львівського апеляційного
господарського суду подано клопотання
про розподіл судових витрат, в якому
позивач просить стягнути з ТзОВ ВТП
«Гофротара-Закарпаття» на користь ТзОВ
НВТ «Стандарт 1» витрати на оплату
послуг адвоката в апеляційній
інстанції в розмірі 800 грн.

Оскільки вимога позивача щодо
стягнення витрат на послуги адвоката у
апеляційній інстанції в розмірі 800 грн.
підтверджена належними та допустимими
доказами в розумінні ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, а саме: договором про надання
правової допомоги № 28/08/14 від 28.08.2014р.,
укладеним між позивачем та
адвокатським об'єднанням «Адвокатська
фірма «ДАЦ»; актом здачі-приймання
виконаних робіт від 02.09.2014р.; оригіналом
платіжного доручення № 1357 від 02.09.2014р.
про сплату 800 грн.; копією свідоцтва про
реєстрацію адвокатського об'єднання,
суд дійшов висновку про необхідність
її задоволення та стягнення заявленої
суми витрат з відповідача в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України, - П О С
Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Закарпатської області від 16.06.2014р.
у справі №907/441/14 без змін.

2. Судові витрати покласти на
Товариство з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельного підприємства
«Гофротара-Закарпаття».

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельного підприємства
«Гофротара-Закарпаття» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства «Стандарт 1» 800 грн.
витрачених на оплату послуг
адвокатського об'єднання в суді
апеляційної інстації.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку згідно
з розділом ХІІ-І ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.09.2014
року

Головуючий суддя
Дубник О.П.

Судді
Матущак О.І.

Скрипчук О.С.