ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 вересня 2014 р.
Справа № 902/1409/13

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
"Кредо" на дії Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції у справі

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Кредо",
м.Вінниця

до: Приватного підприємства "Компанія
"Володимирський масив", м.Вінниця

про стягнення 279 636,89 грн заборгованості
згідно договору поставки № 2131.5 від
28.03.2008 р.

За участю секретаря судового засідання
Миколюк М.Г.

За участю представників:

Стягувача, боржника - не з'явились.

Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції: Панченко
І.В., довіреність б/н від 10.09.2014 р.

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "Кредо" подано
позов до Приватного підприємства
"Компанія "Володимирський масив" про
стягнення 279 636 грн 89 коп. в
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору поставки №
2131.5 від 28.03.2008 р. в частині повноти та
своєчасності оплати за отриманий
товар, з яких 235 744 грн 10 коп. - основного
боргу, 22 747 грн 69 коп. - 3 % річних
за період з 30.06.2010 р. по 15.09.2013 р., 21 145 грн
10 грн. - інфляційних втрат за період з
липня 2010 року по червень 2013 року.

Ухвалою суду від 11.10.2013 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/1409/13 та призначено її до розгляду
на 24.10.2013 р.

Рішенням від 03.02.2014 р. позов задоволено
повністю на виконання якого 25.04.2014 р.
видано відповідний наказ після
перегляду останнього апеляційною
інстанцією.

18.07.2014 р. до суду надійшла скарга б/н від
18.07.2014 р. Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Кредо" на дії
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції.

В зв'язку з перебуванням справи №
902/1409/13 у Вищому господарському суді
України ухвалою від 21.07.2014 р. вирішено
відкласти питання про прийняття
скарги до повернення справи до
господарського суду Вінницької
області.

Після повернення справи суд ухвалою
від 01.09.2014 р. призначив скаргу до
розгляду на 10.09.2014 р.

В зв'язку з неявкою боржника,
неподанням витребуваних доказів
розгляд справи було відкладено до
24.09.2014 р.

23.09.2014 р. до суду надійшло клопотання
стягувача в якому останній просить
розглянути справу без участі його
уповноваженого представника на
підставі вже поданих документів.

Також 23.09.2014 р. до суду надійшло
клопотання державного виконавця про
залучення до участі в справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору ПАТ
"Банк "Київська Русь", оскільки об'єутом
спору скаржника являється заставне
майна останнього.

Боржник в судове засідання повторно не
з'явився, документів витребуваних
ухвалою суду не надав, причин неявки та
неподання доказів не повідомив, хоча
про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлявся
належним чином - ухвалою від 10.09.2014 р.,
яка надсилалась рекомендованою
кореспонденцією.

При цьому судом встановлено, що конверт
з ухвалою суду від 10.09.2014 р. надісланий
відповідачу повернувся на адресу суду
з відміткою відділення поштового
зв'язку "за закінченням терміну
зберігання".

Виходячи з наведеного суд вважає що
вжив усіх заходів для повідомлення
боржника про час та місце судового
засідання, однак останній своїм правом
на участь у судовому засіданні не
скористався.

З огляду на приписи ч.2 ст.1212 ГПК
України, яка вказує, що неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги, суд дійшов висновку
про розгляд скарги за відсутності
позивача.

За відсутності відповідного
клопотання розгляд скарги
здійснюється без технічної фіксації
судового процесу.

Розглянувши клопотання про залучення
до участі в справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ПАТ "Банк "Київська
Русь"суд дійшов висновку про
відхилення останнього виходячи з того,
що при подачі скарги на дії органу ДВС,
які вчинені ним в межах зведеного
виконавчого провадження скаргу на дії
чи бездіяльність органу Державної
виконавчої служби розглядає той
господарський суд, до якого звернувся
скаржник, але виключно у тій її частині,
яка стосується прийнятого цим
господарським судом судового акта
(ухвали, рішення чи постанови) із
наданням оцінки правомірності дій
органу ДВС вчинених відносно
скаржника.

З урахуванням наведеного скаргу на дії
чи бездіяльність органу Державної
виконавчої служби розглядає той
господарський суд, до якого звернувся
скаржник, але виключно у тій її частині,
яка стосується прийнятого цим
господарським судом судового акта
(ухвали, рішення чи постанови).

Заслухавши пояснення представника
органу ДВС, дослідивши матеріали
справи, а також зведеного виконавчого
провадження відкритого відносно
боржника судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту поданої скарги
стягувач не погоджується із прийнятою
Ленінським відділом ДВС Вінницького
міського управління юстиції
постановою про закінчення виконавчого
провадження від 27.06.2014 р. оскільки
остання прийнята всупереч приписам
ст.62 Закону України "Про виконавче
провадження".

Так, стягувач вказує, що державним
виконавцем незважаючи на положення
наведеної вище норми не було
запропоновано йому залишити за собою
нереалізовані вантажні автомобілі
виявлені під час здійснення
виконавчого провадження вантажні
автомобілі виходячи з чого скаржник
вважає передчасним прийняття
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

В письмовому запереченні на скаргу
Ленінський відділ ДВС Вінницького
міського управління юстиції вважає
подану скаргу необгрунтованою та
просить в її задоволенні відмовити
вказуючи на те, що виявлені під час
здійснення виконавчого провадження
вантажні автомобілі належні боржнику
перебувають у заставі одного із
стягувачів - ПАТ "Банк "Київська Русь", а
тому передача у власність вказаних
автомобілів іншому стягувачу без
задоволення вимог заставодержателя
суперечитиме приписам Закону України
"Про заставу".

Із матеріалів справи та виконавчого
провадження судом встановлено, що
30.04.2014 р. головним державним виконавцем
Ленінського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції Панченком
І.В. прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження на підставі
заяви ТОВ "Фірма "Кредо" та наказу
господарського суду Вінницької
області від 25.04.2014 р. № 902/1409/13.

08.05.2014 р. головним державним виконавцем
Ленінського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції Панченком
І.В. прийнято постанову про приєднання
виконавчого провадження до зведеного
виконавчого провадження.

27.06.2014 р. головним державним виконавцем
Ленінського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції Панченком
І.В. прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі
п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про
виконавче провадження" в зв'язку з
відсутністю зареєстрованого
ліквідного майна за боржником та
виявленням майна боржника за адресою -
пров.Український, 2, буд.1, с.Стадниця,
Вінницький район, Вінницька область, що
є територією підвідомчою відділу ДВС
Вінницького районного управління
юстиції.

Також судом встановлено, що в
матеріалах зведеного виконавчого
провадження міститься постанова
Ленінського відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції від 12.03.2012
р. про відкриття виконавчого
провадження на підставі заяви ПАТ "Банк
"Київська Русь" та наказу
господарського суду Вінницької
області від 23.12.2011 р. № 7/152/2011/5003 на
стягнення з боржника 325 481,12 грн.

Із змісту рішення у справі № 7/152/2011/5003
на виконання якого було видано
вказаний вище наказ вбачається, що
останнє прийнято в зв'язку з
невиконанням боржником зобов'язань за
кредитним договором від 01.08.2008 р.
№ 121/2008-Ю.

В забезпечення вимог кредитора за
вказаним кредитним договором було
24.12.2008 р. було укладено договір застави
предметом якого сторонами погоджено
рухоме майно, в тому рахунку
транспортні засоби.

Приватне обтяження по вказаному
договору застави було зареєстровано
25.12.2008 р., що підтверджується витягом з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна № 42979550 від 23.12.2013 р.

Із договору застави та витягу слідує,
що вартість арештованих та
нереалізованих вантажних автомобілів
становить - самоскиду ФАВ СА 3252, ДНЗ 3839
АТ, 2007 р.в. - 183 040,20 грн, самоскиду ГАЗ 3309
ССГАРЗ, ДНЗ АВ 3644 АХ, 2008 р.в. - 77 888,12 грн.

При цьому стартова вартість вказаних
транспортних засобів згідно оцінки
здійсненої в рамках виконавчого
провадження становить 187 995,00 грн. та
71 765,00 грн. відповідно, а після
уцінки 112 797,00 грн та 43 059,00 грн
відповідно, що вбачається із договору
від 11.01.2014 р. № 0214010 та акту уцінки
арештованого майна від 14.03.2014 р. №
5899/07-35/22.

За результатами встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів
регламентовані Законом України "Про
виконавче провадження" та Інструкцією
з організації примусового виконання
рішень затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року № 512/5.

Згідно ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент вчинення оспорюваної
дії) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент вчинення оспорюваної
дії) визначено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.20 Закону України
"Про виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент вчинення оспорюваної
дії) виконавчі дії провадяться
державним виконавцем за місцем
проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу. У разі якщо у процесі
виконавчого провадження державним
виконавцем отримано документальне
підтвердження про зміну або
встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його роботи
на території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця, та
з'ясувалося, що майно боржника, на яке
можна звернути стягнення, відсутнє на
території, на яку поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець не пізніше
наступного дня з моменту, коли йому
стали відомі зазначені обставини,
надсилає виконавчий документ за новим
місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувачу.

Із наведеним приписом кореспондується
положення п.10 ч.1 ст.49 Закону України
"Про виконавче провадження" відповідно
до якого виконавче провадження
підлягає закінченню у разі направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби.

Матеріали дослідженого судом
зведеного виконавчого провадження не
містять доказів наявності у боржника
майна, яке виявлено органом ДВС, окрім
вказаних вище 2 вантажних автомобілів.

Раніше виявлене майно (нерухоме майно -
цілісний майновий комплекс, готова
продукція) на момент прийняття
оскаржуваної постанови за боржником не
значиться по причині погашення права
власності та відсутності тощо.

Даючи оцінку правомірності
оскаржуваної постанови суд виходить з
наступного.

Так, згідно приписів ч.ч.1, 6, 10 Закону
України "Про виконавче провадження" (в
редакції чинній на момент вчинення
оспорюваної дії) реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах. У разі якщо в місячний строк з
дня проведення повторної уцінки майно
не реалізовано на прилюдних торгах,
аукціонах або на комісійних умовах,
державний виконавець повідомляє про це
стягувачу і пропонує йому вирішити
питання про залишення за собою
нереалізованого майна, крім майна,
конфіскованого за рішенням суду. У разі
наявності кількох стягувачів, які
виявили бажання залишити за собою
нереалізоване майно, воно передається
в порядку календарного надходження
виконавчих документів до виконання з
урахуванням черговості, визначеної
статтею 44 цього Закону.

Статтею 44 Закону України "Про виконавче
провадження" (в редакції чинній на
момент вчинення оспорюваної дії)
встановлено, що у разі якщо сума,
стягнута з боржника, недостатня для
задоволення всіх вимог за виконавчими
документами, вона розподіляється
державним виконавцем між стягувачами в
порядку черговості, встановленому цією
статтею: у першу чергу задовольняються
забезпечені заставою вимоги щодо
стягнення з вартості заставленого
майна; у другу чергу задовольняються
вимоги щодо стягнення аліментів,
відшкодування збитків та шкоди,
завданих внаслідок кримінального або
адміністративного правопорушення,
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, а також у зв'язку з втратою
годувальника; у третю чергу
задовольняються вимоги працівників,
пов'язані з трудовими правовідносинами
та зобов'язання за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; у четверту
чергу задовольняються вимоги
стягувачів за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вимоги щодо збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; у п'яту чергу
задовольняються вимоги щодо податків
та інших платежів до бюджету, вимоги
органів страхування з обов'язкового
страхування (крім вимог щодо збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування); у шосту чергу
задовольняються всі інші вимоги.
Вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги. У разі
якщо стягнута сума недостатня для
задоволення в повному обсязі усіх
вимог однієї черги, вимоги
задовольняються пропорційно до
належної кожному стягувачу суми.
Вимоги стягувачів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
задовольняються в порядку надходження
виконавчих документів. Стягнута з
боржника сума розподіляється між
стягувачами згідно з виконавчими
документами, за якими відкрито
виконавчі провадження на день
зарахування стягнутої суми на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.54 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції
чинній на момент вчинення оспорюваної
дії) звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Реалізація
заставленого майна здійснюється в
порядку, встановленому цим Законом. За
рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна,
здійснюються утримання, передбачені
статтею 43 цього Закону, після чого
кошти використовуються для
задоволення вимог заставодержателя. У
разі якщо заставодержатель не є
стягувачем у виконавчому провадженні,
йому виплачуються кошти після
належного підтвердження права на
заставлене майно. У разі задоволення в
повному обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз наведених вище норм Закону
України "Про виконавче провадження"
приводить суд до висновку про те, що
реалізація предмета застави
проводиться відповідно до вимог
вказаного Закону.

При цьому звернення стягнення на
предмет застави для задоволення вимог,
які не є заставодержателями
передбачено лише в двох випадках:
виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів і якщо вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

В силу приписів ст. 12 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" взаємні права та
обов'язки за правочином, на підставі
якого виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом. Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є нечинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. На підставі
реєстрації встановлюється пріоритет
обтяження, якщо інші підстави для
виникнення пріоритету не визначені цим
Законом. Задоволення прав чи вимог
декількох обтяжувачів, на користь яких
встановлено обтяження одного й того ж
рухомого майна, здійснюється згідно з
пріоритетом, який визначається в
порядку, встановленому цим Законом.

Із матеріалів справи слідує, що до
відкриття виконавчого провадження
відносно боржника було зареєстровано
приватне обтяження права застави ПАТ
"Банк "Київська Русь", а як заставна
вартість так і оціночна вартість майна,
що перебуває в заставі є меншою від
суми заборгованості боржника перед
заставодержателем визначеним в наказі
від 23.12.2011 р. № 7/152/2011/5003.

Таким чином суд приходить до
переконливого висновку про
відсутність підстав для звернення
стягнення на заставлене майно
боржника.

З огляду на вказане, у державного
виконавця за відсутності результатів
проведених торгів заставленого майна
відсутній обов'язок пропонувати
вказане майне іншим стягувачам при
відсутності погашення вимог
заставодержателя.

Беручи до уваги викладені вище норми
законодавства судом оцінюються
критично доводи наведені у скарзі щодо
неправомірності дій органу ДВС при
прийнятті постанови про закінчення
виконавчого провадження та
відповідність дій державного
виконавця положенням Закону України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.3 ст.1212 ГПК України за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень.

Як наголошується в п.9.13 Постанові
Пленуму Вищого господарського суду
від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" № 9 за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

З огляду на викладене вище суд
приходить до висновку про
неправомірність доводів скаржника в
зв'язку з чим відхиляє його скаргу в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 86, 115, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Кредо" на дії
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції б/н від
18.07.2014 р. при винесенні постанови від
27.06.2014 р. про закінчення виконавчого
провадження відхилити повністю.

2. Ухвалу надіслати сторонам
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Суддя
Банасько О.О.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Максимовича, 43-Б,
м.Вінниця, 21036.

3 - відповідачу - юридична адреса:
вул.Соборна,1, м.Вінниця, 21050.