ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року Справа №
904/4465/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Тимченко К.О.,
представник, довіреність № 80юр від
01.08.14;

від відповідача: Домальчук С.В.,
представник, довіреністьб/н від 08.01.14
(був присутній у судовому засіданні
03.09.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
комунального підприємства "УПРАВЛІННЯ
ПО РЕМОНТУ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЇ АВТОШЛЯХІВ"
Дніпропетровської міської ради на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.07.2014р.
у справі № 904/4465/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "ДНІПРОГАЗ", м.
Дніпропетровськ

до комунального підприємства
"УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЇ
АВТОШЛЯХІВ" Дніпропетровської міської
ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.07.2014р.
у справі № 904/4465/14 (суддя Мартинюк С.В.)
позов задоволено. Стягнуто з
комунального підприємства "Управління
по ремонту та експлуатації автошляхів"
Дніпропетровської міської ради на
користь публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз" основний борг в
розмірі 119 415,07 грн. основного боргу, 3%
річних в сумі 1010,43 грн., пеню в розмірі
5627,57 грн. та інфляційні втрати в сумі 10
212,68грн. та судовий збір в розмірі 2725,32
грн.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати, як прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та відмовити в задоволені
позовних вимог в частині стягнення 3%
річних в сумі 1010,43грн, та інфляційних
втрат в сумі 10212,68грн.

Посилається на те, що стягнення
інфляційних втрат та 3% річних не
включались сторонами до договору.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу зазначив, що рішення
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

В судовому засіданні 24.09.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено господарським судом, Між
публічним акціонерним товариством
"Дніпрогаз" (далі-Позивач, Постачальник)
та Дніпропетровським міським
комунальним підприємством ""Управління
по ремонту та експлуатації автошляхів""
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ (далі -відповідач,
споживач) 01.02.2014року укладено Договір
№2014/ТП-ПР-398/161014 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (далі - Договір), відповідно до
умов якого Позивач постачає природний
газ Відповідачу в обсягах і порядку,
передбачених Договором для
забезпечення потреб Відповідача, а
Відповідач оплачує Позивачу вартість
газу і наданих послуг у розмірах,
строки, порядку та на умовах,
передбачених Договором (п.1.1. Договору).

Пунктами 4.1. - 4.4. Договору передбачено,
що розрахунки за реалізований
Споживачеві газ здійснюються за
цінами, що встановлюються
національною комісією, яка здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики. У випадку зміни ціни газу, в
наслідок прийняття національною
комісією, яка здійснює державне
регулювання у сфері енергетики рішень,
сторони застосовуватимуть нову ціну з
моменту, який буде визначено у
відповідному рішенні національної
комісії, яка здійснює державне
регулювання у сфері енергетики. У
випадках, передбачених
законодавством, до ціни на природний
газ додаються: збір у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу
на природний газ; тариф на
транспортування газу магістральними
трубопроводами; тариф на
транспортування газу розподільними
трубопроводами; тариф на постачання
газу за регульованим тарифом; податок
на додану вартість. Загальна ціна
природного газу визначається шляхом
сумування всіх елементів ціни і
зазначається у рахунку. Постачальник
зобов'язується розміщувати інформацію
про ціну газу та її складові на
своєму офіційному веб-сайті та в
засобах масової інформації. Сторони
домовились, що ціна газу, розрахована
відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору,
є обов'язковою для Сторін з дати
набрання нею чинності. Визначена на її
основі вартість газу буде
застосовуватись Сторонами при
складанні актів приймання-передачі
газу та розрахунках за газ згідно з
умовами Договору.

Відповідно до пунктів 4.6. - 4.7., 5.3.3.
Договору, оплата вартості послуг з
постачання газу здійснюється
Споживачем авансовими та/або
плановими платежами із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
додатка 2 до Договору. Авансові платежі
сплачуються Споживачем постачальнику
на розрахунковий рахунок зі
спеціальним режимом використання у
розмірі 100 відсотків від вартості
запланованого або погодженого
Постачальником обсягу газу за
розрахунковий період до 25 -го числа
місяця, що передує місяцю поставки
газу. Споживач самостійно розраховує
суму платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати Споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці. У випадку
недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період Споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 5 числа місяця,
наступного за розрахунковим. Оплата
вартості послуг з постачання газу за
Договором здійснюється Споживачем
виключно грошовими коштами, що
перераховуються на поточний рахунок
із спеціальним режимом використання
Постачальника. Споживач зобов'язаний
оплачувати Постачальнику вартість
поставленого газу на умовах та в
обсягах, визначених Договором.

На виконання умов договору, позивачем
було здійснено на адресу відповідача
поставку природного газу,що
підтверджується актами
прийому-передачі (а.с. 28-33)

Відповідач, в порушення умов договору
оплату за поставлений гоз не здійснив,
внаслідок чого виникла заборгованість
в сумі 119415,07грн., що і стало підставою
для звернення позивача з позовом до
суду.

Оскільки відповідачем умови
договору щодо сплати отриманого
природного газу виконані несвоєчасно,
позивач, окрім основного боргу,
звернувся до суду з позовними вимогами
про стягнення з відповідача пені в сумі
5627,57, 3% річних в сумі 1010,43 грн. та
інфляційні втрати в сумі 10212,68грн.

Відповідно до ч.1 ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов`язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

У відповідності зі ст. 638 Цивільного
кодексу України, правочин у вигляді
договору вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
в усіх істотних умов.

Положеннями частин 1, 3 ст.639 Цивільного
кодексу встановлено, що договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у письмовій
формі, такий договір є укладеним з
моменту його підписання сторонами.

Оскільки відповідачем в порушення
вимог ст.33 ГПК України не надано
доказів здійснення своєчасного
розрахунку за поставлений природний
газ, висновки суду про стягнення суми
боргу в сумі 119415,07грн. ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК
України та умовам договору.

За таких обставин суд вірно та
обґрунтовано дійшов до висновку щодо
задоволення позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського кодексу
України платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що у
разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, із споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Позивачем нарахована та заявлена до
стягнення пеня за загальний період
заборгованості в сумі 5627,57.

Вказаний розрахунок є правомірним, а
тому господарським судом обґрунтовано
задоволено позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені в сумі
5627,57грн.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем було надано розрахунок 3%
річних в сумі 1010,43 грн. та інфляційних
втрат в сумі 10212,68грн. станом на 20.06.2014р.

Даний розрахунок перевірено
апеляційним судом та визнано
правомірним, а тому суд обґрунтовано
задовольнив в цій частині позовні
вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те,
що стягнення інфляційних втрат та 3%
річних не включались сторонами до
договору, не можуть бути прийняті судом
до уваги, оскільки відповідно до вимог
ст.625 ЦК України, сплата інфляційних
втрат та 3% річних є обов'язком боржника
згідно закону, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором.

Інші доводи апеляційної скарги не
приймаються до уваги, оскільки не
впливають на вирішення справи по суті.

Таким чином, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області відповідає чинним нормам
матеріального та процесуального
законодавства, встановленим фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства "Управління по ремонту та
експлуатації автошляхів"
Дніпропетровської міської ради
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.07.2014р.
у справі № 904/4465/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
29.09.14 року.