м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
"ДітРЕЙД"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Укрілпоставка"третя
особаКиївський зоологічний парк
значенняпрозобов'язання вчинити дії
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Сліпченко М.С., Петраш
Є.В. - предст. за дов.;
від відповідача: не з'явились;
від третьої особи: Зельдич В.Р. -
У судовому засіданні 01.09.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДіТрейд" звернулося
до господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрілпоставка",
третя особа Київський зоологічний парк
загальнодержавного значення про
зобов'язання вчинити дії 82 592,80 грн. на
підставі Договору суборенди №Ш/1 від
27.06.2012.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 порушено провадження у
справі №910/13947/14, розгляд справи
призначений на 11.08.2014.

Ухвалою від 11.08.2014, в порядку ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
03.09.2014.

Представники відповідача в судові
засідання не з'явились, про дату та час
розгляду справи повідомлені належним
чином, відзиву на позов не надали.

В судовому засіданні 03.09.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу,
господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору.

Як і будь-який правочин, він є вольовим
актом, оскільки виражає спільну волю
сторін, що втілюється у договорі.
Змістом договору є, власне, ті умови, на
яких сторони погоджуються виконувати
договір, і вони мають дотримуватися
взятих на себе зобов'язань.

15.05.2012 між ТОВ "Напої плюс" та ТОВ
"ДіТрейд" укладений договір про надання
послуг №Д/12-43-М, за яким ТОВ "ДіТрейд"
для виконання поставлених договором
цілей, отримав торгівельне обладнання
та право на передачу такого майна за
окремими договорами у користування
третім особам. Перелік майна,
переданого за Договором про послуги
викладено у акті прийому-передачі
торгового (холодильного) обладнання, що
являється додатком №5 до нього.

31.10.2012 між ТОВ "Напої плюс" та ТОВ
"ДіТрейд" підписаний акт
приймання-передачі торгового
(холодильного) обладнання до договору
№Д/12-43-М від 15.05.2012, з наведеним у ньому
переліком цього обладнання.

Передання наймачем речі у користування
іншій особі (піднайм) можливе лише за
згодою наймодавця, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Строк договору піднайму не може
перевищувати строку договору найму. До
договору піднайму застосовуються
положення про договір найму (ст. 774 ЦК
України).

27.06.2012 між ТОВ "Ді Трейд" (позивач) та ТОВ
"Укрілпоставка" (відповідач) укладено
Договір суборенди №Ш/1.

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендар
відповідно до п. 1.6 Договору на надання
послуг №Д/12-43-М від 15.05.2012, передає
суборендареві у строкове платне
користування, а суборендар приймає:

1) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО логотип Прир. Джерело №12350.005538.145;

2) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО логотип Прир. Джерело №12350.005538.110;

3) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО логотип Прир. Джерело №12350.005538.054;

4) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО логотип Прир. Джерело №12350.005538.078;

5) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО ТМ «Нон Стоп» №12350.005423.046;

6) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО ТМ «Нон Стоп» №12350.005423.063;

7) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО ТМ «Нон Стоп» №12350.005423.097;

8) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО ТМ «Нон Стоп» №12350.005423.072;

9) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО логотип Прир. Джерело №12350.005538.074;

10) Холод, шафа вітрина ІСЕ 8ТКЕАМ
ЕСО логотип Прир. Джерело №12350.005538.137, а
відповідач зобов'язується прийняти
його та сплачувати Позивачу суборендну
плату за нього. Згідно п. 1.4. Договору
вартість майна становить 82 592,80 грн.

Згідно п. 2.2 Договору, факт передачі
майна в суборенду підтверджується
актом прийому-передачі, який
підписується уповноваженими
представниками Сторін та скріплюється
печатками Сторін. Акт-прийому передачі
є невід'ємною частиною Договору, (ст. 3
Додатка № 3).

Згідно п. 4 Акту № 1 приймання-передачі
майна до договору Суборенди № Ш/1 від
27.06.12 року, майно, що передається
Суборендарю, розміщується за адресою:
м. Київ, проспект Перемоги, 32 (територія
Київського зоологічного парку).

Як зазначає позивач у позовній заяві, у
листопаді 2012 року договір, що укладений
з відповідачем припинив свою дію, з чим
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 7.4 Договору, він може
бути розірваний з дати отримання
суборендарем відповідного листа
орендаря.

Як свідчать матеріали справи, з листом
№765 від 24.09.2013, позивач звернувся до
відповідача, в якому повідомив його про
розірвання договору суборенди майна
№Ш/1 від 27.06.2012 згідно п.п.4.2.2, 7.5 Договору
та зазначив, що датою розірвання цього
договору слід вважати дату отримання
цього листа, який надісланий 25.09.2013 на
юридичну та фактичну адреси
відповідача, згідно описів вкладення у
цінний лист та фіскальних чеків №3275,
№3276.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим (ч. 3
ст. 651 ЦК України).

Враховуючи, вищенаведене, слід
зазначити, що договір розірваний в
односторонньому порядку позивачем з
дати отримання листа №765 від 24.09.2013.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.3
Договору ст. 1212 ЦК України, майно
повинно бути повернуто суборендарем та
прийняте орендарем протягом 5 робочих
днів з дати закінчення дії Договору(в
тому числі достроково), тому вважає, що
відповідач повинен повернути
орендоване обладнання за актом
приймання-передачі, оскільки, як
зазначено в п. 2.4 Договору, факт
повернення майна із суборенди
підтверджується актом
прийому-передачі, який підписується
уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 4 акту №1 до договору
від 27.06.2013, майно, що передається
суборендарю розміщується за адресою: м.
Київ, проспект Перемоги, 32.

Позивач зазначає, що він намагався
повернути спірне обладнання, однак
третя особа заборонила здійснювати
його вивіз. Така відмова мотивована
тим, що між третьої особою та
відповідачем укладений договір
користування обладнання №103-д від
05.06.2012, за яким відповідач у рахунок
своїх боргових зобов'язань залишив
третій особі своє майно, тобто належне
йому на праві користування холодильне
обладнання позивача.

Однак, при дослідженні цього договору
використання обладнання та акту від
05.06.2012 прийому-передачі, суд дійшов
висновку, що з їх змісту не вбачається,
що обладнання, яке просить повернути
позивач та обладнання, яке перелічене в
акті від 05.06.2012 до Договору
використання обладнання №103-д є
ідентичним.

Відповідно до вимог статті 34 ГПК
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст.193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як визначено ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України, кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Третя особа, у своїх поясненнях
пояснила суду, що Київський
зоологічний парк загальнодержавного
значення не отримував за зазначеним
Договором спірне обладнання.

Слід зазначити, що фотокартки
холодильного обладнання, які позивач
долучив до позовної заяви, суд не
приймає до уваги як належний доказ
існування спірного майна, яке було
передане за актом №1 по договору №Ш/1
від 27.06.2012, оскільки з них не вбачається
за можливе встановити, що це є саме
спірне майно.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Як вбачається з акту №1 до Договору
суборенди, у користування відповідачу
передавалось майно, що містить
індивідуальні ознаки та
інвентаризаційні номери.

Як свідчать матеріали справи, позивач в
порядку ст. 33 ГПК України, не довів суду
належними та допустимими доказами,
існування спірного обладнання,
враховуючи, також, пояснення третьої
особи про відсутність на її території
цього майна.

Відповідач в судові засідання не
з»являвся, будь-яких пояснень чи
заперечень щодо спору суду не надав.

Наявні матеріали справи, не
підтверджують існування спірного
обладнання, доказів протилежного
позивачем не надано, тому підстав для
задоволення позовних вимог немає.

Крім того, слід зазначити, що п. 2.3
Договору суборенди, передбачено, що
суборендар несе ризик випадкової
загибелі, пошкодження або втрату майна
до моменту його фактичного повернення
орендарю, однак позивач, в межах даного
спору, не заявляв вимог щодо стягнення
збитків за втрату (тощо) спірного майна.

Друга вимога зазначена в прохальній
частині позовної заяви є похідною від
першої тому підстав для її задоволення
немає.

Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У зв'язку відмовою у задоволенні
позову, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту
рішення: 08.09.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова