м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши справу
за позовом виконувача обов'язків
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості, публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до публічного акціонерного
товариства "Київенерго"
про стягнення 1 552 245,42 грн.
Представники сторін:
від прокуратури: Долгорук С.М. -
службове посвідчення № 002718 від 05.09.2012
від позивача-1: не з'явився;
від позивача-2: Чеботарьова І.Г. -
представник за довіреністю № 14-124 від
від відповідача: Матвеєва В.П. -
представник за довіреністю № 91/2013/10/01-6
від 01.10.2013 року.
На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги виконувача
обов'язків прокурора Шевченківського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Міністерства енергетики та
вугільної промисловості, публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до публічного акціонерного товариства
"Київенерго" про стягнення 1 552 245,42 грн.
У зв'язку з тим, що «НАК «Нафтогаз
України» утворена на виконання Указу
Президента України від 25.02.1998 №51 «Про
реформування нафтогазового комплексу
України», є господарською структурою,
яка здійснює управління об'єктами
державної власності, метою якої є
підвищення рівня енергетичної безпеки
держави, акціонером компанії є держава
в особі Мінпаливенерго, порушення
майнових прав НАК «Нафтогаз України»
шкодить економічним інтересам держави,
позов виконувача обов'язків прокурора
Шевченківського району м. Києва
пред'являється в інтересах
Міністерства та зазначеної Компанії.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором №1480-12-БО
купівлі-продажу природного газу від
31.07.2012 року, в частині оплати природного
газу у порядку та строки, передбачені
Оскільки, остаточний розрахунок
відповідач здійснив 12.05.2014 року, тому
останньому нараховано індекс інфляції
в розмірі 1 083 856,85 грн. та три проценти
річних в розмірі 468 388,58 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 01.07.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
В судове засідання 29.07.2014 року
представник позивача 1 не з'явився,
вимоги ухвали від 01.07.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
Прокурор, представники позивача 2 та
відповідача подали клопотання про
продовження строку розгляду спору на
Прокурор, представники позивача 2 та
відповідача не виконали вимог ухвали
суду від 01.07.2014 року.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 29.07.2014 року задоволено клопотання
про продовження строку розгляду справи
на п'ятнадцять днів. Продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.
Розгляд справи відкладено на 15.09.2014
В судове засідання 15.09.2014 року
представник позивача 1 не з'явився,
вимоги ухвали від 01.07.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
Представник відповідача заявив усне
клопотання про відкладення розгляду
справи.
Представник позивача заперечував
проти клопотання про відкладення
розгляду справи.
Прокурор виніс дане питання на розсуд
суду.
Суд відмовив у задоволенні клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи.
Представник відповідача подав відзив
Представник позивача 2 та відповідача
виконали вимог ухвали суду від 01.07.2014
Прокурор позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов.
Представник позивача 2 позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Відповідно до статті 85 ГПК України
судом оголошено вступну та резолютивну
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
31.07.2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (продавець) та публічним
акціонерним товариством "Київенерго"
(покупець) укладено договір №1480-12-БО
купівлі-продажу природного газу.
Відповідно до п.1.1 договору, продавець
зобов'язується передати у власність
покупця у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ " Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язався прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
Згідно з п. 1.2 договору, газ, що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що
продавець передає покупцеві для
теплових мереж ПАТ «Київенерго» з 01
серпня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ
обсягом до 97 000 тис. куб. м.
Цей договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині поставки газу з 01 серпня 2012
року до 31 грудня 2012 року, а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.
Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України
встановлено, що предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.
У відповідності до пунктів 5.1., 5.2
договору сторони погодили, що ціна
(граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб.м.
природного газу становить 3 509,00 грн. без
урахування, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл та
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб.м. природного газу - 3 884,78
грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього
з ПДВ - 4 661,74 грн.
Протягом серпня - грудня 2012 року
позивач поставив, а відповідач прийняв
газ обсягом 95256198 м3 на загальну суму 444
059 247,43 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи актами
приймання-передачі природного газу.
Згідно з п. 6.1 договору оплата
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
Як зазначено позивачем та не
спростовано відповідачем, в порушення
умов договору, відповідач за отриманий
у грудні газ вартістю 189 834 938,35 грн.
остаточно розрахувався 12.05.2014 року.
У зв'язку з чим позивач 2 просить
стягнути з відповідача три відсотки
річних у розмірі 468 388,58 грн. та індексу
інфляції в розмірі 1 083 856,85 грн.
Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).
Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
Згідно з п.7.1 договору за невиконання
або неналежне виконання договірних
зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим договором.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Фактично між сторонами виникли
цивільно-правові відносини на підставі
укладеного договору №1480-12-БО від 31.07.2012
року. При цьому, сторони не передбачили
у договорі залежність оплати за
отриманий газ від надходження коштів
щодо відшкодування різниці в тарифах
Що стосується доводів відповідача про
відсутність підстав для застосування
до нього будь-яких санкцій за порушення
строків оплати за природний газ через
відсутність його вини у такому
простроченні, у зв'язку з особливістю
регулювання відносин у сфері
постачання та реалізації енергоносіїв,
яка передбачає надання субвенцій з
Державного бюджету для погашення
різниці у тарифах на теплову енергію,
то такі доводи не можуть братись судом
до уваги та відхиляються судом з огляду
на приписи ч.2 статті 617 ЦК України, ч.2
статті 218 ГК України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005 за яким
відсутність бюджетних коштів не
виправдовує бездіяльність і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення ним
З огляду на вищевикладене, суд
погоджується з розрахунком трьох
відсотків річних у розмірі 468 388,58 грн.
та індексу інфляції в розмірі 1 083 856,85
грн. наданим позивачем і вважає його
обґрунтованим, а вимоги такими, що
підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.
Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року № 3674-VI,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється в розмірі 2
відсотків ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі.
Згідно статті 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
16.01.2014, № 719-VII, який опублікований 21.01.2014
року, з 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Пунктом 11 статті 5 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що органи
прокуратури - при здійсненні своїх
повноважень звільнені від сплати
судового збору.
За таких обставин, з відповідача
стягується судовий збір в доход
Державного бюджету України в сумі 31 044,
На підставі викладеного, керуючись ч.1
с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст.ст. 82
- 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з публічного акціонерного
площа Івана Франка, будинок 5, код
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
три проценти річних в розмірі 468 388
(чотириста шістдесят вісім тисяч
триста вісімдесят вісім) грн. 58 коп.,
індекс інфляції в розмірі 1 083 856 (один
мільйон вісімдесят три тисячі вісімсот
п'ятдесят шість) грн. 85 коп.
3. Стягнути з публічного акціонерного
площа Івана Франка, будинок 5, код
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, Банк
одержувача: Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, МФО 820019,
ідентифікаційний код 37993783, код платежу:
22030001) судовий збір за подання позовної
заяви в розмірі 31 044 (тридцять одна
тисяча сорок чотири) грн. 91 коп.
4. Після набрання рішенням законної
Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 30.09.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий