ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.09.2014
Справа № 5009/1393/12

м. Запоріжжя

Розглянувши матеріали заяви
Публічного акціонерного товариства
«Завод залізобетонних конструкцій № 1»
про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню по справі № 5009/1393/12

за позовом: Першого заступника
прокурора міста Запоріжжя, м. Запоріжжя
в інтересах держави в особі органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції в спірних
правовідносинах - Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго", м.
Запоріжжя.

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Завод
залізобетонних конструкцій № 1",
м. Запоріжжя.

про стягнення 288 127,62 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

представники сторін:

від позивача - не з'явився ;

від відповідача - Міхантьєв М.Д., на
підставі довіреності від 11.06.2012 р.;

від ВДВС - Козлов А.О., на підставі
довіреності № 10 від 23.05.2014 р.

від прокуратури - Соловйова О.С.,
посвідчення № 010828 від 23.10.2012 р.

Розглядається заява Публічного
акціонерного товариства «Завод
залізобетонних конструкцій № 1» про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню по справі №
5009/1393/12.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2014
р., заяву прийнято до розгляду та
призначено судове засідання на 01.09.2014 р.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, ніяких клопотань
не надав. Про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Представник відповідача також у судове
засідання не з'явився, ніяких клопотань
не надав. Про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
представника позивача та відповідача,
зважаючи на ненадання всіх відповідних
документів, судом було відкладено
розгляд заяви на 17.09.2014 р. на 09 год. 45 хв.

17.09.2014 р. представник позивача до суду
не з'явився, ніяких заяв та клопотань на
адресу суду не направив. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.
Неявка однієї із сторін до судового
засідання, не перешкоджає суду
розглянути дану заяву по суті без
їхньої участі.

17.09.2014 р. представник відповідача
заперечував проти вимог викладених в
заяві.

Представник від ВДВС надав до суду
письмові пояснення.

Розглянувши матеріали поданої заяви,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

ВСАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 23 травня 2012
року по справі № 5009/1393/12 з ПАТ «ЗЗБК №1»,
надалі «Боржник», на користь
Державного бюджету України, надалі
«Стягувач», стягнено 5103 (п'ять тисяч сто
три) грн. 08 коп судового збору. За цим
рішенням 05 червня 2012 року виданий наказ
про примусове стягнення. 38 липня 2012
року постановою державного виконавця
Заводського ВДВС Запорізького МУЮ
відкрито виконавче провадження № 33415841
про примусове виконання наказу
№ 5009/1393/12 від 05.06.12р. Постановою
від 28 серпня 2012 року це виконавче
провадження було зупинене.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 08 серпня 2012
року по справі № 5009/2987/12 було порушено
провадження у справі про визнання
Боржника банкрутом, введено процедуру
розпорядження його майном, встановлено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів та призначено розпорядника
майна.

Відповідачем подано заяву за вх. №
09-06/18149 від 21.08.2014 р. про визнання
судового наказу від 05.06.2012 р. у справі №
5009/1393/12 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на наступне:

Статтею 1,12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(надалі Закон № 2343) встановлено, що
після порушення процедури банкрутства
в силу мораторію:

- припиняється виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів, строк
виконання яких настав до дня введення
мораторію;

- припиняються заходи, спрямовані на
забезпечення виконання зазначених
вище зобов'язань, застосованих до
прийняття рішення про введення
мораторію.

Отже, норми Закону № 2.143, що
передбачають спеціальний порядок
задоволення вимог кредиторів у
процедурі банкрутства, по суті є
спеціальними нормами щодо норм
Господарського кодексу України, що
визначає загальний порядок виконання
грошових зобов'язань за договорами. Цей
висновок констатується і в
рекомендаціях президії ВГСУ від 04.06.2004
р. N 04-5/1193, де сказано, що Закон № 2343 слід
розглядати як законодавчий акт, що
містить спеціальні норми, які мають
пріоритет по відношенню до норм
загальних. щодо регулювання порядку
провадження у справах про банкрутство

Оскільки Боржник, з моменту порушення
справи про його банкрутство, тобто з 08
серпня 2012року, знаходиться в
особливому правовому становищі та
здійснює свою діяльність відповідно до
вимог Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", він не має
правових підстав для добровільного чи
примусового задоволення вимог
кредиторів, які виникли до нього до 08
серпня 2012 року.

Таким чином, враховуючи, що грошові
вимоги Стягувача до Боржника виникли
до моменту відкриття Господарським
судом Запорізької області провадження
у справі про банкрутство ПАТ «ЗЗБК№1»
(до 08 серпня 2012 року), грошові вимоги
Стягувача в розмірі 5103 (п'ять тисяч сто
три) грн.. 08 коп. підпадають під дію
мораторію на задоволення вимог
кредиторів ПАТ «ЗЗБК №1» і порядок їх
стягнення (погашення) з Боржника
повинен приводитись лише в рамках дії
Закону № 2343.

Пунктом 1 ст.14 Закону про банкрутство (в
редакції, що діяла на момент порушення
справи про банкрутство) встановлено, що
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

05 листопада 2013 року, за результатами
проведення підготовчого засідання,
відповідно до ухвали Господарського
суду Запорізької області по справі №
5009/2987/12, були визнані грошові вимоги
кредиторів до ПАТ «ЗЗБК №1» та
зобов'язано ініціюючого кредитора
подати до офіційного друкованого
органу оголошення про порушення справи
про банкрутство ПАТ «ЗЗБК №1».

Відповідно до змісту оголошення в
Газеті «Голос України» (випуск № 214 за
14.11.2013 року), заяви кредиторів з
вимогами до ПАТ «ЗЗБК №1» приймались
розпорядником майна Боржника -
арбітражним керуючим Загрія Р.О.
протягом місяця з дня опублікування
цього оголошення, тобто до 14 грудня 2013
року.

Разом з тим, п. 2 ст. 14 вищезазначеного
Закону встановлено, що вимоги
конкурсних кредиторів, що заявлені
після закінчення строку, встановленого
для їх подання, або не заявлені взагалі.
- не розглядаються і вважаються
погашеними, про що господарський суд
зазначає в ухвалі, якою затверджує
реєстр вимог кредиторів. Зазначений
строк є граничним і поновленню не
підлягає.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 29 січня 2014 року
по справі № 5009/2987/12 було
затверджено реєстр вимог кредиторів
ПАТ «ЗЗБК №1» і АБ «Діамант» в даному
реєстрі не значиться.

Заявник вважає, що оскільки стягувач не
заявив своїх грошових вимог до ПАТ
«ЗЗБК №1» в межах провадження справи
про банкрутство, то, відповідне до
вищенаведених норм законодавства, його
вимоги являються погашеними, у зв'язку
з чим, підстав для примусового
виконання наказу Господарського суду
Запорізької області № 5009/1393/12 від
05.06.12р. немає.

Статтею 117 ГПК України передбачає, що
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню.

Згідно ч. 4 статті 117 ГПК України
господарський суд ухвалою вносить
виправлення до наказу, а у разі якщо
його було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким наказом уже відбулося
повністю або частково, господарський
суд одночасно на вимогу боржника
стягує на його користь безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ч. 1 статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до статті 605 ЦК України
зобов'язання припиняється внаслідок
звільнення (прощення боргу) кредитором
боржника від його обов'язків, якщо це не
порушує прав третіх осіб щодо майна
кредитора.

Вивчивши матеріали заяви та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
вважає, що заява не підлягає
задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до п. 3 Стаття 8. Закону
України «Про виконавче провадження»,
за виконавчим документом про стягнення
в дохід держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступає орган, за
позовом якого судом винесено
відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення. За іншими виконавчими
документами про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступають органи
державної податкової служби.

В даному випадку вказана заявником
заборгованість не є кредиторською, так
як це є наказ про стягнення судового
збору, який повинен бути перерахований
на користь Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
117 ГПК України, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
«Завод залізобетонних конструкцій № 1»
про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню від 05.06.2012 р. по
справі № 5009/1393/12.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 22, 86, 117 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства «Завод
залізобетонних конструкцій № 1» про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню від 05.06.2012 р. по справі №
5009/1393/12 відмовити.

Суддя
Т.Г. Алейникова