ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.Справа № 923/864/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Мирошниченко М.А., Головея В.М.

при секретарі судового засідання:

за участю представників сторін:

від позивача: Щербина А.М. - за
дорученням

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дісплей-Плюс"

на рішення господарського суду
Херсонської області

від 29 липня 2014 року

у справі № 923/864/14

за позовом комунального підприємства
"Сервіс-Центр"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Дісплей-Плюс"

про стягнення 9.372 грн. 41 коп.

ВСТАНОВИЛА:

16.06.2014 р. комунальне
підприємство "Сервіс-Центр" (далі
позивач, Підприємство) звернулось до
господарського суду Херсонської
області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дісплей-Плюс" (далі відповідач, ТОВ) про
стягнення 9.372 грн. 41 коп.

Позов мотивований тим, що
відповідач не виконував належним чином
свої зобов'язання за укладеним між
сторонами у справі договором № 40/С від
23.05.2011 р. про організацію та
обслуговування відведених місць
паркування службового транспорту та
транспортних засобів їх клієнтів на
9-ти машиномісцях, розташованих за
адресою: м. Херсон, вул. Робоча, 66 біля
магазину побутової техніки щодо сплати
збору за місця для паркування
транспортних засобів та плати за
користування місцями платного
паркування автотранспорту, внаслідок
чого має заборгованість в сумі 5992 грн. 97
коп., а тому повинний сплатити
позивачеві не лише зазначену суму
боргу, а ще відшкодувати понесені
судові витрати по справі: 1827 грн. - на
сплату судового збору за подання
позову.

Заявою від 08.07.2014 р. позивач
збільшив розмір позовних вимог та
просив стягнути з відповідача на
користь позивача 9373 грн. 41 коп. боргу.

У відзиві на позов ТОВ позовні вимоги
не визнавав та вважав їх
безпідставними, посилаючись на те, що
питання стягнення збору за паркування
транспортних засобів повинно
вирішуватися виключно контролюючими
органами доходів і зборів. Крім того,
позивачем не було обладнано ділянку,
спеціальний майданчик ані дорожньою
розміткою, ані дорожніми знаками, не
встановлено обладнання для паркування,
у зв'язку з чим підстави для
задоволення позову - відсутні.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 29.07.2014 р. (суддя
Нікітенко С.В.) позов задоволено у
повному обсязі та з відповідача на
користь позивача стягнуто 9373 грн. 41 коп.
- боргу та 1827 грн. - понесених судових
витрат на сплату судового збору за
подання позову.

Рішення суду мотивовано тим, що
відповідач не виконував належним чином
свої зобов'язання за укладеним між
сторонами у справі договором № 40/С від
23.05.2011 р. про організацію та
обслуговування відведених місць
паркування службового транспорту та
транспортних засобів їх клієнтів на
9-ти машиномісцях, розташованих за
адресою: м. Херсон, вул. Робоча, 66 біля
магазину побутової техніки щодо сплати
збору за місця для паркування
транспортних засобів та плати за
користування місцями платного
паркування автотранспорту, внаслідок
чого має заборгованість в сумі 9373 грн. 41
коп., а тому повинний сплатити
позивачеві не лише зазначену суму
боргу, а ще відшкодувати понесені
судові витрати по справі: 1827 грн. - на
сплату судового збору за подання
позову.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення місцевого суду
скасувати у повному обсязі, оскільки
оскаржене рішення не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалено з порушеннями норм
матеріального права та залишити
зазначені вимоги Підприємства без
задоволення.

Скарга мотивована тим, що, питання
стягнення збору за паркування
транспортних засобів повинно
вирішуватися виключно контролюючими
органами доходів і зборів. Крім того,
позивачем не було обладнано ділянку,
спеціальний майданчик ані дорожньою
розміткою, ані дорожніми знаками, не
встановлено обладнання для паркування,
у зв'язку з чим підстави для
задоволення позову - відсутні.

Скаржник був своєчасно та
належним чином повідомлений про день,
час і місце розгляду справи, але не
скористався своїм правом на участь в
розгляді справи апеляційним судом.

Відзив на апеляційну скаргу
не надходив. В судовому засіданні
представник позивача просив рішення
місцевого суду залишити без змін,
апеляційну скаргу ТОВ без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи та правильно встановлено
місцевим судом відповідно до Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні", статуту позивача та Положення
про організацію паркування
транспортних засобів на території
міста Херсона, затвердженого рішенням
сесії Херсонської міської ради № 392 від
26.04.2007 р., рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради №457 від 18.09.2007
р. позивач є уповноваженим органом з
організації та обслуговування
паркування та стоянок транспортних
засобів на території міста Херсона та
справляння місцевого збору за
паркування транспорту.

З метою виконання статутних завдань
позивача між останнім та відповідачем
23.05.2011 р. був укладений господарський
договір про організацію та
обслуговування відведених місць
паркування службового транспорту та
транспортних засобів їх клієнтів №40/С
(далі договір), за умовами якого
позивач зобов'язувався передати
відповідачеві в користування
спеціально обладнаний майданчик для
паркування, що знаходиться за адресою:
м. Херсон, вул. Робоча, 66, і містить 9
місць для паркування транспортних
засобів. Майданчик обладнаний
відповідно до Правил паркування
транспортних засобів, затверджених
постановою КМУ №1342 від 03.12.2009р. і Правил
дорожнього руху, а останній
зобов'язувався своєчасно та в повному
обсязі сплачувати збір за місця для
паркування транспортних засобів та
плату за користування місцями платного
паркування автотранспорту.

Відповідно до п. 6.2 договір
набуває чинності з моменту його
підписання та діє до 31.12.2011 р.

Згідно п. 3.2.1. сторони погодили
розрахунок обсягу збору та визначили,
що ставка збору за паркування
автотранспорту за 1 кв. м. становить 0,03%
мінімальної заробітної плати станом на
01.01.2011 р. та становить 830 грн. 05 коп., а
плата за надання в користування та
обслуговування спеціально обладнаного
майданчика становить 10 грн. в день за 1
паркувальне місце.

У п. 2.3.5. договору відповідач
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі проводити сплату збору за
паркування, передбачену умовами цього
договору.

Додатковою угодою до договору від
01.12.2011 р., яка є невід'ємною частиною
договору, сторони продовжили термін
дії договору до 31.12.2012 р. та погодили, що
ставка збору за паркування
автотранспорту за 1 кв. м. становить 0,03%
мінімальної заробітної плати станом на
01.01.2012 р. та становить 946 грн. 48 коп., а
плата за надання в користування та
обслуговування спеціально обладнаного
майданчика становить 20 грн. в день за 1
паркувальне місце.

Як вбачається з матеріалів
справи відповідно до умов договору та
додаткової угоди до нього позивач свої
зобов'язання за договором щодо
передачі відповідачеві в користування
спеціально обладнаний майданчик для
паркування, що знаходиться за адресою:
м. Херсон, вул. Робоча, 66, і містить 9
місць для паркування транспортних
засобів на протязі січня-грудень 2012 р.
виконав у повному обсязі, що
підтверджується актами
здачі-прийняття наданих послуг,
зокрема, № ОУ-0002264 за січень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0002419 за лютий 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0002570 за березень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0002717 за квітень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0002870 за травень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн. ,
№ОУ-0003021 за червень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0003163 за липень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0003227 за серпень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн.,
№ОУ-0003388 за вересень 2012 року за 9
паркувальних місць на суму 180 грн., №
ОУ-0003554 за жовтень 2012 р. за 9
паркувальних місць на суму 180 грн., №
ОУ-0003708 за листопад 2012 р. за 9
паркувальних місць на суму 180 грн., №
ОУ-0003874 за грудень 2012 р. за 9
паркувальних місць на суму 180 грн., які
підписані обома сторонами та скріплені
їх печатками без будь-яких зауважень, а
всього на загальну суму 2160 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем відповідно до умов договору
та додаткової угоди до нього здійснені
розрахунки збору за паркування та
виставлені відповідні податкові
рахунки, які підписані обома сторонами
та скріплені їх печатками без будь-яких
зауважень щодо якості кількості та
вартості, а саме:

- за січень 2012 р. виставлений рахунок №
ОУ-0002264 від 31.01.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за лютий 2012 р. рахунок № ОУ-0002419 від
29.02.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за березень 2012 р. рахунок № ОУ-0002570 від
31.03.2012 р. на суму на суму 946 грн. 48 коп.,

- за квітень 2012 р. рахунок № ОУ-0002717 від
30.04.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за травень 2012 р. рахунок № ОУ-0002870 від
31.05.2012 р. на суму на суму 946 грн. 48 коп.,

- за червень 2012 р. рахунок № ОУ-0003021 від
30.06.2012 р. на суму на суму 946 грн. 48 коп.,

- за липень 2012 р. рахунок № ОУ-0003163 від
31.07.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за серпень 2012 р. рахунок № ОУ-0003227 від
31.08.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за вересень 2012 р. рахунок № ОУ-0003388 від
30.09.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за жовтень 2012 р. рахунок № ОУ-0003554 від
31.10.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за листопад 2012 р. рахунок № ОУ-0003708
від 30.11.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп.,

- за грудень 2012 р. рахунок № ОУ-0003874 від
31.12.2012 р. на суму 946 грн. 48 коп., а всього
на суму грн. 11357 грн. 78 коп. Всього збір
за місця для паркування та плату за
користування місць для паркування
складає 13517 грн. 78 коп.

Відповідно до п.п.3.4.1, 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4
договору, відповідач сплачує збір за
місця для паркування транспортних
засобів до місцевих бюджетів
авансовими внесками до 27 числа
(включно) кожного місяця. Також
відповідач сплачує плату за надані в
користування місця для платного
паркування автотранспорту до 5-го числа
поточного місяця, що перераховується
(вноситься) відповідачем на
розрахунковий рахунок позивача не
пізніше зазначених термінів. Рахунок
підлягає оплаті протягом 3-х днів з
моменту отримання. Оплата проводиться
шляхом перерахування коштів
безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок позивача або
внесенням готівки у касу.

З огляду на вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про те, що відповідач повинний
був сплатити збір за місця для
паркування за січень 2012 р. у строк до
27.01.2012 р., за лютий - у строк до 27.02.2012 р.,
за березень 2012 р. у строк до 27.03.2012 р., за
квітень 2012 р. - у строк до 27.04.2012 р., за
травень 2012 р. - у строк до 27.05.2012 р., за
червень 2012 р. - у строк до 27.06.2012 р., за
липень 2012 р. - у строк до 27.07.2012 р., за
серпень 2012 р. - у строк до 27.08.2012 р., за
вересень 2012 р. - у строк до 27.09.2012 р., за
жовтень 2012 р. - у строк до 27.10.2012 р., за
листопад 2012 р. - у строк до 27.02.2011 р., за
грудень 2012 р. - у строк до 27.12.2012 р. та
відповідач повинний був сплатити збір
за надані в користування місця для
платного паркування автотранспорту за
січень 2012 р. - у строк до 03.02.2012 р., за
лютий 2012 р. - у строк до 03.03.2012 р., за
березень 2012 р. у строк до 03.04.2012 р., за
квітень - у строк до 03.05.2012 р., за травень
2012 р. - у строк до 03.06.2012 р., за червень 2012
р. - у строк до 03.07.2012 р., за липень 2012 р. - у
строк до 03.08.2012 р., за серпень 2012 р. - у
строк до 03.09.2012 р., за вересень 2012 р. - у
строк до 03.10.2012 р., за жовтень 2012 р. - у
строк до 03.11.2012 р., за листопад 2012 р.- у
строк до 03.12.2012 р., за грудень 2012 р. - у
строк до 03.01.2013 р.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач оплату збору за місця
для паркування та плату за
користування місць для паркування
здійснив частково, а саме: 19.03.2012 р.
сплатив 1126 грн. 48 коп., 09.04.2012 р. сплатив
1126 грн. 48 коп., 27.07.2012 р. на суму 1932 грн. 41
коп., а всього на загальну суму 4185 грн. 37
коп.

Решта частина боргу по оплаті
збору за місця для паркування та плату
за користування місць для паркування у
сумі 9372 грн. 41 коп. залишилася не
оплаченою.

Крім того, з наявного в матеріалах
справи акту звірки взаємних
розрахунків вбачається, що відповідач
визнає борг перед позивачем по оплаті
збору за місця для паркування та плату
за користування місць для паркування в
загальній сумі 9372 грн. 41 коп.

Так як, акти взаєморозрахунків
згідно сталої практики підписуються
головними бухгалтерами підприємств,
які складають ці акти і саме головні
бухгалтери згідно їх посадовому стану
та посадових інструкції несуть
відповідальність за вірність даних
щодо фінансової діяльності
підприємства, в тому числі щодо даних
про здійснення розрахунків та
наявності заборгованості. Крім того,
слід зазначити, що вказаний акт
скріплено печаткою відповідача.
Відповідно до п 3.4.1. Інструкції про
порядок видачі міністерствам та іншим
центральним органам виконавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а
також порядок видачі дозволів на
оформлення замовлень на виготовлення
печаток і штампі (затвердженої наказом
МВС України 11.01.99 N 17 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 28 квітня
1999 р. за N 264/3557) відповідальність і
контроль за дотриманням порядку
зберігання печаток і штампів, а також
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
підприємницької діяльності, інших
організаційних форм підприємництва,
діяльність яких передбачена чинним
законодавством України.

З огляду на викладене судова колегія
вважає, що місцевий суд обґрунтовано
визнав цей акт, як належний доказ
наявності заборгованості у
відповідача.

Будь-яких доказів, які б свідчили
про відсутність боргу у відповідача
перед позивачем за вищеназваним
договором в сумі 9372 грн. 41 коп.
матеріали справи не містять та їх,
всупереч ст. 33 ГПК України, скаржником
суду не надано.

При викладених обставинах суд
першої інстанції дійшов до правильного
та обґрунтованого висновку про те, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за укладеним договором та
мав борг перед позивачем станом на час
вирішення спору по-суті в сумі 9372 грн. 41
коп. (13517 грн. 78 коп. - 4185 грн. 37 коп.), а
тому підставне, відповідно до вимог ст.
ст. 525, 526, 530 ЦК та ст. 193 ГК України
стягнув з відповідача на користь
позивача борг за договором в сумі у
сумі 9372 грн. 41 коп., внаслідок чого
протилежні доводи скаржника до уваги
прийнятими бути не можуть.

Посилання скаржника на той факт
що питання стягнення збору за
паркування транспортних засобів
повинно вирішуватися виключно
контролюючими органами доходів і
зборів є безпідставними, оскільки
згідно ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Предметом спору у даній справі
є стягнення заборгованості за
договором, укладеним між суб'єктами
господарювання, де позивач здійснює
повноваження щодо стягнення
заборгованості за договором. Майнові
відносини сторін у даній справі не
засновані на адміністративному або
іншому владному підпорядкуванні,
здійсненні управлінських чи
контрольних функцій однією стороною
стосовно іншої сторони. Відтак в цьому
випадку позивач не виступає як суб'єкт
владних повноважень у сфері
управління. Спірний договір належать
до приватних господарських договорів,
а спір, який із нього випливає, за своєю
природою не є публічно-правовим,
оскільки відносини між сторонами
регулюються цивільним законодавством,
у зв'язку з чим вирішення зазначеного
спору не відноситься до компетенції
адміністративних судів, яка
поширюється, зокрема, на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, установлених
законом, внаслідок чого протилежні
твердження скаржника не можуть бути
прийнятими до уваги, так як договір №
40/С від 23.05.2011 р., у встановленому
законом порядку, не розірваний та не
визнаний недійсним.

Правомірно місцевим судом до
приписів ст. ст. 44, 49 ГПК України судові
витрати по справі покладено на
відповідача.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду прийнято з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, відповідає фактичним обставинам
і матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105
ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 29.07.2014 р. у
справі № 923/864/14 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дісплей-Плюс" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 19.09.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.