м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/17831/14 15.09.14

За заявою Публічного акціонерного
товариства «Сумбуд» Про скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду «Будівельний» при Юридичній
корпорації «Принцип» від 12.06.2014 р. у
справі № СЗ-01-08/2014По справі № СЗ-01-08/2014

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»

До Публічного акціонерного
товариства «Сумбуд»

про стягнення 226 275,11 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Загородній С.В. - дов. № 08/09
від 08.09.2014 р.; Комаренко В.І. - в.о.
генерального директора;

від відповідача (заявника): Дмитренко
В.В. - дов. № б/н від 01.03.2014 р.

Обставини справи :

Публічне акціонерне товариство
«Сумбуд» (надалі - «Товариство»)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з заявою про скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду «Будівельний» при Юридичній
корпорації «Принцип» від 12.06.2014 р. у
справі № СЗ-01-08/2014 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
до Приватного акціонерного товариства
«Сумбуд» про стягнення заборгованості
у розмірі 226 275,11 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.08.2014 р. прийнято до розгляду
вказану заяву та призначено її розгляд
на 08.09.2014 р.

У судовому засіданні 08.09.2014 р.
представник позивача заявив усне
клопотання про оголошення перерви у
даному судовому засіданні для надання
йому можливості ознайомитися з
матеріалами зазначеної справи та
підготувати відзив на подану заяву.

Представник заявника проти
задоволення зазначеного клопотання
заперечував та просив суд розглядати
справу за наявними в матеріалах справи
документами.

У зв'язку з необхідністю витребувати
матеріали третейської справи, суд
задовольнив клопотання позивача та
оголосив перерву у даному судовому
засіданні до 15.09.2014 р.

За результатами судового засідання,
судом було направлено запит до судді
Господарського суду м. Києва
Митрохіній А.В. про надання для
ознайомлення матеріалів справи
Постійно діючого третейського суду
«Будівельний» при Юридичній
корпорації «Принцип» № СЗ-01-08/2014 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю Приватного
акціонерного товариства «Сумбуд» про
стягнення заборгованості у розмірі 226
275,11 грн.

15.09.2014 р. через канцелярію суду
представником позивача було подано
відзив на заяву про скасування рішення
третейського суду за змістом якого
просив в задоволенні заяви Товариства
відмовити, вказував на те, що
оскаржуване рішення було прийнято у
відповідності до Закону України «Про
третейські суди» за наявності доказів
належного повідомлення заявника та
визначеним у відповідності до
регламенту суду та угоди сторін
складом суду.

Представник заявника в судове
засідання 15.09.2014 р. з'явився, подану
заяву підтримав та просить
задовольнити її повністю.

В даному судовому засіданні
представники Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
проти заяви заперечували, в її
задоволенні просили відмовити
повністю.

Дослідивши матеріали заяви,
третейської справи, заслухавши
пояснення представників учасників
судового процесу, суд приходить до
висновку про її задоволення з огляду на
наступне.

Рішенням Постійно діючого
Третейського суду «Будівельний» при
Юридичній корпорації «Принцип» у
складі колегії суддів: Круть О.В.,
Рябчун М.М. та Пампухи Г.Г. від 12.06.2014 р. у
справі № СЗ-01-08/2014 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
до Приватного акціонерного товариства
«Сумбуд» про стягнення 226 275,11 грн.
заборгованості (надалі - «Рішення»),
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
задоволено повністю, стягнуто з
Товариства на користь позивача
заборгованість по договору оренди
майна з правом викупу від 21.08.2013 р. № 2108/1
у розмірі 226 275,11 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України
«Про третейські суди» рішення
третейського суду може бути оскаржене
та скасоване лише з таких підстав:
справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону; рішення третейського суду
прийнято у спорі, не передбаченому
третейською угодою, або цим рішенням
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;
третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом; склад третейського
суду, яким прийнято рішення, не
відповідав вимогам статей 16 - 19 цього
Закону; третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування
рішення третейського суду визначені в
ст. 1225 Господарського процесуального
кодексу України.

Як на підставу для скасування Рішення
заявник вказує на:

- те, що склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16 - 19 Закону України «Про
третейські суди», оскільки при
формуванні складу третейського суду
відповідача було позбавлено права
обирати склад суду. Крім того, під час
розгляду зазначеної справи була
здійснена заміна одного із
третейських суддів, а будь-яких
правових підстав щодо призначення
судді Рябчун М.М. для розгляду справи №
СЗ-01-08/2014 від 12.06.2014 р. на момент
прийняття Рішення не існувало;

- те, що третейським судом не було
належним чином повідомлено Товариство
про призначення справи до розгляду за
зустрічним позовом, що мало своїм
наслідком позбавлення можливості
належним чином підготуватися та
прийняти участь у розгляді справи
третейським судом;

- також, як на підставу для скасування
рішення третейського суду, заявником
вказується на те, що рішення
третейського суду не було направлено
на адресу відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
третейські суди» склад третейського
суду формується шляхом призначення чи
обрання третейських суддів
(третейського судді).

Досліджуючи питання призначення у
спірній справі складу третейського
суду для її вирішення суд виходить із
того, що за змістом статей 1, 8
Конституції України Україна є правова
держава. В Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Гарантуючи судовий захист з боку
держави, Основний Закон України
водночас визнає право кожного
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань
(частина п'ята статті 55). Це
конституційне право не може бути
скасоване або обмежене (частина друга
статті 22, стаття 64 Конституції України).

Одним із способів реалізації права
кожного будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань у сфері цивільних та
господарських правовідносин є
звернення до третейського суду (абзац
перший пункту 5 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України у
справі про виконання рішень
третейських судів від 24.02.2004 р. №3-рп/2004).

Законом України № 475/97 від 17.07.1997 р.
ратифіковано Конвенцію про захист прав
людини і основоположних свобод від
04.11.1950 р. (надалі "Конвенція") та Перший
протокол до Конвенції, а відтак в силу
ст. 9 Конституції України вони є
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Практика Європейського суду з прав
людини свідчить, що положення пункту 1
статті 6 Конвенції щодо визнанням
поняття права на суд, встановлений
законом, не обов'язково має розумітися
як суд класичного виду, інтегрований у
стандартну судову систему держави
(рішення у справі "Кемпбелл і Фелл проти
Сполученого Королівства" від 28.06.1984 р.,
рішення у справі "Літгоу та інші проти
Сполученого Королівства" від 8.07.1986 р.,
рішення у справі "Регент проти України"
від 03.04.2008 р.).

Отже, третейський суд відповідає
поняттю «суду» в розумінні пункту 1
статті 6 Конвенції, а тому здійснюючи
свою діяльність повинен дотримуватися
в т.ч. встановлених такою нормою
гарантій.

Аналогічний висновок міститься в
постанові Вищого господарського суду
України від 11.04.2013 р. у справі №5019/1884/12.

В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі «П'єрсак проти Бельгії»
від 01.10.1982 р. №8692/79 зазначено, що фраза
«встановлений законом» стосується не
тільки юридичного підґрунтя самого по
собі існування «суду», але також і
дотримання судом спеціальних норм, які
регулюють його юрисдикцію.

В рішенні Європейського суду з прав
людини у справі «Цанд проти Австрії»
(заява №7360/76) зазначено, що термін «суд,
встановлений законом», в пункті 1
статті 6 Конвенції, регулює всі
організаційні засади судочинства,
включаючи питання, що стосуються
юрисдикції визначених категорій
судів», а в рішенні у справі «Бускаріні
проти Сан-Марино» від 04.05.2000 р., заява
№31657/96, Європейський суду вказав на те,
що формулювання «суд, встановлений
законом» стосується не тільки правових
засад судочинства, але й законності
складу суду.

Тобто, Європейський суду з прав людини
у своїй практиці насамперед звертає
увагу на два аспекти судочинства:
формування суду та його компетенцію.

Так, в рішенні у справі «Компанія «DMD
GROUP» проти Словаччини» Європейський
суд з прав людини визнав порушення
права на суд, встановлений законом, з
огляду на те, що: а) питання передання
справі від одного судді до іншого не
було достатньо чітко врегульоване в
національному праві, яке не
передбачало жодних гарантій проти
зловживань; б) єдиним документом, що
регулював розподіл справ, був розклад
роботи, який безконтрольно змінювався
головою суду.

Отже, практика Європейського суду з
прав людини вказує на те, що порушення
процедури призначення представників
судової влади, яка визначена
національним законодавством, або
нечіткість законодавства, що створює
умови для зловживань, дає підстави для
визнання порушення права на суд,
встановлений законом, яке гарантоване
пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 4 ст. 16 Закону України «Про
третейські суди» встановлено, що у
третейському суді для вирішення
конкретного спору сторони на свій
розсуд можуть домовитися про
кількісний і персональний склад
третейського суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 17 Закону
України «Про третейські суди»
формування складу третейського суду в
постійно діючому третейському суді
здійснюється в порядку, встановленому
регламентом третейського суду.
Формування складу третейського суду в
третейському суді для вирішення
конкретного спору здійснюється в
порядку, погодженому сторонами.

Згідно із розділом 3 Регламенту
постійно діючого Постійно діючого
третейського суду «Будівельний» при
Юридичній корпорації «Принцип»,
(надалі - "Регламент") формування складу
третейського суду в постійно діючому
Третейському суді у складі трьох
суддів здійснюється в наступному
порядку: кожна із сторін протягом 5 днів
з моменту отримання відповідної
ухвали, призначає чи обирає
третейського суддю зі списку
третейських суддів, а обрані у такий
спосіб третейські судді обирають
головуючого третейського суддю.

Якщо призначені чи обрані сторонами
третейські судді протягом 5 днів після
їх призначення, чи обрання не оберуть
головуючого третейського суддю, то
його призначає Голова Третейського
суду.

Якщо будь-яка із сторін у наданий їй
строк не призначить чи не обере
третейського суддю, його призначає
Голова Третейського суду протягом 5
днів з моменту завершення строку,
наданого для цих цілей сторонами.

У разі коли в третейській угоді,
третейському застереженні чи
будь-якому іншому документі, який
передбачає передачу спору на розгляд
та остаточне вирішення до третейського
суду, сторони не визначили кількісний
склад третейського суду, його визначає
Голова Третейського суду в залежності
від складності справи.

Сторони можуть доручити Голові
Третейського суду самому визначити
кількісний та персональний склад
третейського суду. У цьому випадку
Голова Третейського суду в залежності
від складності справи визначає
кількість суддів, необхідних для
розгляду справи, та призначає суддів зі
Списку третейських суддів.

Сторони та призначені чи обрані ними
третейські судді при призначенні чи
обранні у відповідних випадках
третейських суддів або головуючого
складу Третейського суду повинні
забезпечувати додержання вимог Закону
України «Про третейські суди» та
Положення про Постійно діючий
Третейський суд «Будівельний» та цього
регламенту.

Положеннями п. 11.1 договору оренди майна
з правом викупу від 21.08.2013 р. сторонами
було погоджено, що в разі виникнення
спорів при виконанні сторонами цього
договору, сторони приймуть усіх
заходів для їх вирішення шляхом
переговорів. У випадку неможливості їх
врегулювання шляхом переговорів
сторони звертаються до Третейського
суду. Право обирати Третейський суд
належить орендодавцю.

З огляду на викладені положення,
розгляд відповідного спору між
сторонами мав бути здійснений
погодженими суддями, а у випадку
неможливості ними розгляду такого
спору - суддями, призначеними Головою
Постійно діючого третейського суду
«Будівельний» при Юридичній
корпорації «Принцип», що за системним
аналізом положень Закону України «Про
третейські суди» та Регламенту має
бути погоджений сторонам шляхом
реалізації свого права на заявлення
відводу.

При цьому, відповідно до практики
Європейського суду з прав людини таке
призначення Головою Постійно діючого
третейського суду «Будівельний» при
юридичній корпорації «Принцип» судді
для розгляду конкретного спору в
будь-якому разі повинно здійснюватися
з дотримання принципів організації і
діяльності третейського суду, зокрема,
таких як: законність; незалежність
третейських суддів та підкорення їх
тільки законові; рівність всіх
учасників третейського розгляду перед
законом і третейським судом;
змагальність сторін, свободи в наданні
ними третейському суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, та з забезпечення
права на суд, встановлений законом, яке
гарантоване пунктом 1 статті 6
Конвенції.

Тобто, формування складу суду для
розгляду конкретної справи становить
систему взаємопов'язаних дій Голови
Постійно діючого третейського суду
«Будівельний» при юридичній
корпорації «Принцип», відповідного
третейського судді та учасників
третейського спору, що полягають у
передачі третейського спору на розгляд
відповідного судді, повідомлення про
призначення такого судді учасників,
реалізація останнім свого права на
заявлення відводу такому судді у
випадку існування встановлених
законом підстав (погодження
відповідного судді для розгляду
справи).

Отже, можливість реалізації учасниками
третейського спору своїх обов'язків
(прав) в процесі формування складу суду
щодо погодження відповідного судді для
розгляду конкретної справи (реалізація
права на заявлення відводу судді у
випадку існування встановлених
законом підстав) обумовлена їх
обізнаністю про особу, призначену
Постійно діючого третейського суду
«Будівельний» при юридичній
корпорації «Принцип» в якості
третейського судді, що кореспондується
з обов'язком третейського суду
повідомити про таке призначення.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи документів (в т.ч. справи
третейського суду № СЗ-01-08/2014) та
пояснень сторін вбачається, склад
колегії третейських суддів, яка
розглядала зазначену справу було
визначено Головою Постійно діючого
третейського суду «Будівельний» при
Юридичній корпорації «Принцип».

При цьому в порушення умов регламенту
та Закону України «Про третейський
суд», в матеріалах третейської справи
відсутні докази, які б свідчили про те,
що сторонами у передбачені строки не
була обрана колегія третейських
суддів, або те, що визначення
кількісного та персонального складу
третейського суду було доручено Голові
Третейського суду.

Крім того, судом зазначається, що а ні
умовами регламенту, а ні нормами Закону
України «Про третейські суди» не
передбачено право здійснювати заміну
третейського судді, у зв'язку з
неможливістю останнього приймати
участь у розгляді справи.

В матеріалах третейської справи
відсутні документи (розпорядження чи
інший процесуальний докуент), які б
зазначали правову підставу заміни
третейського судді Ротова О.С. на
Рябчун Мар’яну Михайлівну, що в свою
чергу створює умови для зловживань, що
з огляду на практику Європейського
суду з прав людини свідчить про
порушення права на суд, встановлений
законом, яке гарантоване пунктом 1
статті 6 Конвенції.

З огляду на викладені обставини суд
вважає обґрунтованим твердження
заявника про те, що формування складу
суду для розгляду відповідного спору у
третейській справі № СЗ-01-08/201
відбувалося з порушенням закріпленого
принципу права на суд, встановлений
законом.

Більш того, заявника не було
повідомлено про зміну складу суду та не
повідомлено про визначення в такому
порядку нового складу суду чим було
позбавлено Товариство можливості на
прийняття участі у формуванні нового
складу суду шляхом його погодження
(заявлення відводу).

Отже, третейським судом було порушено
процедуру формування складу суду для
розгляду справи № СЗ-01-08/201, що полягає у
позбавленні Товариство можливості
реалізувати свої права, як учасника
третейського спору, в т.ч. щодо
заявлення відводу такому судді у
випадку існування встановлених
законом підстав (погодження
відповідного судді для розгляду такої
справи).

З огляду на викладені обставини
вбачається, що постійно діючим
Третейським судом «Будівельний» при
Юридичній корпорації «Принцип» не було
дотримано принципів формування
законного складу суду, що свідчить про
порушення права учасника такого спору
на суд, встановлений законом.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що склад третейського суду, яким
було прийнято Рішення, не відповідав
вимогам ст.ст. 16-19 Закону України "Про
третейські суди", що в силу положень п. 4
ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські
суди" та п. 4 ч. 2 ст. 1225 Господарського
процесуального кодексу України є
підставою для скасування Рішення.

Згідно із ст. 1226 Господарського
процесуального кодексу України за
наслідками розгляду справи про
оскарження рішення третейського суду
господарський суд виносить
(постановляє) ухвалу за правилами,
встановленими цим Кодексом для
прийняття (ухвалення) рішення. В ухвалі
господарського суду мають бути також
зазначені: відомості про рішення
третейського суду, що оскаржується,
місце його прийняття; найменування і
склад третейського суду, що прийняв
рішення, яке оскаржується; прізвища,
ім'я та по батькові (найменування)
сторін третейського спору; вказівка
про скасування рішення третейського
суду повністю або частково чи про
відмову в задоволенні вимог заявника
повністю або частково.

В іншій частині доводи заявника про
скасування рішення третейського суду
не приймаються з огляду на те, що із
зазначеними заявником підставами суд,
в розумінні статті ст. 1225
Господарського процесуального кодексу
України, не пов'язує його скасування.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати за розгляд
відповідної заяви покладають на
Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-Монтажний трест «Вектор».

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 86, 1224-1226 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного
товариства «Сумбуд» про скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду «Будівельний» при Юридичній
корпорації «Принцип» від 12.06.2014 р. у
справі № СЗ-01-08/2014 задовольнити.

2. Рішення Постійно діючого
третейського суду «Будівельний» при
Юридичній корпорації «Принцип» від
12.06.2014 р. у справі № СЗ-01-08/2014 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
до Публічного акціонерного товариства
«Сумбуд» про стягнення заборгованості
у розмірі 226 275,11 грн. скасувати
повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-монтажний трест «Вектор»
(04123, м. Київ, вул. Осиповського, 9, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Сумбуд» (40030,
м. Суми, вул. Петропавліська, 86, ) судовий збір у розмірі 2 436
(дві тисячі чотириста тридцять шість)
грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Матеріали справи № СЗ-01-08/2014
повернути судді Господарського суду м.
Києва Митрохіній А.В.

Суддя Спичак О.М.