ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" вересня 2014 р.Справа № 916/2962/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Суддя

Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Пузь Ю.А. /за довіреністю
№1 від 02.09.2013/

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом приватного
підприємства «ВМ-Транс» до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» про стягнення
заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.07.2014 приватне
підприємство «ВМ-Транс» звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» про стягнення
заборгованості за надані послуги
перевезення та штрафні санкції в
розмірі 47 872,75 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.07.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження з
призначенням справи до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

22.08.2014 р. позивачем подано до суду витяг
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
19.08.2014 р. №19173805 щодо реєстрації
відповідача.

Відповідач про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
у судові засідання не з'являвся, правом
на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не
скористався.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідача визначену в позовній заяві
та у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 19.08.2014 р. №19173805,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі відповідача
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» за наявними в
ній матеріалами відповідно дост. 75 ГПК
України.

Відповідач про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
у судові засідання не з'являвся, правом
на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не
скористався.

08.09.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, суд
встановив:

10.04.2014 р. між ТОВ
«Іллічівськтрансервіс» (Замовник) та
ПП «ВМ-Транс» (Перевізник) було
укладено договір № 100414 про надання
транспортних послуг по перевезенню
вантажів автомобільним транспортом в
міжнародному сполученні.

Відповідно до п.1.1 предметом даного
договору є порядок взаємовідносин, що
виникають між Замовником та
Перевізником при плануванні,
здійсненні та розрахунках за
перевезення вантажів Замовника усіма
видами автомобільного транспорту
Перевізника при міжнародному
сполученні.

Пунктами 3.1, 3.3 договору обумовлено, що
замовник забезпечує підготовку
вантажу до перевезення; замовник для
виконання конкретних перевезень не
пізніше, ніж за добу до початку
перевезення надає перевізнику
факсимільним зв'язком або електронною
поштою разові заявки на перевезення
вантажу.

Договором також визначено, що будь які
конкретні перевезення відбуваються на
підставі виставленої та погодженої
заявки на перевезення, в якій
визначаються всі умови перевезення та
порядок розрахунків.

Так, 10.04.2014 р. ТОВ
«Іллічівськтрансервіс» було
виставлено ПП «ВМ-Транс»
ДОГОВОРИ-ЗАЯВКИ № 1 та № 2 які ПП
«ВМ-Транс» були погоджені та прийняті
до виконання.

Відповідно до вказаних заявок
перевізник зобов'язався виконати для
Замовника транспортно-експедиційне
обслуговування на таких умовах:

Вантаж - газові балони. Дата та час
завантаження -14.04.2014 р. Дата
вивантаження 21.04.2014 р. Адреса
завантаження - Стамбул, Туреччина
Адреса вивантаження - м. Київ -04114, вул.
Автозаводська, 76. Вартість перевезення
- 33 000 грн. по кожній Заявці (загальна
вартість 66 000 грн.) Строк та форма оплати
- безготівковий розрахунок по приходу
оригіналів документів (рахунок, акт
виконаних робіт, СМК) на протязі 3-х
банківських днів. Передплата-10000 грн.
(по кожній заявці) по факту замитнення
вантажу.

Позивач (перевізник) прийняло вказані
заявки на виконання та виконало
перевезення в повному обсязі. Вантаж у
визначених в заявках умовах та строках,
було доставлено в пункти призначення.

Зазначені обставини підтверджуються
міжнародними товарно-транспортними
накладними СМR №399849 та СМR №425920 з
відповідними відмітками.

На підставі виконаних перевезень,
позивачем ТОВ «Іллічівськтрансервіс»
було надіслано оригінали документів:

- Рахунок - фактура № СФ-0000072 від
15.04.2014 р.

- Рахунок - фактура № СФ-0000073 від
15.04.2014 р.

- Довідка про транспортні витрати
від 17.04.2014 р. на автомобіль RENAULT д.н. ВІ 3452
ВК,

- Довідка про транспортні витрати
від 17.04.2014 р. на автомобіль DAF д.н. ВІ 9116
ВВ,

- Акт виконаних робіт № ОУ-0000079 від
22.04.2014 р.

- Акт виконаних робіт № ОУ-0000080 від
22.04.2014 р.

- СМR№ 399849,

- СМR№ 425920,

Зазначені документи було надіслано на
адресу ТОВ «Іллічівськтрансервіс»
24.04.2014 р. цінним листом з описом
вкладення та повідомленням про
вручення, який отримано відповідачем
05.05.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
оригінали документів були отримані
відповідачем підписані та повернуті
позивачу.

Відповідно умов оплати, вказаних у
заявках, оплата за перевезення
проводиться у безготівковій формі по
приходу оригіналів документів
(рахунок, акт виконаних робіт, СМК) на
протязі 3-х банківських днів,
передоплата -10000 грн. (по кожній заявці)
по факту замитнення вантажу.

З матеріалів справи вбачається 15.04.2014 р.
ТОВ «Іллічівськтранссервіс» було
сплачено на рахунок ПП «ВМ-Транс»
передоплати по обох заявках по 10000 грн.
тобто всього 20000 грн. як і передбачено
умовами оплати.

Позивач вказує, що в порушення умов
оплати передбачених в заявках та п. 5.3.
Договору решти оплати за надані
послуги перевезення від відповідача не
надійшло.

З наведених підстав приватне
підприємство «ВМ-Транс» звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» про стягнення
заборгованості та штрафних санкцій.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
однією із підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договір, який в
силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію /передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагенту
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог чинного
законодавства.

Виходячи з вищевказаних норм
Цивільного кодексу України, суб'єкт
господарювання має можливість
укладати договори, визначати зміст або
утримуватися від їх укладання на свій
розсуд.

Судом встановлено, що правовідносини
сторін по справі склались на підставі
договору №100414 про надання
транспортних послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
міжнародному сполученні від 10.04.2014 р.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати

послугу, яка споживається в процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник
зобов'язується оплатити виконавцеві
зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України передбачено, що
виконавець повинен надати послугу
особисто. У випадках, встановлених
договором, виконавець має право
покласти виконання договору про
надання послуг на іншу особу,
залишаючись відповідальним в повному
обсязі перед замовником за порушення
договору.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. У разі неможливості
виконати договір про надання послуг,
що виникла не з вини виконавця,
замовник зобов'язаний виплатити
виконавцеві розумну плату. Якщо
неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або

законом (ст. 903 ЦК України).

Факт здійснення перевезення вантажу за
вказаними вище умовами, які погоджені
сторонами, підтверджуються
міжнародною транспортною накладною СМR
№ 399849.

Відповідно до частини 1 статті 9
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
вантажна накладна є первинним доказом
укладення договору перевезення, умов
цього договору і прийняття вантажу
перевізником. Конвенція про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів підлягає
застосуванню, оскільки правові
відносини, пов'язані з автомобільним
перевезенням вантажів, у випадках, коли
місце прийняття до перевезення вантажу
і місце здачі вантажу знаходяться на
території двох різних країн, з яких по
крайній мірі одна є учасником
Конвенції, регулюється Конвенцією про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів, яка складена у
Женеві 19 травня 1956 року (пункт 1 статті 1
Конвенції) і діє для України з 09 вересня
2006 року - з дати набрання законної сили
Закону України від 01 серпня 2006 року "Про
приєднання України до Конвенції про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів".

Частиною 1 статті 5 Конвенції про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів встановлено, що
вантажна накладна складається в трьох
оригінальних примірниках, підписаних
відправником і перевізником. Ці
підписи можуть бути надруковані чи
замінені печатками відправника і
перевізника, якщо це допускається
законодавством країни, в якій складена
вантажна накладна. Перший примірник
передається відправнику, другий
супроводжує вантаж, а третій
залишається у перевізника.

Згідно частини 6 статті 9 Закону України
"Про транспортно-експедиторську
діяльність" факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які підтверджують шлях
прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його
призначення.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами. Такими документами можуть
бути: авіаційна вантажна накладна (Air
Waybill); міжнародна автомобільна накладна
(СМR); накладна СМГС (накладна УМВС);
коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ);
вантажна відомість (Cargo Manifest); інші
документи, визначені законом України.

Наданий позивачем суду примірник
міжнародної автомобільної накладної
(СМR) належним чином підтверджує
надання транспортно-експедиційних
послуг ТОВ «Іллічівськтрансервіс», а
також свідчить про конкретні умови
надання таких послуг та отримання
товару одержувачем.

Згідно пункту 5.2, 5.3 Договору - підставою
для оплати є рахунок-фактура
перевізника, оплата здійснюється
замовником на протязі трьох
банківських днів з моменту отримання
рахунка-фактури та оригіналів
документів, зазначених у п. 5.5 договору.
В свою чергу, відповідно до п. 5.5
договору по закінченню перевезення
перевізник надає замовнику
рахунок-фактуру, оригінал міжнародної
товарно-транспортної накладної (CMR) з
відміткою отримувача вантажу, акту
приймання-передачі виконаних робіт
(послуг), квитанції про непередбачені
витрати, якщо такі були.

Заявки №1 та №2 від 10 квітня 2014 р.,
згідно яких було здійснено перевезення
товару, містить посилання на умови щодо
оплати транспортно-експедиторських
послуг, а саме: у безготівковій формі по
приходу оригіналів документів
(рахунок, акт виконаних робіт, CMR) на
протязі трьох банківських днів.

На виконання договірних умов, ПП
«ВМ-Транс» на адресу відповідача
рекомендованим листом було направлено
оригінали документів, що підтверджують
перевезення.

Відповідно до статті 316 Господарського
кодексу України за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Враховуючи, що обумовлені договором та
заявками послуги були надані
відповідачу, що підтверджується
вищевказаними товаросупровідними
документами (СМR), а тому позивач
виконав взяті на себе договірні
зобов'язання у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать про те, що
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» в порушення
умов укладеного договору, взяті
зобов'язання по оплаті отриманих
послуг виконано лише частково.

Таким чином на сьогоднішній день сума
основної заборгованості товариства з
обмеженою відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» перед
позивачем по оплаті отриманих послуг з
перевезення вантажів складає 46000 грн.

Згідно статей 173-174 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншими
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо). Господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 статті 218
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності.

Згідно статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Щодо стягнення заявленої позивачем
пені в сумі 1872,75 грн. за порушення
зобов`язання, то господарський суд
вважає за необхідне зазначити таке.

Ст. 546 Цивільного кодексу України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою
/штрафом, пенею/.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання:
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми /неустойка,
штраф, пеня/, яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання. Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК
України також передбачено, що одним із
наслідків порушення зобов'язання є
сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551
ЦК України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Позивачем надано до матеріалів справи
розрахунок суми пені в розмірі 1872,75
грн., який судом приймається до уваги.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства
«ВМ-Транс» до товариства з обмеженою
відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» /68000, Одеська
обл., місто Іллічівськ, вул. Шевченка,
буд. №7 А, офіс 43, / на
користь товариства приватного
підприємства «ВМ-Транс» /39600,
Полтавська обл., м. Кременчук, вул.
Першотравнева, буд. №20А, офіс 402, / суму 47872,75 /сорок сім тисяч
вісімсот сімдесят дві грн. 75 коп./, що
складається з 46000,00 /сорок шість тисяч
грн./ основного боргу, 1872,75 /одна тисяча
вісімсот сімдесят дві грн. 75 коп./ пені.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
«Іллічівськтрансервіс» /68000, Одеська
обл., місто Іллічівськ, вул. Шевченка,
буд. №7 А, офіс 43, / на
користь товариства приватного
підприємства «ВМ-Транс» /39600,
Полтавська обл., м. Кременчук, вул.
Першотравнева, буд. №20А, офіс 402, / судові витрати у сумі 1827
/одна тисяча вісімсот двадцять сім
грн./.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку на подання апеляційної скарги,
якщо не буде подано апеляційну скаргу.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
15.09.2014 р.

Суддя
Ю.О. Зайцев