ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року
Справа № 915/1320/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Васильєвої Л.І.
при секретарі судового засідання
Цуріці І.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Миколаєві справу

за позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Восток-Запоріжжя",
69091, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 8

до відповідача: Державного
підприємства "Науково-виробничого
комплексу газотурбобудування "Зоря"-
"Машпроект" /54018, м. Миколаїв, проспект
Жовтневий, 42-А/

про: стягнення 1068,16 грн. 3% річних, 7192,06
грн. втрат від інфляції.

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився

від відповідача: Ярмолович В.В. дов. від
26.08.2014р.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Восток-Запоріжжя"
звернулося до господарського суду
Миколаївської області з позовними
вимогами до відповідача Державного
підприємства "Науково-виробничого
комплексу газотурбобудування "Зоря"-
"Машпроект" про стягнення з останнього
заборгованості за договором № 21 від
06.11.2013 року в сумі 145060,22 грн. в тому
числі: 136800,00 грн. - основного боргу, 1068,16
грн. 3% річних, 7192,06 грн. втрат від
інфляції.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 20.08.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду.

01.09.2014р. позивач повідомив суд про
сплату відповідачем основного боргу в
сумі 136800,00 грн. В підтвердження надав
копію банківської виписки від 20.08.2014р.

Ухвалою від 02.09.2014р. суд на
підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
припинив провадження у справі в
частині стягнення з відповідача
основного боргу в сумі 136 800,00 грн.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач посилається на
наступне.

06.11.2013р. між ТОВ «Восток-Запоріжжя» та
ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» був
укладений договір № 21, за яким позивач
зобов'язався поставити, а покупець
прийняти та оплатити товар згідно зі
специфікаціями, що додаються до цього
договору та є його невід'ємною
частиною.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
підставою для оплати є рахунок
позивача. Оплата в розмірі 100%
вартості партії товару здійснюється
протягом 10 банківських днів після
надходження товару на склад покупця.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар - чавун
переробний ПЛ1 в кількості 30 т. на
загальну суму 136 800,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання за
договором щодо сплати у визначені
строки не виконав.

Основний борг у сумі 136 800,00 грн.
погасив вже після звернення позивача
до суду із позовом.

У зв'язку з наведеним, позивач просить
стягнути з відповідача, 3% річних в сумі
1068,16 грн., 7192,06 грн. інфляційних.

Відповідач у письмовому відзиві
заперечує проти нарахування йому 3%
річних та індексу інфляції.

В обґрунтування заперечень відповідач
посилається на те, що відповідно до п.
3.1 договору № 21 від 06.11.2013р. підставою
для оплати є рахунок позивача. Оплата
у розмірі 100% вартості партії товару
здійснюється протягом 10 банківських
днів після надходження товару на
склад відповідача. Вказує на те, що
відповідно до прибуткового касового
ордеру № 541469 від 05.05.2014р. товар на
склад відповідача був поставлений
05.05.2014р., що спростовує твердження
позивача про надходження товару на
склад відповідача 22.04.2014р. Зазначає, що
на відбитку штампу відповідача на
видатковій накладній № 170 від 22.04.2014р.
не зазначено конкретної дати.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
усі подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

06.11.2013р. між сторонами у справі був
укладений договір № 21, згідно п. 1.1
якого позивач зобов'язався
поставити, а відповідач прийняти та
оплатити товар згідно зі
специфікаціями, що додаються до цього
договору та є його невід'ємною
частиною.

Згідно з умовами договору сторони
узгодили специфікацію № 8 до договору,
якою погодили найменування
(асортимент), кількість, ціну та
загальну вартість товару.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар - чавун
переробний ПЛ1 в кількості 30 т. на
загальну суму 136 800,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 170 від 22.04.2014р., довіреністю 12ААД №
405016 від 17.04.2014р. на отримання цінностей.

Як свідчить наявне в матеріалах справи
платіжне доручення від 20.08.2014р. № 702,
основний борг у сумі 136 800,00 грн.
відповідач погасив 20.08.2014р., тобто вже
після звернення позивача до суду із
позовом.

Враховуючи порушення відповідачем
своїх зобов'язань за договором щодо
своєчасної оплати поставленого товару
у визначені строки, позивач просить
стягнути з нього 3% річних за період з
09.05.2014р. по 11.08.2014р. в сумі 1068,16 грн.,
інфляційні за період травень 2014р. -
серпень 2014р. в сумі 7192,06 грн.

Суд вважає, що в ці позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
огляду на наступне:

відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526
Цивільного кодексу України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено та не заперечується
відповідачем, що він порушив своє
зобов'язання щодо своєчасного
перерахування коштів за поставлену
продукцію: борг в сумі 136800,00 грн. був
перерахований позивачу 20.08.2014р., тобто
після звернення позивача з позовом до
господарського суду.

Пунктом 3.1 договору від 06.11.2013р.
визначено, що підставою для оплати є
рахунок позивача. Оплата в розмірі 100%
вартості партії товару здійснюється
протягом 10 банківських днів після
надходження товару на склад покупця.

Суд не погоджується з доводами
позивача щодо надходження товару на
склад відповідача 22.04.2013р. з тих
підстав, що 22.04.2014 р. було здійснено
передачу продукції перевізнику і ця
дата присутня на видатковій накладній
№ 170 та ТТН №Р170, при цьому в ТТН
відсутня дата доставки вантажу
відповідачу.

Також не приймаються до уваги доводи
відповідача стосовно надходження
продукції 05.05.2013р. та його посилання на
прибутковий ордер № 541469, оскільки
вказана дата свідчить про
оприбуткування продукції, а не про дату
надходження товару на склад покупця.

Як свідчить службова записка
заступника начальника УМТЗ від 15.09.2014р.,
вантаж від позивача був доставлений
25.04.2014р., а оприбуткований 05.05.2014р.(а.с.
56).

Отже, суд вважає датою надходження
товару на склад покупця (як це
передбачено пунктом 3.1. договору)
25.04.2014р.

З огляду на вищезазначене, останнім
днем виконання зобов'язання
відповідачем по оплаті отриманої
продукції є 14.05.2014р. (10 банківських днів
з врахуванням травневих святкових
днів).

Таким чином, прострочку виконання
зобов'язання слід обліковувати з
15.05.2014р. по 11.08.2014р., в зв'язку з чим 3%
річних складають 1000,70 грн., а не 1068,16, як
встановив позивач.

Суму інфляції позивач вірно визначив в
розмірі 7192,06 грн.

За правилами ст.ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не спростував вимоги
позивача, не надав суду відповідні
докази, які свідчать про відсутність
заборгованості перед кредитором за
договірними зобов'язаннями.

В спірних правовідносинах
відповідачем дійсно порушені норми та
приписи діючого законодавства, в
зв'язку з чим позивач цілком правомірно
звернувся до господарського суду з
відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
заявлені позивачем відповідно до вимог
чинного законодавства, матеріалами
справи підтверджені та підлягають
задоволенню частково в сумі 1000,70 грн.
відсотків річних та 7192,06 грн.
інфляційних втрат. В іншій частині
позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконання договорів та
з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає
стягненню пропорційно задоволеним
позовним вимогам - в сумі 2900,65 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Державного
підприємства "Науково-виробничого
комплексу газотурбобудування "Зоря"-
"Машпроект" /54018, м. Миколаїв, проспект
Жовтневий, 42-А, / на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Восток-Запоріжжя"
/69091, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 8,
/ 1000,70 грн. 3% річних, 7192,06 грн.
інфляційних, 2900,65 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі,
мають право оскаржити в апеляційному
порядку рішення повністю або частково
у порядку і строки встановлені ст.93
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Л.I. Васильєва

повний текст рішення складено та
підписано 19.09. 2014р.