Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

« 23» вересня 2014 року
справа № 927/1070/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі",

вул. Глібова, 1, м. Ніжин, Чернігівська
область, 16600

Відповідач: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 55515,66 грн.

Суддя Н.О. Скорик

Представники сторін:

позивача: Кіфік О.М. довіреність №
01-07/1841 від 04.12.2013 року представник,

відповідач: не з'явився (ОСОБА_3 адвокат,
посвідчення № НОМЕР_2 від 15.05.2009,
присутній в судовому засіданні 16.09.2014)

Рішення виноситься після
оголошеної в судовому засіданні 16.09.2014
р. перерви до 23.09.2014 р. до 10 год.30 хв.
згідно ст.. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Суть спору:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
подано позов до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 41790,71
основного боргу за договором на
постачання теплової енергії на
опалення та гарячої води № 242 від 15.10.2005
за період з 01.11.2012 по 30.04.2014, 18017,16 грн.
пені, 1059,30 грн. річних та 2482,29 грн.
інфляційних.

Представник позивача подав письмові
пояснення в яких зазначає, що спірне
приміщення обладнано приладом обліку
теплової енергії марки МВТ-ЗМ
заводський номер 10152. Споживачами в
даному приміщенні у спірний період
являються: ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_4,
Управління юстиції та ЗАТ «Ніфар» ( з
окремим засобом обліку). Позивач
стверджує, що відповідачу на момент
укладення договору було відомо, що
облік теплової енергії проводиться по
приладах, змонтованих в окремому
приміщенні в підвалі будівлі.
Підвальне приміщення займають
приватні підприємці ФОП Бунчук, ФОП
Тесленко, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6. В
усіх підвальних приміщеннях відсутні
системи опалення.

Представник відповідача подав відзив
на позовну заяву в якому проти позовних
вимог заперечує, посилаючись на
відсутність технічних умов та проекту,
експлуатація теплового лічильника не
відповідає закону, показання теплового
лічильника в журналі обліку не
обліковувались та повноважними
споживачами не знімались. Крім того,
відповідач вказує, що оплата вартості
спожитих послуг повинна проводитись із
розрахунку за 1 кв.м. площі відповідно
до затверджених тарифів. Визнає борг в
сумі 5120,00 грн. та вказує, що він не знав
про встановлення лічильника, рахунків
на оплату не отримував, а оплачував
послуги відповідно умов договору за 1
кв.м., то нарахування пені протирічить
п. 1 ст. 231 ГК України та п. 6.6. договору.
Крім того, факт відключення інших
приміщень будівлі від
централізованого опалення не
підтверджено належними доказами;
приміщення по АДРЕСА_2 в м. Ніжині має
недоліки в підготовці до опалювального
сезону; тепловий пункт обладнаний в
приміщеннях належних ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
лічильник тепла розміщено в окремій
кімнаті, а технологічне обладнання
(засувки, труби різного діаметру
довжиною понад 50м.) в торговому залі.
Відповідач вважає, що неврахування
всіх вищезазначених обставин при
проведенні розрахунку вартості послуг
згідно показів лічильника свідчить про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

В письмових поясненнях від 04.09.2014 року
відповідач підтримав свої заперечення
на позовну заяву, зокрема, зазначивши,
що договір на теплопостачання
приміщення від 15.10.2005 року укладено при
відсутності приладів обліку теплової
енергії. Крім того, відповідач
зазначає, що ним в опалювальному сезоні
2011- 2013 років проведено оплати на суму
16900,00 грн., що підтверджується
квитанціями про сплату та не
заперечується позивачем. В
опалювальному сезоні 2013-2014 року
рахунки на оплату вартості послуг не
виставлялись, тому у відповідача не
було можливості визначити суму платежу
і виникла певна заборгованість, суму
якої необхідно визначити і вона буде
добровільно сплачена. Оплата за
послуги теплопостачання проводилась
відповідачем за 1 кв.м. опалювальної
площі, оскільки відповідачем не
отримувалися технічні умови на
встановлення теплового лічильника,
проекту встановлення не виготовлялося,
монтаж не проводився. Одночано
відповідач вказує, що він акту прийому
в експлуатацію не підписував, показань
лічильника не знімав та нікому не
передавав, а рахунки на оплату не
отримував. Нарахування вартості
теплової енергії за показами
самовільно встановленого та
поламаного лічильника є незаконним.

Представник позивача в судовому
засіданні подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог. В поданій заяві
позивач просить стягнути з відповідача
36857,85 грн. основного боргу, 15531,55 грн.
пені, 941,75 грн. річних та 2184,51 грн.
інфляційних за договором на постачання
теплової енергії на опалення та
гарячої води № 242 від 15.10.2005.

Подана заява прийнята судом, справа
розглядається з урахуванням зменшення
розміру позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні подав письмові пояснення в
яких зазначив, відповідачу було
відомо, що облік теплової енергії
проводиться по приладах, змонтованих в
підвальному приміщенні будівлі,
лічильник є єдиним в будівлі та є
загальнобудинковим. Прилад обліку
теплової енергії первинно був
встановлений в будівлі ще в 2002 році, з
того часу на основі його показів і
здійснювався облік теплової енергії по
всій будівлі, в 2005 році лічильник було
замінено, в 2012 році зміна лічильника
була проведена знову. Вимагати від
споживачів, які бажають замінити новим
лічильником, той що вийшов із
експлуатації, нового проекту вузла
обліку, розробленого ліцензованою
організацією та залучати до введення в
експлуатацію представника
Держповірителя та представника
Держенергонагляду на заміну
лічильника чинним законодавством не
передбачено. При укладанні договору у
відповідності до додатку № 1 до
договору на постачання теплової
енергії на опалення та гарячої води
сторони передбачили, що розрахунки
проводяться згідно до встановленого
теплолічильника на будівлю. Щомісячно
на юридичну адресу споживача
надавались рахунки та вручались особі,
яка представлялась секретарем
відповідача і повідомляла, що особисто
передасть рахунок керівнику. Договором
на постачання теплової енергії не
встановлено порядку вручення рахунків
та відсутня обов'язкова умова для
оплати - наявність рахунку, тому
обов'язок на отримання рахунку також
покладено на відповідача, який міг при
бажанні самостійно отримувати в
бухгалтерії підприємства рахунок.
Жодних заяв щодо неотримання рахунків
споживач на адресу постачальника не
подавав та не подавав зауважень щодо їх
змісту та оформлення. Позивач вважає,
що рахунки споживачем були отримані
належним чином, зауважень з боку
відповідача щодо надання послуг з
теплопостачання не надходило, отже,
позивачем належно виконано всі умови
договору і відповідач повинен виконати
свою частину зобов'язань та сплатити за
отриману теплову енергію в повному
обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представників
сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

У відповідності до положень ст. 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

15 жовтня 2015 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"НіжинТеплоМережі" (виробник) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(споживач) укладено договір на
постачання теплової енергії на
опалення та гарячої води № 242 (далі
-договір).

Згідно п. 1.1. договору виробник бере на
себе зобов'язання виробляти і
постачати споживачу теплову енергію
для опалення та гарячу воду, а споживач
зобов'язується сплачувати за надані
послуги шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виробника за
встановленими тарифами (цінами) в
термін, передбачений даним договором.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору
тарифи на послуги на момент укладення
договору становлять: опалення
80,3грн./1Гкал. в опалювальний сезон
абонплата 0,40 грн. 1 кв. м. щомісячно
протягом календарного року.; розмір
щомісячної плати за надані послуги
(загальна вартість послуг) -згідно
показів теплолічильника за 114,5 кв. м
протягом опалювального сезону,
абонплата 45,8 грн. за 114,5 кв. м протягом
календарного року. Вищевказані суми
щомісячної оплати є орієнтовними у
разі наявності (встановлення) приладів
обліку теплової енергії або водо
лічильника, оскільки остаточна
вартість послуг буде визначатися
згідно їх показань.

Відповідно до рішення Виконавчого
комітету Ніжинської міської ради №37
від 27 січня 2011 року "Про тарифи на
послуги теплопостачання" та Постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг №50 від 03 лютого 2012
року "Про встановлення тарифів на
теплову енергію ТОВ "НіжинТеплоМережі"
тарифи на теплову енергію для потреб
інших споживачів (крім населення)
становлять 873,40грн. га 1 Гкал (без ПДВ).
Відповідно до Постанови Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
№411 від 31.12.2013 року "Про встановлення
тарифів на теплову енергію для потреб
бюджетних установ та інших споживачів
(крім населення) ТОВ "НіжинТеплоМережі"
- 791,92грн. за 1Гкал (без ПДВ), Постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг №182 від 31.03.2014 року
"Про внесення змін до деяких постанов
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг" тарифи на теплову
енергію для потреб інших споживачів
(крім населення) - 952,88грн. га 1 Гкал (без
ПДВ).

Теплова енергія постачається
споживачу для об'єктів, вказаних у
додатку №1, який є невід'ємною частиною
даного договору на опалення та гаряче
водопостачання (п. 2.1 договору).

Додатком №1 до договору визначено
приміщення, що опалюються, по АДРЕСА_2
площею 114,5 кв. м; що розрахунок
проводиться згідно встановленого
теплолічильника на будівлю. Довідку за
використане тепло подавати до 20 числа
кожного місяця. При відсутності
довідки або виходу з ладу лічильника -
розрахунок по тарифу за 1 кв. метр.

Згідно п. 3.2.21 договору споживач
зобов'язується щомісячно здійснювати
розрахунки за спожиту теплову енергію,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок виробника, в
порядку, передбаченому даним
договором.

Приміщення по АДРЕСА_2 в м. Ніжині
обладнано приладом обліку теплової
енергії марки МВТ-ЗМ заводський №10152,
занесений до Державного реєстру
засобів вимірювальної техніки за №
У1057-09 та пройшов держповірку 26
листопада 2010 року, наступна повірка - не
пізніше ніж 26 листопада 2014 року, що
засвідчує відбиток клейма та підпис
Держповірителя на паспорті на даний
лічильник. Даний документ засвідчує
відповідність та справність
зазначеного засобу обліку та
придатність до використання та
застосування його показників до
розрахунків між сторонами.

27 жовтня 2011 року, 03 жовтня 2012 року та 24
вересня 2013 року комісією у складі
представників монтажної та
теплопостачальної організації
(позивача) та споживача (Управління
юстиції в Чернігівській області),
відповідальних за експлуатацію
системи тепло-споживання складені акти
про прийняття в комерційну
експлуатацію лічильника тепла МВТ-ЗМ
заводський № 10152 в будівлі по АДРЕСА_2 в
м. Ніжині (а.с. 83-85). Умовами договору між
сторонами не передбачено, що облік
теплоенергії повинен проводитись за
лічильником, встановленим саме
відповідачем.

В матеріалах справи наявні робочий
проект по встановленню вузла обліку
теплової енергії в будинку за адресою:
м. Ніжин, АДРЕСА_2 в 2001 році та технічні
умови замовлені Управлінням юстиції в
Чернігівській області на встановлення
комерційного вузла обліку теплової
енергії, відповідно до яких
енергопостачальною організацією не
визначалось нового місця встановлення
лічильника тепла, а була проведена лише
заміна на інший.

Тобто, в процесі споживання теплової
енергії відповідачем за період з 01.11.2012
по 30.04.2014 року приміщення по АДРЕСА_2 в м.
Ніжині було обладнано приладом обліку
теплової енергії, який прийнятий в
комерційну експлуатацію, і відповідач
відповідно до умов договору №242 від 15
жовтня 2005 року повинен розраховуватись
за теплову енергію згідно з
показаннями даного приладу.

Вищезазначеними обставинами справи
спростовуються заперечення
відповідача щодо відсутності проекту
та правомірності встановлення
лічильника.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст.193 Господарського
кодексу України кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов?язання не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки
за теплову енергію, що споживається
споживачем, здійснюються у грошовій
формі шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок виробника по
затвердженим тарифам. За письмовою
згодою сторін можливі інші форми
розрахунків, які не заборонені чинним
законодавством.

Пунктом 6.4. договору сторони погодили,
що розрахунки споживача з виробником
за відпущену теплову енергію
здійснюються щомісячно у
відповідності з показаннями приладів
обліку або розрахунковим методом про
наявності приладів обліку.

Відповідно до п. 6.5 договору розрахунки
згідно даного договору здійснюються
щомісячно до 1 числа місяця наступного
за звітним місяцем за фактично спожиту
теплову енергію.

31 липня 2014 року комісією в присутності
відповідача обстежено систему
опалення з метою уточнення
опалювальних та неопалювальних площ та
встановлено, зокрема, що в підвальному
приміщенні, що належать є ФОП ОСОБА_5 та
ФОП ОСОБА_6 знаходиться розвідний
колектор системи опалення та визначено
діаметр та довжину труб вказаного
колектору; що на будинок встановлено
загальний лічильник тепла; власник
лічильника Управління юстиції, про що
свідчить відповідний акт (а.с. 137).

11 серпня 2014 року заступником директора
позивача з експлуатації було
розраховано потужність випромінювання
неізольованих трубопроводів в
приміщенні магазину будівельних
матеріалів за адресою: АДРЕСА_2
(власники ОСОБА_5, ОСОБА_6.) та визначено
його частку в показах загального
теплового лічильника, що становить - 9,87%
(а.с. 138).

На цій підставі позивачем проведено
уточнений розрахунок суми боргу за
поставлену енергію за період з 01.11.2012
року по 30 квітня 2014 року (а.с.124).

Як встановлено матеріалами справи,
позивач на виконання умов
вищезазначеного договору за період з 01
листопада 2012 року по 30 квітня 2014 року
надавав відповідачу послуги на
загальну суму 40131,23 грн. що
підтверджується рахунками № 242 від
30.11.2012 року на суму 2124,46 грн.; від 31.12.2012
року на суму 3213,41 грн., від 31.01.2013 року на
суму 6008,64 грн.; від 28.02.2013 року на суму
3629,50 грн.; від 31.03.2013 на суму 3420,94 грн.; від
30.11.2013 року на суму 2294,94 грн.; від 31.12.2013
на суму 4716,11 грн., від 31.01.2014 на суму 4668,91
грн.; від 28.02.2014 на суму 5886,84 грн., від
31.03.2014 на суму 3698,45 грн.;від 16.04.2014 на суму
1878,34 грн., копії яких додано до
матеріалів справи.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо оплати послуг, наданих у вказаний
період, виконав частково в сумі
3273,38грн., що підтверджується
розрахунковими документами (а.с. 27-30).
При цьому, по квитанції від 23.10.2013 року
3726,62грн. віднесено на погашення
попередньої заборгованості, а 1273,38грн.
в рахунок погашення боргу за листопад
2012 року.

На день розгляду справи в суді
заборгованість відповідача за період з
01 листопада 2012 року по 30 квітня 2014 року
склала 36857,85 грн., доказів сплати якої
відповідач не надав.

Як зазначив представник позивача,
оскільки договором не передбачено
способу вручення рахунків на оплату
послуг, дані рахунки направлялись
відповідачу на адресу об'єкта
теплопостачання: АДРЕСА_2 в м. Ніжині,
рахунки отримувала відповідальна
особа секретар ОСОБА_7., про що свідчить
витяг із журналу реєстрації вихідної
кореспонденції (а.с. 53-64).

Відповідач стверджує, що громадянка
ОСОБА_7 не є уповноважена ним особа.
Довідкою з Ніжинського міськрайонного
центру зайнятості № 05/924 від 30.07.2013
підтверджується, що між відповідачем
та найманими працівниками трудові
договори в центрі зайнятості не
реєструвалися. Оскільки громадянка
ОСОБА_7 не є уповноважена відповідачем
особа, рахунки на оплату не були
належним чином вручені відповідачу.
Таким чином, судом взято до уваги
заперечення відповідача щодо
неможливості без наявності рахунку
визначення суми платежу, оскільки вона
обраховується від кількості фактично
спожитої тепоенгергії пропорційно
займаній площі. Показники лічильника
передавались Управлінням юстиції в
Чернігівській області та
відображались в журналі обліку,
оригінал якого оглянуто судом в
судовому засіданні. Копії рахунків
були направлені позивачем відповідачу
тільки при подачі позовної заяви ( п. 8
додатку до позовної заяви). Отже,
відповідач мав можливість провести
оплату з моменту одержання рахунків - в
період провадження у справі, чого
зроблено не було.

Таким чином, вимоги позивача по
стягненню 36857,85 грн. боргу є
правомірними, підтверджуються
матеріалами справи і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 2184,51 грн. інфляційних за
період прострочення виконання
грошового зобов'язання з листопада 2012
по березень 2014, включно, та 941,75 грн. 3%
річних за період прострочення
виконання грошового зобов'язання з
03.12.2012 по 27.05.2014 р.

Як вбачається з наданої представником
відповідача копії ухвали про залишення
позову без розгляду від 08.08.2013 по справі
№ 927/763/13 за позовом ТОВ
«НіжинТеплоМережі» до ФОП ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
242 від 15.10.2005 на постачання теплової
енергії на опалення та гарячої води за
період з лютого 2012 року по квітень 2013
року та матеріалів вищезазначеної
справи, рахунки за період з листопада
2012 по квітень 2013 направлені
відповідачу 13.06.2013 одержані 14.06.2013, про
що свідчить п. 7 опису вкладення у
цінний лист та копія фіскального чеку
№ 7309 від 13.06.2013, наявні в матеріалах
вищезазначеної справи. Отже,
відповідач мав можливість з 15.06.2013
сплатити вартість теплоенергії
спожитої в період з листопада 2012 по
квітень 2013, включно, на підставі
рахунків. Таким чином, стягненню
підлягає 561,16 грн. річних за період
прострочки оплати з 15.06.2013 по 27.05.2014, та
2144,59 грн. інфляційних за період
прострочки з червня 2013 по травень 2014,
включно, теплоенергії в сумі 19675,61 грн.
спожитої за період з листопада 2012 року
по квітень 2013 року, включно.

Рахунки за період з листопада 2013 по
квітень 2014, включно, позивачем
направлені тільки з копією позовної
заяви 14.07.2014. Отже, відповідач не мав
змоги вчасно оплатити вартість
теплоенергії за цей період в зв'язку з
прострочкою позивача. Таким чином, в
решті вимог про стягнення суми
інфляційних та 3% річних позов
задоволенню не підлягає за
недоведеністю позивачем дати настання
права вимоги сплати за рештою рахунків
та, відповідно, правомірності
нарахування за визначений позивачем
період.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
або законом, у тому числі сплата
неустойки (штрафу, пені) та
відшкодування збитків.

Частиною 3 ст. 1 Закону України „Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" передбачено,
що суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують нежилі
будинки і приміщення, належні їм на
праві власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
своєї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі 1% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100% загальної суми боргу.

Пунктом 7.3.3 договору передбачено, що
споживач несе відповідальність за
порушення порядку розрахунків за
теплову енергію, передбаченого п. 6.5.
даного договору сплачує пеню у розмірі
1% від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення, а також борг з
урахуванням індексу інфляції за весь
період прострочення і 3% річних від
простроченої суми.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення пеню в сумі 15531,55 грн. за
прострочення платежу в період з 02.12.2013
по 27.05.2014.

Пеня, нарахована позивачем за
неоплату теплоенергії поставленої з
листопада 2013 по квітень 2014, включно, за
період прострочки з 02.12.2013 по 27.05.2014
сплаті не підлягає з вищезазначених
причин (прострочкою позивача та
недоведеністю позивачем дати настання
права вимоги та, відповідно,
правомірності нарахування за цей
період). В позові в цій частині вимог
має бути відмовлено.

Судові витрати у вигляді судового
збору покладаються на сторін
пропорційно задоволеним позовним
вимогам згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 550, 611, 625,
Цивільного кодексу України; ст.ст. 193, 218,
233, 275 Господарського кодексу України;
ст. 1 Закону України „Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій"; ст.ст. 49, 75,
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, код НОМЕР_1, АДРЕСА_1,
Чернігівська область, 16600 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі",
код 32750668, вул. Глібова, 1, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600, 36857,85 грн.
боргу, 561,16 грн. 3% річних, 2144,59 грн.
інфляційних втрат та 1302,02 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 26.09.2014.

Суддя
Н.О. Скорик

.