ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р.
Справа № 911/2824/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Королівський смак",

03048, м. Київ, вул. Кадетський гай, 9, кв. 90

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Великий віз",

08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт
Гостомель, вул. Кулішова, 18-Б

про стягнення 10 001,00 грн.

за участю представників:

позивача - Дідківський М.О. (доручення
від 01.07.2014);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Королівський смак" (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Великий віз" (далі - відповідач) про
стягнення 11 856,32 грн., з яких: 10 262,62 грн.
основного боргу, 518,19 грн. пені, 91,94 грн. 3
% річних та 983,57 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором
поставки від 01.04.2013 № 474.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.07.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
05.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 15586/14 від 01.08.2014)
позивачем подано клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити участі
представника у судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 05.08.2014 розгляд справи
відкладено до 21.08.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 17184/14 від 21.08.2014)
позивачем подано до матеріалів справи
додаткові докази.

У судове засідання 21.08.2014 представник
відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, розгляд справи
відкладено до 02.09.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 18012/14 від 02.09.2014)
надійшла заява позивача про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову, відповідно до розміру якої буде
вирішуватися спір - 10 001,00 грн., з яких: 8
269,44 грн. основного боргу, 653,60 грн. пені,
123,11 грн. 3 % річних та 954,85 грн.
інфляційних втрат.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

У судовому засіданні 02.09.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву і нез'явлення у судове
засідання його представника не
перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 02.09.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Королівський смак" (далі -
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Великий віз" (далі - покупець)
укладено договір поставки від 01.04.2013 №
474 (далі - Договір), відповідно до умов
якого, постачальник зобов'язується
поставляти покупцеві товар, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
товар у відповідності до умов Договору
(пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 2.3. Договору,
найменування, асортимент, кількість та
ціна товару встановлюється у
видаткових накладних.

Відповідно до пунктів 4.2., 4.3. Договору,
покупець зобов'язаний оплати вартість
кожної отриманої партії товару
протягом 30 календарних днів з дати
поставки товару постачальником.
Грошові кошти, що надходять від покупця
як оплата за отриманий товар за
Договором, зараховуються
постачальником в рахунок погашення
заборгованості покупця послідовно,
починаючи з першої за датою видачі,
неоплаченої видаткової накладної.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін, скріплення
печатками сторін та діє до 31 грудня 2015
року, а в частині взаєморозрахунків - до
повного їх виконання (пункт 9.6.
Договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на виконання умов Договору,
поставив відповідачу товар, що
підтверджується наданими разом з
позовною заявою в матеріали справи
видатковими накладними: від 11.10.2013 №
КС000016549 на суму 750,30 грн., від 22.10.2013 №
КС000017003 на суму 380,11 грн., від 23.10.2013 №
КС000017029 на суму 488,81 грн., від 29.10.2013 №
КС000017267 на суму 739,57 грн., від 05.11.2013 №
КС000017631 на суму 569,29 грн., від 08.11.2013 №
КС000017744 на суму 307,58 грн., від 26.11.2013 №
КС000018550 на суму 1 338,41 грн., від 13.12.2013 №
КС000019309 на суму 1 099,32 грн., від 17.12.2013 №
КС000019477 на суму 1 124,88 грн., від 20.12.2013 №
КС000019683 на суму 1 004,91 грн., від 03.01.2014 №
КС000000056 на суму 1 162,32 грн., від 21.01.2014 №
КС000000500 на суму 447,05 грн., від 22.01.2014 №
КС000000531 на суму 369,88 грн., від 05.02.2014 №
КС000001068 на суму 634,48 грн., від 12.02.2014 №
КС000001375 на суму 211,32 грн., що підписані у
двосторонньому порядку уповноваженими
представниками сторін, а відповідач
вказаний товар отримав.

Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з отримання
товару. До матеріалів справи долучені
копії зазначених накладних.

Крім того, на підтвердження позовних
вимог, позивачем надано в матеріали
справи копії податкових накладних, що
складені на господарські операції з
поставки товару за спірними
видатковими накладними.

Податкові накладні, що надані
позивачем, складено у період дії
Податкового кодексу України,
відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7.
статті 201 якого платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені позивачем, як доказ того, що
позивачем відображені господарські
операції за спірними видатковими
накладними, що не оплачені
відповідачем, у своїх податкових
зобов'язаннях.

До матеріалів справи позивачем надано
копії актів звірки взаємних
розрахунків сторін станом на 31.03.2014 та
на 31.05.2014, які підписано представниками
сторін та скріплено відбитками їх
печаток, в якому сторони дійшли згоди
про наявність заборгованості
відповідача перед позивачем у розмірі
10 262,62 грн.

На підтвердження наявності
заборгованості, до матеріалів справи
надано довідку від 29.08.2014 № 4312/0/2-14 з
банківської установи, в якій відкрито
поточні рахунки позивача, що
засвідчена підписом уповноваженої
особи банку та скріплена відбитком
його печатки, за період з 26.11.2013 до
28.08.2014, відповідно до якої судом
встановлено наявність часткових оплат
за Договором: 24.03.2014 на суму 1 500,00 грн. та
25.06.2014 на суму 1 993,23 грн.

У ході судового розгляду, позивачем
подано заяву про зменшення розміру
позовних вимог у зв'язку з
неврахуванням ним при подачі позовної
заяви часткової сплати відповідачем
заборгованості у розмірі 1 993,23 грн.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 8 269,39 грн.

Відтак, заборгованість відповідача
перед позивачем за спірними
видатковими накладними складає 8 269,39
грн. - різниця між вартістю
поставленого товару та розміром
часткових оплат.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36
Господарського процесуального кодексу
України господарським судом взято до
уваги у якості письмових доказів:
зазначені вище видаткові накладні - у
якості письмових доказів передачі
товару позивачем та прийняття товару
уповноваженою особою відповідача,
банківську довідку - у якості
письмового доказу для встановлення
розміру часткових оплат за спірними
видатковими накладними і, відповідно,
наявності заборгованості.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655
Цивільного кодексу України).

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача на
вищевказаних видаткових накладних.

Матеріали справи не містять доказів
заперечень відповідача при отриманні
товару щодо неналежності виконання
позивачем зобов'язань з поставки
товару за Договором.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і відповідає
вимогам статті 9 вказаного Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З наявних у матеріалах справи
письмових доказів, з огляду на те, що
вони підписані уповноваженими на те
особами, вбачається наявність у
відповідача грошового зобов'язання
перед позивачем, строк виконання якого
настав і яке відповідачем не виконане.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовна вимога, що викладена у заяві
про зменшення розміру позовних вимог,
про стягнення з відповідача 8 269,39 грн.
основного боргу, є доведеною,
обґрунтованою, відповідачем не
спростованою, а, відтак, підлягає
задоволенню. Позовна вимога у частині
стягнення з позивача 0,05 грн. основного
боргу, у зв'язку з її недоведеністю,
задоволенню не підлягає.

Позивач, на підставі пункту 5.2.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення, яка
за розрахунком позивача складає 653,60
грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги
законодавства, умови Договору поставки
та обставини справи, судом перевірено
правильність розрахунку пені, що
наданий позивачем у розмірі 653,60 грн. та
встановлено, що вказана позовна вимога
нарахована надмірно, вірний розмір
пені складає 555,16 грн., а вимога про
стягнення пені у розмірі 98,44 грн.
задоволенню не підлягає.

Крім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем виконання грошового
зобов'язання, позивач на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України
заявляє до стягнення 3% річних у розмірі
123,11 грн. та інфляційні втрати у розмірі
954,85 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних (якщо інший їх розмір не
встановлений договором або законом), не
мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті та
отриманні від боржника компенсації
(плати) за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 3 %
річних та з'ясував, що надані позивачем
розрахунки є арифметично вірними і
відповідають обставинам справи, а тому,
позовні вимоги про стягнення 123,11 грн. 3 %
річних та 954,85 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі 8
269,39 грн., пені у розмірі 556,16 грн., 3 %
річних у розмірі 123,11 грн. та
інфляційних втрат у розмірі 954,85 грн.
підлягають задоволенню. Позовні вимоги
про стягнення 0,05 грн. основного боргу
та 98,44 грн. пені задоволенню не
підлягають.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Великий віз" (08290, Київська обл., м.
Ірпінь, смт Гостомель, вул. Кулішова,
18-Б, ідентифікаційний )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Королівський смак" (03048, м. Київ, вул.
Кадетський гай, 9, кв. 90,
ідентифікаційний ) 8 269
(вісім тисяч двісті шістдесят дев'ять)
грн. 39 коп. основної заборгованості, 555
(п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 16 коп. пені,
123 (сто двадцять три) грн. 11 коп. 3 %
річних, 954 (дев'ятсот п'ятдесят чотири)
грн. 85 коп. інфляційних втрат та 1 809
(одна тисяча вісімсот дев'ять) грн. 00
коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 08.09.2014.

Суддя
С.О. Саванчук