ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2014 р.
Справа № 911/2180/14

За позовом 1) ПО "ОКУАСП", м. Київ

2) ТОВ "Українська музична
видавнича група", м. Київ

3) ТОВ "Мун Рекордс", м. Київ

до ПзІІ "Лукойл-Україна", м.
Київ

третя особа ДО "Українське агентство з
авторських та суміжних прав", м. Київ

про стягнення 97 440 грн. 00 коп.

Суддя - Мальована Л.Я.

Представники:

позивача 1 - Молчанов П.В. (дов. № б/н від
13.05.2014 року);

позивача 2 - Молчанов П.В. (дов. № б/н від
30.05.2014 року);

позивача 3 - Молчанов П.В. (дов. № б/н від
01.01.2014 року);

відповідача - Брагіна Н.О. (дов. № 276 від
31.12.2012 року);

третьої особи - Дитинюк Я.Л. (дов. № 1 від
22.01.2014 року).

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 97 440 грн. 00 коп.
компенсації за порушення майнових
авторських прав.

Представник позивачів підтримав
заявлені позовні вимоги, представник
відповідача та третьої особи проти
позову заперечили з підстав викладених
у відзиві та додаткових письмових
поясненнях.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, суд встановив:

Між ПО «ОКУАСП» (як організацією) і ТОВ
«Українська музична видавнича група»
(як видавником) 01 січня 2014 р. укладений
договір № АУ002К про управління
майновими авторськими правами,
відповідно до умов якого видавник
доручає організації здійснювати
управління на колективній основі його
майновими авторськими правами на
Твори, а саме дозволяти або забороняти
від імені Видавника використання
об'єктів авторського права третім
особам.

Пунктом 8.3. названого договору у
випадку виявлення порушень майнових
прав організація має право пред'являти
заяви, судові позови з метою захисту
порушених прав та здійснювати будь-які
інші дії - як для захисту прав
Видавника, так і для реалізації своїх
повноважень по управлінню цими
правами.

Згідно доданої до позову декларації,
щодо передачі в управління музичних
творів № 2 від 15.04.2014 року, ТОВ
«Українська видавнича група» від ТОВ
«Національне музичне видавництво»
передано в управління майнові права на
музичний твір «One way or another», у виконанні
«One Direction», авторами якого є: Harrison Nigel
Douglas, Harry Deborah, John John Joseph, «Replay», у
виконанні «IYAS», авторами якого є: Keidran
Jones, Thomas Theron, Jonathan Rotem, Jason Desrouleau, Kisean Paul
Anderson, Timothy Theron.

Між ПО «ОКУАСП» і ТОВ «Мун Рекордс» 17
травня 2012 року укладений договір №
17052012/01 про управління майновими
авторськими правами. Відповідно до п.
2.1. цього договору видавник доручає
організації здійснювати управління на
колективній основі його майновими
авторськими правами на Твори, перелік
яких додається до цього Договору, а
саме дозволяти від імені Видавника
використання Творів Користувачами, а
також збирати винагороду (роялті) за їх
використання. Пунктом 3.2.7. названого
договору у разі виявлення порушень
майнових прав, Видавник надає
Організації необхідні повноваження
для захисту прав та здійснення
представництва інтересів
Правовласника в суді.

Згідно відомостей, що містяться в
декларації № 12 від 17.05.2012 року фізичною
особою ОСОБА_4 до ТОВ «Мун Рекордс» було
передано в управління майнові права на
музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», у
виконанні «ОСОБА_4», авторами якого є:
ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
авторське право і суміжні права" (далі -
Закон) суб'єктами авторського права є
автори творів, їх спадкоємці та особи,
яким автори чи їх спадкоємці передали
свої авторські майнові права. За
змістом п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону об'єктами
авторського права у т.ч. є музичні твори
з текстом і без тексту. Згідно ч. 1, 2 ст.
11 Закону первинним суб'єктом, якому
належить авторське право, є автор
твору, авторське право на твір виникає
внаслідок факту його створення. Для
виникнення і здійснення авторського
права не вимагається реєстрація твору
чи будь-яке інше спеціальне його
оформлення, а також виконання будь-яких
інших формальностей. Частиною 1 ст. 15
Закону встановлено, що майнові права
автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) можуть бути передані
(відчужені) іншій особі згідно з
положеннями Закону, після чого ця
особа стає суб'єктом авторського права.
За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи
інша особа, яка має авторське право)
може передати свої майнові права,
зазначені у ст. 15 цього Закону,
будь-якій іншій особі повністю чи
частково. Передача майнових прав
автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) оформляється
авторським договором. Майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені. Майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані.

Згідно із ст. 45 Закону суб'єкти
авторського права і суміжних прав
можуть управляти своїми правами: а)
особисто; б) через свого повіреного; в)
через організацію колективного
управління. Статтею 46 Закону
визначено, що суб'єкт авторського права
і (або) суміжних прав може доручити
управління своїми майновими правами
повіреному на підставі укладеного з
ним договору доручення, здійснюючи
управління майновими правами, ця особа
діє у межах повноважень, переданих їй
суб'єктом авторського права і (або)
суміжних прав. Положеннями ч. 1, 2, 5 ст. 47
Закону визначено, що суб'єкти
авторського права і (або) суміжних прав
можуть доручати управління своїми
майновими правами організаціям
колективного управління; організації
колективного управління створюються
суб'єктами авторського права і (або)
суміжних прав та мають статус
юридичної особи згідно із законом;
суб'єкти авторського права і (або)
суміжних прав можуть також доручати
управління своїми майновими правами на
колективній основі відповідним
державним організаціям, установчі
документи яких передбачають
здійснення таких функцій. Частиною 4
ст. 48 Закону встановлено, що
організації колективного управління
можуть управляти на території України
майновими правами іноземних суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
на основі договорів з аналогічними
іноземними організаціями, в тому числі
й про взаємне представництво
інтересів.

Як зазначено в п. 7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 04.06.2010р. №5
"Про застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав",
згідно з п. "г" ч. 1 ст. 49 Закону
організації колективного управління
повинні виконувати від імені суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
і на основі одержаних від них
повноважень, зокрема, таку функцію:
звертатися до суду за захистом прав
суб'єктів авторського права і (або)
суміжних прав відповідно до статутних
повноважень та доручення цих суб'єктів.
При цьому окреме доручення для
представництва в суді не є
обов'язковим. Разом з тим така
організація, пред'явивши позов, не є
позивачем, оскільки вона звертається
до суду за захистом прав суб'єктів
авторського і (або) суміжних прав, а не
своїх прав. Позивачем у таких випадках
буде суб'єкт авторського права і (або)
суміжних прав, на захист інтересів
якого звернулася організація.

Пунктом 49 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" передбачено, що організації
колективного управління, які
здійснюють управління майновими
правами на твори, повинні довести
наявність у них прав на управління
авторськими майновими правами певного
кола осіб. Отже, у разі звернення
організації колективного управління
до суду з позовом про захист прав
суб'єктів авторського права суд
повинен з'ясовувати обсяг повноважень
цієї організації згідно з договорами,
укладеними цією організацією та
суб'єктом авторського права. Якщо у
організації колективного управління
відсутні повноваження на управління
майновими правами суб'єкта авторського
права, зокрема, щодо конкретного твору,
судам слід відмовляти у задоволенні
позову цієї організації.

Пунктом 29 вказаної вище Постанови
пленуму Вищого господарського суду від
17.10.2012р. № 12 наголошено на тому, що з
огляду на приписи ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України щодо
обов'язку доказування і подання
доказів господарському суду у
вирішенні питання про те, якій стороні
належить доводити обставини, що мають
значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати таке: 1) позивач
повинен довести належність йому
авторського права та/або суміжних прав
чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем, а в разі заявлення вимог
про відшкодування шкоди - розмір шкоди
і причинно-наслідковий зв'язок між
завданою шкодою та діями відповідача. У
випадках коли права автора засвідчено
свідоцтвом, виданим в установленому
порядку уповноваженим органом, власник
майнових прав інтелектуальної
власності на твір, які було передано на
зазначений у свідоцтві твір,
звільняється від доведення належності
йому відповідних прав; у таких випадках
обов'язок доведення належності цих
прав іншій особі, ніж та, що зазначена у
свідоцтві, покладається на
відповідача; 2) відповідач має довести
додержання ним вимог Цивільного
кодексу України і Закону України "Про
авторське право і суміжні права" при
використанні ним твору та/або об'єкту
суміжних прав; в іншому разі фізична
або юридична особа визнається
порушником авторського права та/або
суміжних прав, і для неї настають
наслідки, передбачені цими
законодавчими актами. Крім того,
відповідач повинен спростувати
визначену цивільним законодавством
презумпцію винного заподіяння шкоди
(ст. 614, 1166 Цивільного кодексу України).
У прийнятті судового рішення зі спору,
пов'язаного з порушенням авторського
права та/або суміжних прав, не є
достатнім загальне посилання суду на
використання твору та/або об'єкта
суміжних прав позивачем: мають бути
з'ясовані конкретні форма і спосіб
використання кожного об'єкта такого
права.

В зв'язку з вищевикладеними
обставинами позивач 1 та позивач 2
вважають, що вони є належними
суб'єктами авторських прав, проте суд
не погоджується з вказаним твердженням
виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 13.08.2014 року було
залучено до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет позову на стороні відповідача
Державну організацію «Українське
агентство з авторських та суміжних
прав» в зв'язку з тим, що ДО «Українське
агентство з авторських та суміжних
прав» є організацією колективного
управління, яка діє на підставі
Статуту, Свідоцтва Державного
департаменту інтелектуальної
власності Міністерства освіти і науки
України про облік організацій
колективного управління № 3/2003 від
22.08.2003 р. та відповідно до ст. ст. 47-49 ЗУ
«Про авторське право і суміжні права»
управляє на колективній основі
майновими правами суб'єктів
авторського права. ДО «Українське
агентство з авторських та суміжних
прав» на території України управляє
виключними майновими авторськими
правами, на підставі чого укладає з
юридичними та фізичними особами угоди
на використання творів авторів,
проводить збір, розподіл і виплату
авторської винагороди, вчиняє дії,
пов'язані з захистом порушених
авторських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону ОКУ можуть управляти на
території України майновими правами
іноземних суб'єктів авторського права
і (або) суміжних прав на основі
договорів з аналогічними іноземними
організаціями, в тому числі й про
взаємне представництво інтересів.

Як з'ясовано судом ПО «Організація
колективного управління авторськими
та суміжними правами», ТОВ «Українська
музична видавнича група» та ТОВ «Мун
Рекордс» не мають прямих авторських
договорів з Harrison Nigel Douglas, Harry Deborah, John John
Joseph, Keidran Jones, Thomas Theron, Jonathan Rotem, Jason Desrouleau,
Kisean Paul Anderson, Timothy Theron; а тільки Агентство
має статус постійного та повноважного
члена міжнародної конфедерації
авторських та композиторських
товариств (CISAC), якою з аналогічними
іноземними організаціями укладено
договори про взаємне представництво
інтересів. Згідно з випискою з системи
IPI, що є підсистемою загальної
інформаційної системи (CIS), в якій
містяться дані щодо правовласників
авторських майнових прав на музичні
твори, передані в колективне
управління авторсько-правовим
організаціям - членам CISAC, майновими
правами Harrison Nigel Douglas, Harry Deborah, John John Joseph,
Keidran Jones, Thomas Theron, Jonathan Rotem, Jason Desrouleau, Kisean
Paul Anderson, Timothy Theron на Твори на території
України управляє Агентство.

Господарський суд Київської області
приймає до уваги ту обставину, що
відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним -
зазначені вище договори № АУ002К від
01.01.2014 р., та № 17052012/01 від 17.05.2012 р. є
чинними і недійсними у встановленому
законом порядку не визнавалися, проте
приймаючи до уваги доводи сторін, суд
не може визнати такі підстави
задоволення позовних вимог вичерпними
та достатніми, виходячи з такого.

Як вище зазначалось, п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
04.06.2010р. №5 "Про застосування судами
норм законодавства у справах про
захист авторського права і суміжних
прав" зазначено, що організація
колективного управління, пред'явивши
позов, не є позивачем, позивачем у
такому випадку є суб'єкт авторського
права. Пунктами 29, 49 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" наголошено на тому, що у разі
звернення організації колективного
управління до суду з позовом про захист
прав суб'єктів авторського права суд
повинен з'ясовувати обсяг повноважень
цієї організації згідно з договорами,
укладеними цією організацією та
суб'єктом авторського права, позивач
повинен довести належність йому
авторського права та/або суміжних прав
чи права на їх захист. У випадках коли
права автора засвідчено свідоцтвом,
виданим в установленому порядку
уповноваженим органом, власник
майнових прав інтелектуальної
власності на твір, які було передано на
зазначений у свідоцтві твір,
звільняється від доведення належності
йому відповідних прав.

Обсяг повноважень ПО «Організація
колективного управління авторськими
та суміжними правами» згідно із
вказаними вище договорами, укладеними
цією організацією та ТОВ «Українська
музична видавнича група», сторонами у
справі не заперечувався, разом з тим,
заперечувалось набуття ТОВ
«Українська музична видавнича група»
статусу суб'єкта авторського права.
Відсутність в ТОВ «Українська музична
видавнича група» виданого в
установленому порядку уповноваженим
органом свідоцтва на спірні музичні
твори, покладає саме на ТОВ «Українська
музична видавнича група» доведення
виникнення майнових прав автора (чи
іншої особи, яка має авторське право) на
спірні музичні твори «One way or another», у
виконанні «One Direction», авторами якого є:
Harrison Nigel Douglas, Harry Deborah, John John Joseph, «Replay», у
виконанні «IYAS», авторами якого є: Keidran
Jones, Thomas Theron, Jonathan Rotem, Jason Desrouleau, Kisean Paul
Anderson, Timothy Theron.

Позивачем неодноразово наголошувалось
на тому, що ТОВ «Українська музична
видавнича група» набуло статусу
суб'єкта авторського права у зв'язку з
укладенням договору про надання
виключної ліцензії № НМИсуб 01/11-укр від
31.12.2010 р. з ВАТ «Національне музичне
видавництво».

В засіданнях суду представник ПО
«Організація колективного управління
авторськими і суміжними правами» на
уточнюючи запитання суду щодо
наявності та можливості подання
будь-яких інших доказів на
підтвердження набуття ТОВ «Українська
музична видавнича група» статусу
суб'єкта авторського права та
наявності відповідних майнових
авторських прав в ВАТ «Національне
музичне видавництво», окрім вказаного
вище договору, зазначав про
відсутність таких доказів та
відсутність можливості їх подання,
наголошуючи на правомірності
правочину, що випливає з положень ст. 204
ЦК України, та є достатньою підставою
задоволення позовних вимог. Разом з
тим, на думку суду, приймаючи до уваги
доводи сторін, загальні положення (ст.
3, ч. 5 ст. 12) ЦК України добросовісність
розглядається як принцип цивільного
права та презюмується, в даному
конкретному випадку такий погляд є
поверховим та за своїм змістом
суперечить принципам захисту прав
інтелектуальної власності.

Суд звертає увагу на ту обставину, що
згідно даних, які містяться в
Декларації музичних творів № 12 від
17.05.2012 р. щодо музичного твору, майнові
права на який передано в управління
Організації, а саме твір «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
авторами музики та тексту якого є
ОСОБА_8, ОСОБА_9, а виконавцем ОСОБА_4
вбачається, що набуття в управління
авторських прав було здійснено 17.05.2012
року. Проте, згідно даних які є у
відкритому доступі в мережі Інтернет, а
саме: сайту ТОВ «Мун Рекордз», даних
сайту Вікіпедія, вказаний твір був
створений в другій половині 2013 року.

В зв'язку з вищевикладеними
обставинами суд вважає, що декларація
№ 12 від 17.05.2012 року не може бути
належним та допустимим доказом
переходу майнових прав на музичний
твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», авторами музики та
тексту якого є ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ТОВ
«Мун Рекордз», а договір № 17052012/01 від
17.05.2012 року не може стверджувати факт
переходу майнових авторських прав від
ТОВ «Мун Рекордз» до ПО «Організація
колективного управління авторськими
та суміжними правами» на твір, який
створено в 2013 році, тобто такий, що
виник пізніше ніж декларація та
договір.

ПІІ «Лукойл-Україна» заперечується
використання (виконання) творів 26.02.2014
та 27.03.2014 року на автозаправних
станціях, на яких відповідач здійснює
господарську діяльність. Водночас за
результатами дослідження цифрового
відеозапису, що його містить наявний у
матеріалах справи оптичний диск, не
вбачається за можливе достеменно
встановити, що саме ПІІ
«Лукойл-Україна» здійснювало
публічне виконання відтворення Творів;
даним записом доводиться наявність у
приміщенні джерел звуку, в т.ч.
транслювання програм загального
мовлення, що, в свою чергу, не виключає
можливості публічного виконання
(відтворення) творів третіми особами.
За допомогою додаткового спеціального
технічного обладнання шляхом вчинення
відповідних дій з Sony handycam DCR-DVD610,
відеокамерою виробництва 2008 року, яким
згідно з актами № 26/02/14 від 26.02.2014 року
та № 19/03/14 від 27.03.2014 року здійснювався
відеозапис, можливо здійснити запис,
на підставі якого можна достеменно
встановити джерела походження
акустичного звуку в приміщенні, але
наявний цифровий запис таким не є та
фіксує лише загальний фон у приміщенні
в місці, з якого проводилося знімання
відео. Відтак даний відеозапис не можна
визнати належним доказом публічного
виконання (відтворення) Творів
Товариством.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позивачем не
надано належних та допустимих доказів,
що підтверджують наявність у них права
на звернення до суду з даним позовом та
факту порушення майнових авторських
прав позивачів.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно п. 2.5. Постанови Пленуму
Вищого Господарського суду України від
26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За вказаних обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
необґрунтованими, недоведеними та
такими, що не підлягають задоволенню,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Суддя
Мальована Л.Я.