ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 року
Справа №25/5005/7410/2012

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. -
доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання:
Валярі М.Г.

За участю представників сторін:

від боржника: Козіна А.М., довіреність №
б/н від 10.06.14;

інші учасники провадження в судове
засідання не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 08.07.2014
року у справі №25/5005/7410/2012

за заявою управління Пенсійного фонду
України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу, м.Кривий Ріг

до боржника - відкритого акціонерного
товариства «Дніпромеханомонтаж»,
м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.07.2014
року у справі №25/5005/7410/2012 (суддя
Єременко А.В.) грошові вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на
суму 911 801,13 грн. відхилені, грошові
вимоги на суму 210 404, 65 грн. (11 755,77 грн. -
список №1, 198 648,88 грн. - список №2)
визнані та включені до третьої черги
реєстру вимог кредиторів.

Ухвала суду мотивована тим, що ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.03.2013 року у даній справі
затверджено реєстр вимог кредиторів на
загальну суму 2 686 303,68 грн., у тому числі
грошові вимоги управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу у розмірі 872 469,65 грн. з
віднесенням до 3 черги реєстру вимог
кредиторів, з яких 229 293, 30 грн. - список
№1 та 643 176, 35 грн. - №2). Таким чином,
вимоги кредитора на суму 872 469,65 грн. за
період з 01.01.2007 року по 01.11.2012 року
підлягали відхиленню, оскільки вони
були вже розглянуті і включені до
реєстру вимог кредиторів.

Відносно грошових вимог управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на
суму 39 331,48 грн., з яких 2 105,63 грн. за
списком №1 та 37 225,85 грн. за списком №2 за
період лютий - березень 2014 року, то суд
першої інстанції керувався
положеннями ч. 1 ст. 38 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
що передбачають припинення додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, також див. п. 29
листа Вищого господарського суду
України від 28.03.2013 року №01-06/606/2013 «Про
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (із змінами та
доповненнями). Капіталізація витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій
чинним законодавством не передбачена.
У ліквідаційній процедурі у
встановлений Законом строк можуть бути
заявлені лише ті вимоги щодо витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій,
які виникли в процедурах розпорядження
майном та санації, оскільки після
визнання боржника банкрутом
відповідні зобов'язання не виникають
(див. пост. Верховний Суд України від
18.03.2014 року. по справі № 6/108-09).

Не погодившись з ухвалою
господарського суду, до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду звернулось
управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу в
частині відмови в задоволенні грошових
вимог на суму 39 331,48 грн. В
обґрунтування своєї правової позиції
скаржник зазначає, що норми
законодавства України про пенсійне
страхування не передбачають
припинення нарахування заборгованості
з виплати та доставки пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
зв'язку з відкриттям ліквідаційної
процедури підприємства боржника. Лише
після внесення запису до державного
реєстру про припинення діяльності
підприємства боржника, скаржник
припиняє здійснення нарахування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
відповідно ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та надсилання
відповідних повідомлень для їх
відшкодування. Станом на 22.07.2014 року, в
реєстрі відсутній запис про припинення
діяльності ТОВ «Дніпромеханомонтаж»,
внаслідок чого скаржник, за місцем
призначення пенсії, продовжує
надсилати повідомлення до боржника.

Скаржник вважає, що він вправі заявляти
грошові вимоги про відшкодування
фактичних витрат з виплати та доставки
пільгових пенсій в ході провадження у
справі протягом ліквідаційної
процедури боржника (посилаючись на
судову практику Верхового суду України
у справі №21-103а/11 від 30.05.2011 року та у
справі №21-19а/12 від 21.02.2012 року), що є
підставою для визнання грошових вимог
скаржника в сумі 39 331,48 грн., з яких 2
105,63 грн. за списками №1 та 37 225,85 грн. за
списками №2 в період лютий-березень 2014
року

В судовому засіданні, 18.09.2014 року від
представника боржника надійшов відзив
на апеляційну скаргу, в якому
зазначено, що доводи апеляційної
скарги є безпідставними та
необґрунтованими, а ухвала
господарського суду винесена у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у справі.

18.09.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Скаржник не забезпечив явку
повноваженого представника в
засідання апеляційного господарського
суд, про дату та час судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи поштовим повідомленням з
відміткою про отримання поштового
відправлення.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови пленуму
ВГС України від 26.12.2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору. Оскільки
розгляд справи може бути відкладений
виключно у зв'язку із неможливістю
розглянути справу у даному судовому
засіданні, а не у зв'язку з неявкою
сторін, суд вважає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для прийняття
рішення по справі.

Суд вважає, що вжив усі залежні від
нього заходи для повідомлення сторін
належним чином про розгляд
господарської справи в апеляційній
інстанції та реалізації ними права
судового захисту своїх інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи сторін і давши їм
правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Спірними грошовими вимогами в даній
справі є вимоги, заявлені управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на
суму 39 331,48 грн. заборгованості по
фактичних витратах на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком №1 та №2 за
період лютий - березень 2014 року, з яких 2
105,63 грн. за списком №1 та 37 225,85 грн. за
списком №2.

Провадження у справах про банкрутство
здійснюється в порядку провадження,
передбаченому ГПК України, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції чинній після 19.01.2013 року),
стаття 1 якого визначає сторін та
учасників провадження у справі про
банкрутство, якими є, зокрема,
кредитори (представник комітету
кредиторів).

Так, кредитор - це юридична або фізична
особа, а також органи доходів і зборів
та інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника.

Поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Забезпечені кредитори - кредитори,
вимоги яких забезпечені заставою майна
боржника (майнового поручителя).

Із дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури згідно з ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» господарська
діяльність банкрута завершується
закінченням технологічного циклу з
виготовлення продукції у разі
можливості її продажу за виключенням
укладення та виконання договорів, що
мають на меті захист майна банкрута або
забезпечення його збереження
(підтримання) у належному стані,
договорів оренди майна, яке тимчасово
не використовується, на період до його
продажу в процедурі ліквідації тощо.
Строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута вважається таким,
що настав. У банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури. Припиняється
нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
за всіма видами заборгованості
банкрута. Вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає. Кредитори,
вимоги яких заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, не є
конкурсними, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

У межах повноважень, визначених ч. 2 ст.
41 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ліквідатор
заявляє в установленому порядку
заперечення щодо заявлених до боржника
вимог поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство і
є неоплаченими.

Отже, зазначеними нормами Закону,
законодавець чітко визначив, що
поточні вимоги кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

Із заяви управління Пенсійного фонду
України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу від 04.06.2014 року про
визнання кредиторських вимог
ліквідатором боржника, зареєстрованих
господарським судом першої інстанції
12.06.2014 року, підтверджується, що
заборгованість з витрат на доставку
пільгових пенсій виникла після
визнання боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора постановою господарського
суду Дніпропетровської області від
04.02.2014 року.

Господарський суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого і законного
висновку, що вимоги скаржника на суму 39
331,48 грн. заборгованості по фактичних
витратах на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
списком №1 та №2 за період лютий -
березень 2014 року не мають характеру
поточних у розумінні ст. 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», заявлені
після введення ліквідаційної
процедури, під час якої не виникає
будь-яких нових зобов'язань, що можуть
бути заявлені в порядку ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Оскільки законодавством встановлено
пріоритет Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
перед іншими законами, то положення
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не можуть бути
застосовані до правовідносин між
сторонами.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів апеляційного суду вважає, що суд
першої інстанції повно з'ясував
обставини справи і дав їм правильну
юридичну оцінку. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права
при розгляді спору по суті судовою
колегією не встановлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга не
можуть бути підставами для скасування
прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 106 ГПК України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 08.07.2014
року у справі №25/5005/7410/2012 залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 08.07.2014
року у справі №25/5005/7410/2012 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст складений 19.09.2014 року.

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
Ю.Б. Парусніков