ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.09.14р. Справа № 904/5306/14

За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОРСА", м.
Дніпропетровськ

до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Портал", м.
Дніпропетровськ

про визнання недійсною угоди

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання -
помічник судді Бобир Ю.В.

Представники:

Від Позивача: представник Анохін В.О.,
довіреність № 01/07-14 від 01.07.2014 р.

Від Відповідача: представник Любосок
В.В., довіреність б/н від 01.02.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КОРСА" (далі-Позивач)
звернулось з позовом до Товариство з
обмеженою відповідальністю "Портал"
(далі-Відповідач), в якому просить
господарський суд визнати недійсним
Договір №130529 від 29.05.2013р. про надання
транспортних послуг та витрати по
справі покласти на Відповідача.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на те, що Договір №130529 від
29.05.2013р. про надання транспортних
послуг суперечить вимогам статті 203 ЦК
України та є недійсним в силу ч.ч.1, 2 ст.
215 ЦК України, оскільки за період
взаємовідносин з Відповідачем не
підтверджено факт надання послуг за
Договором, що свідчить про те, що
правочини між Позивачем та
Відповідачем здійснені без мети
настання реальних наслідків.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

копії правовстановлюючих документів;

копію договору №121224 від 29.05.2013р.;

витяг про державну реєстрацію
Відповідача.

02.09.14р. Відповідач подав заяву, якою
повідомив суд про те, докази, які
підтверджують факт здійснення
господарських операцій
(товарно-транспортні накладні,
податкові накладні та акти виконаних
робіт) у Відповідача відсутні,
внаслідок вилучення первинної
документації згідно ухвали Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
28.04.2014р. справа №201/5429/14-К, провадження
№1-КС/2001/2027/2014 (а.с. 55-56).

На виконання вимог ухвали суду від
02.09.14р. Позивач подав первинні
документи, які підтверджують виконання
Договору №130529 від 29.05.2013р. про надання
транспортних послуг (а.с. 62-110):

копії товарно-транспортних накладних;

копії податкових накладних;

копії актів приймання-передачі наданих
послуг/виконаних робіт.

Відповідач позов не визнав, позовні
вимоги вважає необґрунтованими та
безпідставними.

Сторони не заперечували проти
закінчення розгляду справи в судовому
засіданні 10.09.2014 року.

В судовому засіданні 10.09.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
враховуючи пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КОРСА" (Експедитор)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Портал"
(далі-Перевізник) укладено договір
№130529 від 29.05.2013р. про надання
транспортних послуг (а.с. 29-37),
відповідно до умов якого Перевізник
зобов'язався надати Експедитору
транспортні послуги по наданню
перевезення та доставки
вантажів/товарів Замовника
автомобільним транспортом по
території України Клієнтам Замовника,
забезпечити збереження
вантажів/товарів з моменту їх
отримання для перевезення та до
моменту передачі їх вказаній в заявці
уповноваженій особі в пункті доставки
(Вантажоотримувачу), здійснювати
оформлення товарно-транспортних
документів по даним перевезенням
вантажів Замовника, а Експедитор
зобов'язан прийняти та оплатити
вказані Перевізником послуги у
відповідності з умовами даного
Договору (п. 1.2 Договору).

Вартість кожної конкретної
транспортної послуги визначається
Сторонами у відповідності, узгоджених
та підписаних Сторонами Заявках (п. 6.1
Договору).

Відповідно до п. 6.5 Договору Експедитор
здійснює оплату наданих Перевізником
транспортних послуг в наступному
порядку:

Перевізник кожного 10-го, 20-го та 30-го
числа місяця, крім вихідних та
святкових днів, направляє Експедитору,
відповідно належним чином оформлені та
підписані документи по кожній
виконаній транспортній послуги за
відповідний період, а саме: оригінали
відповідних належним чином оформлених
та підписаних товарно-транспортних
накладних, накладних на товар, вказаних
в ТТН, податкових накладних (пп. 6.5.1
Договору).

Під час виконання спірного договору
складені товарно-транспортні
накладні, податкові накладні, акти
приймання-передачі наданих
послуг/виконаних робіт (а.с. 62-110), копії
яких долучено до матеріалів справи.

Суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, посилання Позивача на
невідповідність чинному законодавству
України товарно-транспортних
накладних та непідтвердження факту
передачі товаро-матеріальних
цінностей спростовується фактичними
обставинами справи та наданими
доказами, а саме товарно-транспортними
накладними, які не суперечать вимогам
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міитранспорту
України від 14.10.1997 №363, та містять
підписи не лише сторін спірного
договору, а й як Замовника так й
отримувача.

Крім того, згідно з Додатковою угодою
№1 від 29.05.2013р. до Договору про надання
транспортних послуг №130529 від 29.05.2013р.
під терміном ПЕРЕВІЗНИК розуміється не
лише сторона за Договором, а й інші
треті особи, фактичні перевізники та
експедитори, які залучаються ТОВ
"Портал" для виконання предмета
Договору. Також, даною додатковою
угодою надасться право Перевізнику ТОВ
"Портал" залучати за власний рахунок
вищезгаданих осіб.

Позивачем не доведено, яким чином
залучення третіх осіб за рахунок
перевізника суперечить чинному
законодавству України та як це впливає
на недійсність спірного Договору.

Так само, встановлені судом обставини
справи та досліджені докази
спростовують порушення Відповідачем
норм статті 1, пункту 2 статті 3, пунктів 1
та 2 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", так саме, як й
невідповідність первинної
документації, а саме: податкових
накладних, актів прийому-передачі
виконаних робіт та
товарно-транспортних накладних, -
вищезазначеними нормами.

Обставини справи свідчать про те, що
відповідно до статей 202, 626, ч. 1 ст. 628, 629,
909 ЦК України правочини за оспорюваним
договором були спрямовані на набуття
та виконання цивільних прав та
обов'язків. Матеріалами справи
доводиться, що Відповідачем було
надано, а Позивачем отримано послуги з
перевезення відповідно до умов
Договору та вищезазначених статей. В
свою чергу Позивач не заперечував та не
спростував факт оплати ним отриманих
за спірним Договором транспортних
послуг.

Таким чином, судом не встановлено
підстав недійсності правочину, як того
вимагає ч.1 ст. 215 ЦК України.

Позивачем не доведено та законодавчо
не аргументовано твердження про те, що
правочини за спірним Договором
здійснені без мети настання реальних
наслідків

Суд зазначає, що висновок про "юридичну
дефектність первинних документів" є
власною думкою Позивача та не
передбачає законодавчо встановленої
процедури визнання юридично
дефектними документів, тим більш чинне
законодавство України не наділяє ані
суб'єкта господарювання, ані органи
державної влади повноваженнями на
визнання первинних документів
юридично "дефектними".

У зв'язку з викладеним суд відмовляє в
задоволенні позову з покладенням
судових витрат по справі на Позивача в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 36, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржено протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся Повне рішення
складено-15.09.14р.