КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Справа№ 910/7141/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Лобаня О.І.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін, згідно
протоколу судового засідання від 18.08.2014
року

розглянувши матеріали апеляційної
скарги

товариства з обмеженою
відповідальністю "Пвіта Центр"

на рішення господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 року

у справі №910/7141/14 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Вік Буд Трейд"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Пвіта Центр"

про стягнення 16 151,74 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 року у справі №910/7141/14
позов задоволено частково. Вирішено
стягнути з ТОВ "Пвіта Центр" на користь
ТОВ "ВІК БУД ТРЕЙД" 13 966,80 грн. боргу, 250,26
грн. інфляційних, 636,73 грн. пені, 146,93 грн.
3% річних та 1 696,80 грн. витрат по сплаті
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
відповідач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 року у справі №910/7141/14
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2014 року у
справі №910/7141/14 прийнято апеляційну
скаргу ТОВ "Пвіта Центр" до провадження
та призначено її до розгляду за участю
уповноважених представників сторін.

Представник позивача у судовому
засіданні 18.08.2014 року надав пояснення,
якими заперечив проти доводів
викладених в скарзі та просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Представник відповідача у судове
засідання 18.08.2014 року не з'явився, про
причини неявки колегію суддів
апеляційної інстанції не повідомив,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а отже наявні підстави щодо
можливості розгляду справи за
відсутності його представника.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 10.10.2012 року між ТОВ
"Пвіта Центр" (далі - покупець) та ТОВ
"ВІК БУД ТРЕЙД" (далі - постачальник)
було укладено договір поставки №22
(далі - договір), відповідно до умов
якого постачальник зобов'язується
поставити та передати у власність
покупцю, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити плити
пінополістирольні ПСБ-С 15, 25, 35,
фасад-еко, дах/підлога (далі - товар) (п.
1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2. договору
найменування (асортимент), кількість,
ціна товару, а також його вартість
узгоджується сторонами в
специфікаціях, в рахунках-фактурах та
видаткових накладних.

Згідно з п. 1.3. договору передача/прийом
товару по кількості та якості між
сторонами оформляється видатковою
накладною; моментом передачі /прийому
товару є дата, вказана у видатковій
накладній, підписаній сторонами або
довіреними особами сторін.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що
оплата товару проводиться покупцем
шляхом внесення грошових коштів у
вигляді сплати грошових коштів на
поточний рахунок постачальника
протягом 21 календарного дня з дати
відвантаження партії товару, вказаного
у накладній.

У відповідності до умов договору, а
саме видаткової накладної №ТР-0002215 від
12.09.2013 року, позивачем за договором було
поставлено, а відповідачем (в особі
представника за довіреністю №162 від
11.09.2013 року) прийнято без будь-яких
зауважень та заперечень товар на
загальну суму 16 966,80 грн., що
підтверджується податковою накладною
№124 від 12.09.2013 року.

При цьому, на виконання умов договору,
07.11.2013 року відповідачем було сплачено 3
000,00 грн., що підтверджується карткою
рахунку №311 за 07.11.2013 року.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідач свої
зобов'язання щодо своєчасної та повної
сплати вартості поставленого товару не
виконав, у зв'язку з чим у останнього
виникла заборгованість у розмірі 13 966,80
грн.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України та ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, крім
випадку коли право такої відмови
встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Проте, матеріали справи не містять
доказів погашення відповідачем
зазначеної вище заборгованості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
вартості поставленого товару у розмірі
13 966,80 грн.

Також, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 146,93 грн. 3%
річних, 250,26 грн. інфляційних та 1 787,75
грн. пені.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з п. 5.3. договору сторонами
передбачено, що у разі невиконання п. 4.2.
договору щодо остаточного розрахунку
за поставлений товар, покупець сплачує
постачальнику на його вимогу пеню у
розмірі 0,1% за кожний календарний день
прострочення.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема, неустойкою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Отже, враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання щодо своєчасної та повної
оплати за поставлений позивачем товар,
колегія суддів дійшла висновку про
правомірність стягнення судом першої
інстанції з відповідача на користь
позивача 250,26 грн. інфляційних, 146,93 грн.
3% річних та 636,73 грн. пені. При цьому,
судом апеляційної інстанції
перевірено розрахунки інфляційних, 3%
річних та пені, здійснені місцевим
господарським судом, та встановлено їх
арифметичну правильність.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи щодо дійсності видаткової
накладної та неправомірного
відхилення клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи,
колегією суддів відхиляються, оскільки
матеріалами справи підтверджується
наявність зазначеної заборгованості
за поставлений товар відповідачу, а
саме факт отримання товару
відповідачем також підтверджується
податковою накладною та частковою
оплатою відповідачем за поставлений
товар.

Тобто, доводи скаржника зводяться до
намагань надати їм перевагу над
встановленими судом першої інстанції
обставинами, та переоцінити ці
обставини, що не впливає на результат
розгляду справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду міста Києва від
05.06.2014 року у справі №910/7141/14 відповідає
обставинам справи, є законним та
обгрунтованим, а тому не підлягає
скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Пвіта
Центр" на рішення господарського суду
міста Києва від 05.06.2014 року у справі
№910/7141/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 05.06.2014 року у справі
№910/7141/14 залишити без змін.

3. Справу №910/7141/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
А.Г. Майданевич

О.І. Лобань