ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р.Справа № 922/2528/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Стальконструкція", м.
Харків до ТОВ "Нью Системс АМ", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Кролевецький К.І. за дов
(після оголошенння перерви - не
з*явився).

відповідача - Нікуліна І.В. за дов.
(після оголошенння перерви - не
з*явився).

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ТОВ "Стальконструкція"
звернулось із позовом до відповідача -
ТОВ "Нью Системс АМ" про стягнення 604 918,23
грн.

Позивач вказував, що між ним і
відповідачем було укладено договір
підряду № 27 від 24.01.2011 з реконструкції
об'єкту будівництва - ангару для
повітряних суден, що будувався за
адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1.

За вказаним договором позивач
зобов'язався виконати власними та
залученими силами будівельні роботи на
об'єкті будівництва, а відповідач
зобов'язався оплатити виконані
роботи.Згідно підписаних сторонами
актів виконаних робіт всього було
виконано будівельних робіт на суму 24 854
318,82 грн. Сплачено відповідачем 24 351 739,62
грн. Залишок несплаченої суми склав 502
579,20 грн., окрім цього позивачем
пред'явлено до стягнення 32 755,20 грн.
пені, 3 % річних в розмірі 10 874,36 грн. та 58
709,47 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на положення пунктів
13.3.1-13.4.5, 16.3 договору будівельного
підряду.

Об'єкт будівництва зданий до
експлуатації на підставі сертифікату
відповідності № ХК 8 від 30.01.2012 та
акту готовності об'єкта до
експлуатації від 18.01.2012.

Відповідач позов не визнав, вважає
вимоги позивача необґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню.
При цьому відповідач посилається на
невиконання позивачем положень п. 13.4.2
договору, які є необхідними для
отримання перших 50 % гарантійного фонду
в розмірі 5 492,82 грн. Щодо решти 50 %
гарантійного фонду в розмірі 497 086,38 грн.
відповідач вважає, що умови сплати
згідно укладеного договору підряду не
настали з огляду на недійсність п. 16.3
договору в частині встановлення
гарантійного строку експлуатації в
один рік у зв'язку з його
невідповідністю вимогам чинного
законодавства, зокрема ст. 884
Цивільного кодексу України та п. 103
"Загальних умов укладення та виконання
договорів підряду в капітальному
будівництві", затверджених Постановою
КМУ № 668 від 01.08.2005.

В судовому засіданні 04.08.2014 року було
оголошено перерву до 07.08.2014 року.

Представник позивача в призначене
судове засідання після оголошенння
перерви не з'явився, в попередньому
судовому засіданні підтримував
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в призначене
судове засідання після оголошенння
перерви не з'явився, в попередньому
судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог заперечував та просив
суд відмовити у задоволенні позову, з
підстав викладених у відзиві, який
долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

Позивачем на виконання умов договору
генерального підряду № 27від 24.01.2011 було
виконано роботи з будівництва ангару
для повітряних суден, що будувався за
адресою: м. Харків, вул. Ромашкіна, 1.
Сторонами договору було підписано
актів виконаних робіт на суму 24 854 318,82
грн. Відповідачем сплачено за
договором 24 351 739,62 грн. Залишок
несплаченої суми склав 502 579,20 грн., яка
складається з 5 492,82 грн. першої частини
та 497 086,38 грн. другої частини
гарантійного фонду, який підлягає
оплаті на умовах договору генерального
підряду.

Згідно п. 13.4.1 договору гарантійний фонд
встановлюється у розмірі 4 % від ціни
договору та формується шляхом
щомісячного утримання замовником
(залишення у замовника) 4 % вартості
фактично виконаних робіт.

Згідно п. 13.4.2 договору замовник
(відповідач) перераховує генеральному
підряднику (позивачу) 50 % суми
гарантійного фонду після підписання
комісією актів приймання-передачі
етапу та виконання п. 13.4.3 договору та
отримання замовником відповідного
рахунку-фактури від генерального
підрядника.

П. 13.4.3. встановлює, що платіж перших 50 %
гарантійного фонду буде здійснений за
умови передачі генеральним
підрядником і прийняття замовником
виконавчої документації, планів, схем.
інструкцій з експлуатації обладнання
та технічних описів, паспортів,
сертифікатів у відповідності до умов
законодавства, місцевого ДАБІ та інших
документів, передбачених договором;
усунення на Об'єкті повного обсягу
недоліків та дефектів виконаних робіт;
підписання сторонами остаточного акту
прийому-передачі робіт за договором.

П. 13.4.4 встановлено, що після сплати
перших 50 % гарантійного фонду замовник
(відповідач) утримує у себе решту 50 %
гарантійного фонду на умовах,
викладених в ст. 16 договору.

П. 13.4.5. встановлено, що перерахування
замовником (відповідачем) решти
гарантійного фонду у розмірі 50 %
здійснюється протягом 30 календарних
днів з моменту закінчення гарантійного
строку експлуатації (з урахуванням
положень п. 16.8 договору), вказаного у ст.
16 договору, та отримання замовником від
генерального підрядника відповідного
рахунку-фактури.

Згідно п. 16.3 договору гарантійний строк
експлуатації починається з моменту
прийняття завершеного об'єктом
будівництва в експлуатацію і триває 1
(один) рік. Згідно умов п. 16.5 договору
гарантійний строк об'єкту становить 10
(десять) років.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобовязання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до умов п. 13.4.2 договору
генерального підряду № 27 від 24.01.2011
відповідач повинен був перерахувати
перші 50 % гарантійного фонду позивачу
після підписання комісією актів
приймання-передачі етапу виконаних
робіт та за умови передачі відповідної
виконавчої документації, планів, схем і
т. ін., усунення недоліків і дефектів,
підписання остаточного акту приймання
передачі робіт.

Факт здачі-приймання сторонами
будівельних робіт підтверджуються
актами приймання виконаних робіт,
довідками про вартість будівельних
робіт, та відомостями ресурсів,
складеними та підписаними сторонами
без зауважень. Суми часткової оплати
сплати і заборгованості за договором
зафіксовані сторонами в акті взаємної
звірки від 06.06.2014р. і підтверджують
розміри вимог позивача. Об'єкт
будівництва зданий до експлуатації на
підставі сертифікату відповідності №
ХК 8 від 30.01.2012р..

При цьому, відповідачем при підписанні
актів приймання виконаних робіт не
заявлено жодних вимог щодо непередання
або необхідності передання йому
виконавчої або іншої документації,
планів, схем. Доказів витребування
такої документації, направлення і
отримання позивачем вимог щодо
усунення недоліків надано не було.
Відтак, об'єкт будівництва був
прийнятий відповідачем до
експлуатації.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Таким чином, підлягає стягненню на
користь позивача сума перших 50 %
гарантійного фонду в розмірі 5 492,82 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного нараховані
позивачем 641,65 грн. інфляційних втрат,
356,06 грн. пені та 129,12 грн. трьох
відсотків річних пропорційно на суму 5
492,82 грн. обгрунтовані та підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача..

Щодо стягнення решти 50 % гарантійного
фонду в розмірі 497 086,38 грн., суд вважає
вимоги позивача необґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

При цьому, згідно вимог ч.1 ст. 884 ЦК
України гарантійний строк виконаних
робіт за договором будівельного
підряду становить 10 (десять) років від
дня прийняття об'єкта замовником, якщо
більший гарантійний строк не
встановлений договором або
законом,тоді як п.16.3 Договору
генерального підряду № 27 від 24.01.2011
передбачено умову про гарантійний
термін експлуатації в один рік з
моменту прийняття об'єкту завершеного
будівництвом об'єкта в експлуатацію.

Мінімальний гарантійний строк
експлуатації об'єкта будівництва в 10
(десять) років також встановлений
"Загальними умовами укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві",
затвердженими Постановою КМУ № 668 від
01.08.2005 (далі - Загальні умови). Ці
Загальні умови відповідно до
Цивільного кодексу України визначають
порядок укладення та виконання
договорів підряду на проведення робіт
з нового будівництва, реконструкції
будівель і споруд та технічного
переоснащення діючих підприємств (далі
- капітальне будівництво об'єктів), а
також комплексів і видів робіт,
пов'язаних із капітальним будівництвом
об'єктів. Положення "Загальних умов"
застосовуються також щодо укладення та
виконання договорів підряду на роботи
з реставрації та капітального ремонту
будівель і споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України встановлено, що
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Відповідач обґрунтовано посилається
на положення ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 884 ЦК
України і п. 103 Загальних умов,
звертаючи увагу суду на умови п. 16.3
договору підряду, які не відповідають
цим вимогам закону.

Так, усупереч закону сторони відійшли
від положення ч. 1 ст. 884 ЦК України, і п.
103 Загальних умов за якими гарантійний
строк виконаних робіт та гарантійний
строк експлуатації має становити 10
років від дня прийняття об'єкта
замовником, якщо більший строк не
встановлено договором або законом, і
натомість, у пункті 16.3 договору
встановили однорічний гарантійний
строк експлуатації, що обмежує
відповідальність виконавця робіт та
права відповідача, що суперечить
вимогам діючого законодавства України.

Відповідно до п. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексуУкраїни
господарський суд, приймаючи рішення,
має право визнати недійсним повністю
чи у певній частині пов'язаний з
предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

Таким чином, оскільки, умови пункту 16.3
договору генерального підряду № 27 від
24.01.2011 суперечать вимогам ч. 1 ст. 884 ЦК
України і п. 103 Загальних умов, умови
цього пункту, якими встановлюється
гарантійний строк експлуатації в 1
(один) рік, підлягають визнанню судом
недійсними на підставі ч.1 ст. 203 та ч.1
ст. 215 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 23.04.2009 р. у справі № 9/118-2642.

З огляду на недійсність умов п. 16.3
договору генерального підряду № 27 від
24.01.2011р., якими встановлено однорічний
гарантійний строк експлуатації, а
також враховуючи умови п. 13.4.5 цього
договору, згідно яких решта суми
гарантійного фонду сплачується
протягом 30 календарних днів з моменту
закінчення гарантійного строку
експлуатації, відсутні підстави для
задоволення вимог позивача щодо
стягнення решти суми гарантійного
фонду в розмірі 497 086,38 грн, оскільки
строк по оплаті цієї частини
гарантійного фонду наступає після
закінчення 10-річного гарантійного
строку експлуатації, а саме після 30.01.2022
р.

Відтак, вимоги позивача в частині
стягнення 497 086,38 грн. та нарахованих на
вказану суму інфляційних витрат, 3%
річних та пені не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, на підставі
ст. 203, 215, 217, 628, 884 Цивільного кодексу
України, п. 103 "Загальних умов укладення
та виконання договорів підряду в
капітальному будівництві",
затверджених Постановою КМУ № 668 від
01.08.2005, керуючись ст. 1,12,22, 33, 34, 43, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсною як таку, що
суперечить закону, умову, яка викладена
у пункті 16.3 договору генерального
підряду № 27, укладеному 24.01.2011 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція" (м.
Харків,пр. Московський, 283) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Нью Системс АМ" (м.
Харків, пр. Косіора, 81), за якою
гарантійний строк експлуатації триває
1 рік з моменту прийняття завершеного
будівництвом об'єкта в експлуатацію.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нью Системс АМ" (м.
Харків, пр. Косіора, 81, код 35133822) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція" (м.
Харків, пр. Московський, 283, код 21191412)
заборгованість в розмірі 5 492,82 грн., 641,65
грн. інфляційних втрат, 356,06 грн. пені та
129,12 грн. 3% річних, 1827,00 грн. судового
збору.

В іншій частині вимог у задоволенні
позову відмовити.

Повне рішення складено 11.08.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

922/2528/14