Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" вересня 2014 р.
Справа № 906/1121/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засіданя
Смиковського В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартиненко О.О. - дов.
№7Д-11 від 27.06.14 р., дійсна до 27.06.19 р.

Добровольський Є.О. - дов. №3054 від 29.12.11
р., дійсна до 29.12.16 р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Насіння"

до Приватного сільськогосподарського
підприємства "Случ-Агро" (с.Вербівка,
Новоград-Волинський район, Житомирська
область)

про стягнення 153336,02 грн.

13.08.14 р. до господарського суду надійшов
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Насіння" до Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Случ-Агро" (с. Вербівка,
Новоград-Волинський район, Житомирська
область) про стягнення 153336,02 грн. за
неналежне виконання зобов'язань за
договором №2-0409/пр1297х від 04.09.13 р.
(надалі за текстом - Договір), з яких: 109
397, 00 грн. основний борг; 13 709, 09 грн. пеня;
13 675, 20 грн. штраф; 14 001,13 грн. інфляційні
втрати, 2 553, 60 грн. 3% річних.

В якості правових підстав позову
позивач посилається на п. п. 6.1., 11.2., 11.3.,
11.5. Договору та ст.ст. 526, 625 ЦК України,
ст.ст.193, 232 ГК України.

Ухвалою від 18.08.14 р. суд порушив
провадження у справі та вжив заходів
для підготовки до розгляду справи по
суті.

До початку розгляду справи по суті
позивач предмет та підстави позову не
змінив, відповідач зустрічного позову
не подав.

Представник позивача в засіданні суду
22.09.2014 позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов не подав,
свого представника в судове засідання
не направив, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, однак ухвали суду від
18.08.14 р. та від 28.08.14 р. повернулися з
відміткою відділення поштового зв'язку
«за відсутністю адресата» ( а.с.42-46).

З метою підтвердження відомостей щодо
місцезнаходження відповідача, судом
було здійснено електронний запит та
отримано інформацію з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, розміщеного
на офіційному веб-сайті Державного
підприємства "Інформаційно-ресурсний
центр", згідно якої юридична адреса
відповідача відповідає адресі,
зазначеній у позовній заяві, та на яку
направлялася ухвала суду (а.с. 25-26).

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу. (п.11 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2007 N01-8/123 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році").

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого Господарського Суду
України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК... За
змістом цієї норми, у разі якщо ухвали
суду було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом...
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не змінював своєї юридичної
адреси, і адреса відповідача, на яку
направлялася ухвала господарського
суду, відповідає адресі, вказаній у
витягу з ЄДР.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.2011 року у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представника однієї із сторін
справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3
ГПК України, господарський суд створив
сторонам необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, відповідно до ст. 75 ГПК
України, справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні представнику
позивача оголошено вступну та
резолютивну частини рішення суду про
часткове задоволення позову.

Господарський суд, розглянувши
матеріали справи, заслухавши
уповноваженого представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

04.09.13 р. між ТОВ "Торговий дім "Насіння"
та ПСП "Случ-Агро" був укладений Договір
№2-0409/пр1297х, відповідно до якого
позивач (продавець) зобов'язався
передати товар, а відповідач (покупець)
- прийняти товар та оплатити його
вартість.

Якість, умови поставки, порядок
передачі-приймання товару визначено у
розділах 3, 7, 9 Договору.

Порядок та строки проведення
розрахунків передбачено у розділі 6
Договору, п. 6.1. якого передбачає, що
загальна вартість товару повинна бути
сплачена покупцем у строк,
встановлений Додатком до цього
Договору: 20 % загальної вартості в строк
до 05.09.14 р., 80 % вартості - до 01.11.13 р. (а.с. 10,
15).

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що
оплата товару здійснюється в гривнях у
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок продавця згідно наданого
рахунку-фактури.

Строк дії Договору визначено розділом
10 Договору та становить 12 місяців.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи видаткових накладних:
№Н-ВХ-0909-002 від 09.09.2013 та №Н-КХ-1209-001 від
12.09.2013 (а.с.16-17) та довіреності №10 від
09.09.13 р. на виконання умов Договору
позивачем було передано, а
відповідачем отримано 2000 л. засобів
захисту рослин на загальну суму 136 752,00
грн.

Однак відповідач свої зобов'язання з
оплати товару виконав неналежним
чином, здійснивши часткову оплату
поставленого товару на суму 27 355,00 грн.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи банківськими
виписками по рахунку позивача: на суму
10 000,00 гр.н - від 05.09.13 р. та на суму 17 355,00
грн. - від 12.09.13 р. (а.с. 19-20), внаслідок
чого у відповідача утворилась
заборгованість перед позивачем на
загальну суму 109 397,00 грн.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку
позов задовольнити частково.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір №2-0409/пр1297х від
04.09.2013, - є договором поставки, а спірні
відносини, регулюються главою 30
розділом 1 ГК України та главою 54
розділом 1 ЦК України (ч.6 ст. 265 ГК
України).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статті 265 ГК України
встановлено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
Кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відтак, згідно ст. 193 Господарського
Кодексу України зобов'язання повинні
виконуватись у повному обсязі та у
встановлені строки. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно ст.629 Цивільного Кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а тому позовна вимога про
стягнення 109 397,00 грн. основної
заборгованості по оплаті поставленого
товару є доведеною належним чином та
підлягає судовому захисту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язань настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 11.2. Договору передбачено, що за
порушення строків виконання
зобов'язань за цим Договором Сторона,
яка допустила прострочку, сплачує
іншій Стороні пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, нарахованої на
суму простроченого зобов'язання за
кожен день прострочки.

Також у п. 11.3. Договору Сторони
домовились, що в разі ухилення від
оплати вартості товару понад 15
календарних днів, Покупець, крім пені,
сплачує Продавцеві штраф у розмірі 10 %
від загальної вартості товару.

Окрім того, п. 11.5. Договору встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань за цим Договором
здійснюється без обмеження строку.
Строк позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань за цим
Договором становить 3 роки.

Перевіривши правильність нарахування
пені, в межах визначеного позивачем
періоду її нарахування з 02.11.2013 по
12.08.2014, суд встановив обґрунтованість
заявленої до стягнення пені в сумі 13
709,00 грн., а тому позовна вимога в цій
частині підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Окрім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача штраф у
розмірі 10 % , що становить 13 675,20 грн. ,
визначений від загальної вартості
поставленого товару - 136 752,00 грн.

Проаналізувавши п. 11.3. та п. 11.5. Договору
у їх сукупності, суд дійшов до висновку,
що позивач має право обчислювати суму
штрафу, виходячи із суми
заборгованості, яка існувала у
відповідача на дату його нарахування, а
не від загальної вартості поставленого
товару, оскільки має місце факт
неналежного виконання відповідачем
грошового зобов'язання, а не факт його
невиконання взагалі. Суд відмовляє у
стягненні 2 735,50 грн. штрафу, розмір
якого перевищує обгрунтований та
стягує штраф в сумі - 10 939,70 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ГПК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи розрахунку, у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання з оплати Товару,
позивач нарахував до стягнення з
відповідача 14 001,13 грн. - інфляційних
втрат та 2 553,60 грн. - 3% річних за період з
02.11.2013 по 12.08.2014.

Судом встановлено, що вимоги про
стягнення інфляційних втрат та 3%
річних у заявлених сумах також є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України, позивач
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог у
частині, визнаній судом.

Відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст.4-3, 4-7, 22, 33, ч.2 ст. 49, 75, 82-85
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Случ-Агро" (11725, Житомирська область,
Новоград - Волинський район, с.
Вербівка, вулиця Лісова, буд. 18А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Насіння" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 18,
ідентифікаційний код 30674952):

- 109 397,00 грн. основного боргу,

- 13 709,09 грн. пені,

- 10 939,70 грн. штрафу,

- 14 001,13 грн. інфляційних втрат,

- 2 553,60 грн. 3% річних,

- 3 066,72 грн. судового збору.

Видати наказ.

3. У стягненні 2 735,50 грн. штрафу
відмовити.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення
складено 23.09.14 р.

Суддя
Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2 - позивачу (
копію повного рішення надіслати з
оригіналом наказу), 3 - відповідачу (рек.
з пов.).