ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.14р. Справа № 904/4939/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м.
Дніпропетровськ

до Державного підприємства
"Дніпропетровськавтотранссервіс", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 55281,07 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

від позивача: Шаровський С.А.,
довіреність №164/1601 від 12.05.2014 року,
представник;

від відповідача: Тюхменьова Н.О.,
довіреність №3 від 08.01.2014 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпрообленерго" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
Державного підприємства
"Дніпропетровськавтотранссервіс", в
якому просить суд стягнути
заборгованість за Договором № 5-19/09 від
21.04.2010 року про постачання електричної
енергії у розмірі 55 281, 07 грн., із яких:
заборгованість за спожиту активну
електричну енергію у сумі 22 965, 14 грн.,
заборгованість за реактивну
електроенергію у сумі 9 991, 86 грн.,
заборгованість за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії у сумі 16 103, 52 грн., 3%
річних у сумі 613, 34 грн., інфляційні
втрати у сумі 3 548, 90 грн., пеня у сумі 3 058,
31 грн., та витрати по сплаті судового
збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням Відповідачем своїх
зобов'язань по оплаті грошових коштів
за Договором № 5-19/09 від 21.04.2010 року.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2014
року порушено провадження у справі
№ 904/4939/14 та призначено справу до
розгляду у судовому засіданні на 30.07.2014
року.

Представник відповідача у судове
засідання 30.07.2014 року не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду від 30.07.2014
року розгляд справи відкладено на
27.08.2014 року, у зв'язку з неявкою
представника відповідача у судове
засідання та необхідністю
витребування додаткових документів.

У судовому засіданні 27.08.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення до матеріалів справи
супровідний лист №27694/РВЕ106000 від 24.07.2014
з доказом направлення на адресу
відповідача (а. с. 128-130).

В судовому засіданні 27.08.2014 року
відповідно до ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
присутнім сторонам оголошено перерву
до 04.09.2014 року.

Представник відповідача у судове
засідання 04.09.2014 року не з'явився, 02.09.2014
року надіслав до канцелярії
господарського суду клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, а також просить суд залучити
головного енергетика підприємства
відповідача Живолупа Антона
Олександровича для надання
кваліфікованих пояснень (а. с. 133).

Представник позивача у судовому
засіданні 04.09.2014 року надав клопотання
про продовження строку розгляду спору
до 23.09.2014 року у зв'язку з необхідністю
подання додаткових доказів (а. с. 134).

Ухвалою господарського суду від 04.09.2014
року продовжено строк розгляду справи
до 23.09.2014року, розгляд справи
відкладено на 15.09.2014року за клопотанням
відповідача.

У судовому засіданні 15.09.2014 року
представник відповідача подав
заперечення на позов № 1/15 від 15.09.2014
року (а. с. 139-140) в якому останній просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог та визнає лише заборгованість за
реактивну електроенергію у сумі 8 991
грн. 86 коп.

В судовому засіданні 15.09.2014 року
відповідно до ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
присутнім сторонам оголошено перерву
до 22.09.2014 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 22.09.2014 року подав клопотання
про долучення до матеріалів справи
копію листа №01/09 від 20.09.2014 року (а. с.
150-151).

Представник позивача у судовому
засіданні 22.09.2014 року подав клопотання
про долучення до матеріалів справи
наступні документи: розшифрування
нарахувань по активній електроенергії
за період січень - грудень 2013 року та
розшифрування нарахувань по
реактивній електроенергії за період
січень - грудень 2013 року (а. с. 152-156).

В судовому засіданні 22.09.2014 року
відповідно до ст.77 Господарського
процесуального кодексу України
присутнім сторонам оголошено перерву
до 23.09.2014 року.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 23.09.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, оцінивши
надані до матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.04.2010 року між Відкритим акціонерним
товариством „Енергопостачальна
компанія «Дніпрообленерго",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ДТЕК
Дніпрообленерго" (далі -
Позивач/Постачальник) та Державним
підприємством
"Дніпропетровськавтотранссервіс" (далі
- Відповідач/Споживач) укладено договір
№5-19/09 про постачання електричної
енергії (далі - Договір, а. с. 73-82),
відповідно до умов якого, Постачальник
продає електричну енергію Споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю 1404,6 кВт,
величини якої по площадках вимірювання
на точках продажу визначені Додатком
«Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії», а Споживач
оплачує Постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснювати інші платежі
згідно з умовами цього Договору (п. 1
Договору).

Листом № 1067/600 від 09.02.2011 року було
змінено номер Договору з № 5-19/09 на
№ 005019. Даний лист є невід'ємною
частиною Договору (а. с. 98).

Відповідно до п. 7.6 Договору, на
підставі показів засобів обліку
електричної енергії та умов Додатка
«Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії» оформлюються
такі документи: Акт про використану
електричну енергію; Акт результатів
замірів електричної потужності.

Позивач належним чином виконував свої
зобов'язання за договором, що
підтверджується Актами про
використану електричну енергію ДП
«Дніпропетровськавтотранссервіс» за
вересень 2013 року - січень 2014 року (а. с.
17-38).

Пунктом 1 Додатку № 3 до Договору
визначено, що розрахунковим періодом
для визначення обсягу спожитої
електричної енергії приймається
місяць з 16 числа попереднього місяця до
такого ж числа розрахункового місяця
(а. с. 83-85).

Відповідно до п. 2.2 Додатку 3 до
Договору, Остаточний розрахунок за
активну електроенергію, за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
оплата рахунків за надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
енергії, пеня, індекс інфляції та інші
платежі, згідно з умовами цього
Договору, здійснюється на підставі
самостійно отриманого у Постачальника
рахунка протягом п'яти операційних
днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 4 Додатку 3 до Договору
встановлено, що обсяги використаної
електричної енергії, які підлягають
оплаті, визначаються за показами
засобів розрахункового обліку
електричної енергії про її фактичне
споживання за винятком випадків,
передбачених ПКЕЕ.

Відповідач надавав Позивачу Акти про
використану електричну енергію, на
підставі яких останній вручав
Відповідачу рахунки на оплату за
поставлену активну електроенергію за
період вересень - грудень 2013, та
реактивну електроенергію за період
жовтень 2013 - січень 2014 року, що
підтверджуються корінцями до рахунків
на яких стоїть підпис уповноваженого
представника Споживача, що містяться в
матеріалах справи.

Відповідач виставлені рахунки по
активній та реактивній електроенергії
не сплатив, внаслідок чого утворилась
заборгованість Відповідача перед
Позивачем за поставлену у період
вересень - грудень 2013 активну
електроенергію у розмірі 22 965,14 грн., за
реактивну електроенергію за період
жовтень 2013 - січень 2014 року у розмірі 8
991,86 грн., що підтверджується рахунками
та даними розрахунків сум
заборгованості, які долучені до
матеріалів справи.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.599
Цивільного кодексу України).

На час розгляду справи доказів оплати
заборгованості за поставлену у період
вересень - грудень 2013 року активну
електроенергію у розмірі 22 965,14 грн. та
реактивну електроенергію за період
жовтень 2013 - січень 2014 року у розмірі 8
991,86 грн. Відповідач не надав, доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про стягнення з Відповідача на
користь Позивача заборгованість за
активну електроенергію у розмірі 22 965,14
грн. та реактивну електроенергію у
розмірі 8 991,86 грн. є правомірними і
підлягають задоволенню.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік Споживач
не пізніше 01 жовтня поточного року
надає Постачальнику відомості про
обсяги очікуваного споживання
електричної енергії за формулою
Додатку «Обсяги постачання
електричної енергії Споживачу» або
«Обсяги постачання електричної
енергії Споживачу та субспоживачам ».

У разі ненадання Споживачем зазначених
відомостей у встановлений термін
обсяги очікуваного споживання
електричної енергії (потужності) на
наступний рік установлюються
Постачальником на рівні фактичного
споживання відповідних періодів
поточного року та являються
договірними величинами.

Відповідно до п. 5.5 Договору, споживання
електричної енергії понад договірну
величину визначається Постачальником
під час підбиття підсумків
розрахункового періоду на основі
даних, підтверджених Сторонами як
різниця між обсягом фактично
використаної величини, протягом
розрахункового періоду, і обсягом
договірної величини електричної
енергії.

Згідно із п. 4.4 ПКЕЕ, споживач має право
протягом розрахункового періоду
звернутися до постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом із заявою щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії (п. 5.4 Договору).
Позивач у позовній заяві стверджує, що
даним правом Споживач не скористався.

Також, позивач зазначив у позовній
заяві, що згідно Актів про використану
електричну енергію, Споживачем було
перевищено договірне споживання
електричної енергії за період квітень -
листопад 2013 року.

Згідно 5 абзацу ст. 26 Закону України
«Про електроенергетику», споживачі
(крім населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів І - IV рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини (п. 4.2.2
Договору).

Пунктом 2.2 Додатку 3 до Договору
передбачено, що оплата рахунків за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії та/або
величини потужності здійснюється на
рахунки Енергопостачальника, на
підставі отриманих у Постачальника
рахунків протягом п'яти операційних
днів з дня їх отримання.

Позивач на підставі п. 2.2 Додатку 3 до
Договору та вищезазначеної норми
закону, нарахував Відповідачу
заборгованість за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії за період квітень -
листопад 2013 року на загальну суму 16 103, 52
грн.

28.11.2013 року представниками позивача
складено Акт обстеження (а.с. 144) з якого
вбачається, що відповідно до листа вх.
№ 24759/6072 від 22.11.2013 року було проведено
огляд трансформаторної підстанції №
5049, що знаходиться на балансі ДП
«Дніпропетровськавтотранссервіс». В
ході огляду встановлено, що у зв'язку з
аварійною ситуацією, яка виникла через
протікання даху ТП 5049 було відключено
вимикач навантаження ТМ - 2 та
опломбований у вимкненому стані № пл.
С10467954. У зв'язку з чим, для подачі
напруги на СШ II був переведений під
включене положення, а РБТ-2в вимкненому
стані та опломбовано № пл. 75308675. При
детальному обстеженні виявилось, що
РБТ-2 находиться у несправному стані і
при його вимкненні ножі з нього не
вишли, струм надходив на трансформатор
ТМ-2, який працював на холостому ходу, а
лічильник враховував роботу
трансформатора. У зв'язку з чим, було
проведено розпломбування панелі та
РБТ-2 який відремонтували та
опломбували у вимкненому стані пломбою
№ С10467933.

В судовому засіданні 22.09.2014р. був
присутній інженер Кудлай Е.Н., який
складав акти 28.11.2013р. (а.с. 144, 145), він
підтвердив факт складання таких актів
та підтвердив, що мало місце поломка
приладу РБТ-2 в результаті чого
лічильник вводу № 2 НІК 2303 АРК1 № 0073375
знаходився під навантаженням, хоча
повинен був бути вимкнений. Таким
чином, лічильник вводу №2 знаходився
під напругою, після лічильника
зворотнім рухом напруга подавалася на
трансформатор, який не було задіяно у
енергопостачанні об'єктів, оскільки,
трансформатор було від'єднало від
мережі. В той же час показники
лічильника були зараховані.

При наявності викладених обставин, суд
дійшов висновку, що при підрахунку
спірної електроенергії мали місце
обставини які унеможливлюють належне
встановлення перевищення договірної
величини споживання електроенергії за
період квітень-листопад 2013р.

Згідно п. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищезазначеної норми
закону Позивачем нараховано
інфляційні втрати на загальну суму 3 548,
90 грн. (розрахунок - а. с. 15) за період
вересень - грудень 2013 року на суму 2 572, 43
грн. та за період жовтень - 2013 року -
січень 2014 року на суму 976, 47 грн., а також
3% річних на загальну суму 613, 34 грн.
(розрахунок - а. с. 14) за період вересень -
грудень 2013 року на суму 458, 37 грн. та за
період жовтень 2013 року - січень 2014 року
на суму 154, 97 грн., розрахунки яких
перевірено господарським судом.

При викладених обставинах вимоги
позивача щодо стягнення інфляційних
втрат на загальну суму 3 548, 90 грн. та 3%
річних на загальну суму 613, 34 грн., слід
визнати обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором, а
статтями 1 та 4 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 року №543-96-ВР передбачено, що
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але
розмір пені не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховувалася пеня.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.1 Договору встановлено, що за
внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 -
2.3.4 цього Договору, з порушенням
термінів, визначених додатком «Порядок
розрахунків», Споживач сплачує
Постачальнику пеню у розмірі 0,1%
від суми заборгованості за кожний
день прострочення платежу, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
яка діяла в той період, враховуючи день
фактичної оплати.

На підставі 4.2.1 Договору, Позивачем
нараховано Відповідачу до сплати пеню
на загальну суму 3 058, 31 грн. розрахунок
(а. с. 16) за період вересень - грудень 2013
року на суму 2 268, 31 грн. та за період
жовтень 2013 року - січень 2014 року на суму
790, 00 грн.

При викладених обставинах вимоги
Позивача щодо стягнення пені на
загальну суму 3 058, 31 грн.,
господарським судом визнаються
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, а саме: стягненню
підлягає заборгованість за спожиту
активну електричну енергію у розмірі 22
965 грн. 14 коп., заборгованість за
реактивну електроенергію у розмірі 8 991
грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 613 грн. 34
коп., інфляційні втрати у розмірі 3 548
грн. 90 коп., пеня у розмірі 3 058 грн. 31 коп.,
в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Дніпропетровськавтотранссервіс" (49005,
Дніпропетровська область, місто
Дніпропетровськ, вулиця Жуковського,
будинок 23, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, місто
Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22,
) заборгованість за
спожиту активну електричну енергію у
розмірі 22 965 грн. 14 коп., заборгованість
за реактивну електроенергію у розмірі 8
991 грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 613 грн.
34 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 548
грн. 90 коп., пеню у розмірі 3 058 грн. 31 коп.,
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1 827 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 29.09.2014 року.

Суддя Ю.Ю. Первушин