КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р. Справа№ 911/2598/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Сухового В.Г.

Шевченка Е.О.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Жигадло І.Б., від
відповідача - Затворніков А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт»

на рішення господарського суду
Київської області від 07.08.2014 року

у справі №911/2598/14 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», м. Київ,

до Державного підприємства спиртової
та лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт», Київська обл., м. Бровари,

про стягнення 23358,88 грн. -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз Укарїни» (далі - позивач)
подало до господарського суду
Київської області позов до ДП
«Укрспирт» про стягнення 23358,88 грн. В
обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на неналежне виконання
відповідачем грошового зобов'язання за
договором поставки природного газу
№24/11-1978/04-О/ПДВ від 30.08.2011 року, яке
встановлено рішенням господарського
суду Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13, залишеним в силі
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013 року, у
зв'язку з чим позивач просив суд
стягнути з відповідача 22817,26 грн. 3%
річних за несвоєчасні розрахунки в
частині сплати основного боргу та 541,62
грн. інфляційних втрат, а також
відшкодувати 1827,00 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду
Київської області від 07.08.2014 року у
справі №911/2598/14 позов задоволено
повністю. Присуджено до стягнення з ДП
«Укрспирт» на користь ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз Укарїни» 541,62 грн.
інфляційних витрат, 22817,26 грн. 3% річних,
1827,00 грн. судового збору. При прийнятті
оскаржуваного рішення місцевий
господарський суд дійшов до висновку
про обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача 541,62 грн.
інфляційних витрат та 22817,26 грн. 3%
річних за прострочення останнім сплати
боргу, що виник з договору поставки
природного газу №24/11-1978/04-О/ПДВ від
30.08.2011 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ДП
«Укрспирт» подало до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 07.08.2014 року у справі №911/2598/14
та прийняти нове рішення, яким у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що оскільки ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» вже
зверталась до господарського суду
Київської області з позовом про
стягнення з ДП «Укрспирт» боргу та
штрафних санкцій за договором
№24/11-1978/04-О/ПДВ від 30.08.2011 року. Так,
рішенням господарського суду
Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13 позовні вимоги було
задоволено частково та стягнуто з ДП
«Укрспирт» на користь ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» 485359,83 грн.
основного боргу, 1941,44 грн. інфляційних
втрат, 14407,42 грн. 3% річних та 10034,60 грн.
судового збору. Тому, на думку
відповідача, судом вже було вирішено
господарський спір між ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» та ДП
«Укрспирт» щодо стягнення 485359,83 грн.
основного боргу, а також інфляційних
втрат та 3% річних, що нараховані на
вказану суму заборгованості за
договором №24/11-1978/04-О/ПДВ від 30.08.2011
року. Відповідач вважає, що у даному
випадку наявне подвійне нарахування
позивачем інфляційних втрат та 3%
річних, що суперечить як змісту ч. 2 ст.
625 ЦК України, так і приписам ч. 1 ст. 61
Конституції України.

У своєму відзиві, поданому суду 16.09.2014
року та долученому до матеріалів
справи, позивач заперечує проти
задоволення вимог апеляційної скарги,
вважає спірне судове рішення законним
та обґрунтованим, просить суд залишити
його без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014 року у
справі №911/2598/14 апеляційну скаргу ДП
«Укрспирт» на рішення господарського
суду Київської області від 07.08.2014 року у
справі №911/2598/14 прийнято до
провадження, розгляд справи
призначений на 17.09.2014 року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
17.09.2014 року склад колегії суддів у
справі №911/2598/14 змінено на наступний:
головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді
Суховий В.Г., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014 року
справу №911/2598/14 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Чорногуз М.Г., судді Суховий В.Г.,
Шевченко Е.О.

В судовому засіданні 17.09.2014 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив їх
задовольнити. Представник позивача в
судовому засіданні 17.09.2014 року
заперечила проти задоволення вимог
апеляційної скарги з підстав,
викладених у своєму відзиві, просила
спірне судове рішення залишити в силі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 30.08.2011 року між Львівською
філією ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» (постачальник) та ДП
«Укрспирт» (покупець) було укладено
договір на постачання природного газу
№24/11-1978/04-0/ПДВ, згідно з яким
постачальник зобов'язувався передати
покупцю протягом серпня - вересня 2011
року природний газ, а покупець прийняти
та оплатити поставлений природний газ
(а.с. 17-21).

Відповідно до п. 1.2 договору
постачальник передає покупцю в період
з 06.08.2011 року по 30.09.2011 року природний
газ з урахуванням вартості його
транспортування в обсязі 689,763 тис.
куб.м.

Ціна за 1000 куб.м природного газу
становить 3023,50 грн. без урахування
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2%. Крім
того, тариф на транспортування газу - 285
грн., ПДВ 20%, всього до сплати 3425,97 грн. (п.
3.1 договору).

Згідно п. 4.1. договору остаточний
розрахунок за фактично спожиті та про
транспортовані обсяги газу
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу до 5 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Актами передачі-приймання природного
газу підтверджується факт передачі
позивачем відповідачу в період з
серпня 2011 року по жовтень 2011 року
природного газу на суму 3027324,11 грн.
Вказані акти підписано сторонами без
зауважень або застережень, містять
відтиски печаток сторін (а.с. 24-26).

Матеріали справи свідчать, що
відповідач у встановлений п. 4.1
договору строк не оплачував переданий
позивачем газ, часткові розрахунки
здійснював з простроченням і станом на
27.05.2013 року мав перед позивачем
заборгованість у сумі 485359,83 грн.

Вищенаведені факти встановлені у
рішенні господарського суду Київської
області від 27.05.2013 року у справі №911/1236/13
(а.с. 11-16).

Також, у рішенні господарського суду
Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13 встановлено, що у
зв'язку з ліквідацією Львівської філії
ДК «Газ України» - 01.04.2012 року, на баланс
ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» від Львівської філії ДК «Газ
України» було передано заборгованість
ДП «Укрспирт» у сумі 485359,83 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13 позовні вимоги ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» до ДП
«Укрспирт» задоволено частково;
стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
485359,83 грн. основного боргу, 1941,44 грн.
індексу інфляції, 14407,42 грн. 3% річних та
10034,60 грн. судового збору. В частині
позову про стягнення 36018,55 грн. пені
відмовлено.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до ст. 115 ГПК України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України.

Колегією суддів встановлено, що на
момент розгляду справи №911/2598/14 борг
відповідача перед позивачем згідно
договору на постачання природного газу
№24/11-1978/04-0/ПДВ від 30.08.2011 року було
сплачено повністю 13.11.2013 року у розмірі
485359,83 грн. (а.с. 75-76). Вказані обставини
сторонами не заперечуються.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 22817,26 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 06.09.2011 року до
13.11.2013 року, та 541,62 грн. інфляційних
втрат, нарахованих за період з вересня
2011 року до серпня 2012 року, нарахованих
на суму основної заборгованості, яка
виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за договором
№24/11-1978/04-0/ПДВ від 30.08.2011 року, що
встановлено рішенням господарського
суду Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як зазначено в п. 5.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013
року, господарським судам необхідно
мати на увазі, що за приписом частини
п'ятої ст. 11 ЦК України грошове
зобов'язання може виникати з рішення
суду. Відтак, якщо певне зобов'язання
згідно з рішенням господарського суду
є грошовим, відповідальність за
невиконання такого зобов'язання, яке
виникло з рішення суду, настає на
загальних підставах згідно з ч. ст. 625
названого Кодексу.

Окрім того, п. 7.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 року №14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» передбачено, що
за відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою ст. 625 ЦК
України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Як вже зазначалось, відповідач борг
перед позивачем за поставлений газ
згідно договору №24/11-1978/04-0/ПДВ від
30.08.2011 року сплатив повністю 13.11.2013 року.

З урахуванням викладеного та
враховуючи, що розмір заявлених до
стягнення з відповідача у даній справі
3% річних в сумі 22817,26 грн., нарахованих
за період з 06.09.2011 року до 31.03.2012 року в
сумі 13742,97 грн. та за період з 30.03.2013 року
до 13.11.2013 року в сумі 9074,29 грн. на суму
заборгованості, яка виникла у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором
№24/11-1978/04-0/ПДВ від 30.08.2011 року, що
встановлено рішенням господарського
суду Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13, є обґрунтованим та
арифметично вірним, а тому суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що позовні вимоги ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
про стягнення 22817,26 грн. 3% річних
підлягають задоволенню.

Інфляційні втрати, заявлені до
стягнення з відповідача у даній справі
в сумі 541,62 грн., нараховані за період з
вересня 2011 року до серпня 2012 року в сумі
541,62 грн. на суму заборгованості, яка
виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за договором
№24/11-1978/04-0/ПДВ від 30.08.2011 року, що
встановлено рішенням господарського
суду Київської області від 27.05.2013 року у
справі №911/1236/13. Розмір зазначених
інфляційних втрат є обґрунтованим та
арифметично вірним, а тому суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про те, що позовні вимоги ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
про стягнення 541,62 грн. інфляційних
втрат підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
відхиляє, оскільки у даній справі
інфляційні втрати та 3% річних
нараховані за інший період
прострочення сплати основного боргу,
який не був предметом судового
розгляду під час прийняття рішення
господарського суду Київської області
від 27.05.2013 року у справі №911/1236/13.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду Київської області
від 07.08.2014 року у справі №911/2598/14.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» на рішення господарського
суду Київської області від 07.08.2014 року у
справі №911/2598/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 07.08.2014 року у
справі №911/2598/14 залишити без змін.

3. Справу №911/2598/14 повернути до
господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
В.Г. Суховий

Е.О. Шевченко