ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.
Справа № 917/1286/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова
С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача - Бабенко С.С., за дов.б/н
від 03.09.2014 року

третя особа - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому
засідання у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта",
м. Київ (вх.№ 2179 П/3-10) на рішення
господарського суду Полтавської
області від 03.06.2014 року у справі №917/1286/13

за позовом Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта", м. Київ

до Відділу управління комунальним
майном, що належить до спільної
власності територіальних громад
Карлівського району Полтавської
області, м. Карлівка Полтавської
області

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Приватне
підприємство Полтавське бюро
технічної інвентаризації
"Інвентаризатор", м. Полтава

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство
Національна акціонерна страхова
компанія ''Оранта'' звернулось до
господарського суду Полтавської
області з позовом до Відділу
управління комунальним майном, що
належить до спільної власності
територіальних громад Карлівського
району Полтавської області про
визнання за позивачем права власності
на нежитлові приміщення загальною
площею 114,8 кв. м., що розташовані на
першому поверху будинку за адресою: м.
Карлівка, вул. Леніна, 54-А, а саме: №1
кабінет, корисною площею 22,5 кв.м.; №2
кабінет корисною площею 23,00 кв.м.; №3
кабінет, корисною площею 10,5 кв.м.; №4
кабінет, корисною площею 10,7 кв.м.; №5
кабінет, корисною площею 13,4 кв.м.;№8
кабінет, корисною площею 10,1 кв.м.; №9
кабінет, корисною площею 13,9 кв.м.; №10
кабінет, корисною площею 10,7 кв.м.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 11.07.2013 року у
справі №917/1286/13, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 02.10.2013 року
позов задоволено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.12.2013 року у справі №917/1286/13
зазначене рішення та постанову
скасовано, справу передано на новий
розгляд до господарського суду
Полтавської області.

За результатами нового розгляду
справи, рішенням господарського суду
Полтавської області від 03.06.2014 року у
справі № 917/1286/13 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя Іваницький
О.Т., суддя Киричук О.А., суддя Сірош Д.М.),
відмовлено в задоволенні позову.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій вважає, що судом при
прийнятті оскаржуваного рішення не в
повному обсязі з'ясовані обставини, які
мають значення для справи, невірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу (від 08.09.2014 року, вх.№7227)
зазначив, що оскаржене рішення
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності і прийнято з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права. На цій підставі просить рішення
господарського суду Полтавської
області від 03.06.2014 року залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача, вислухавши в судовому
засіданні пояснення представника
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, зважаючи на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі клопотання Інспекції
Держстраху про виділення службового
приміщення 17.07.1979 року виконавчий
комітет Карлівської районної ради
народних депутатів, дозволив Інспекції
Держстраху прийняти дольову участь в
будівництві учбового корпусу
управління сільського господарства та
по закінченню будівництва виділити
Інспекції Держстраху приміщення
загальною площею 116 кв. м. Крім того,
зобов'язано Інспекцію Держстраху
внести за виділення приміщення пайовий
внесок в розмірі 30 000 карб., згідно
кошторису на будівництво замовнику
колгоспу ім. Котляревського.

Виконавчий комітет Полтавської
обласної ради народних депутатів
рішенням від 16.01.1979 року за №18 та
рішенням №491 від 21.12.1979 року затвердив
плани фінансування заходів обласного
управління Держстраху на 1979 - 1989 роки,
відповідно до яких Інспекція
Держстраху в рамках дольової участі в
будівництві повинно сплатити 45 000
карб.

15.04.1982 року Карлівська пересувна
міжгосподарська механізована колона
№10 листом №167 повідомила про
зарахування до Карлівського будівного
управління №10 грошових коштів в
розмірі 45 000 кар., які надійшли від
Карлівської Інспекції Держстраху

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1993 року №709 «Про створення
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» в порядку та на
умовах, передбачених Указом президента
України від 15.06.1993 року «Про
корпоратизацію підприємств»
перетворено Українську державну
страхову комерційну організацію
(Укрдержстрах) в Відкрите акціонерне
товариство Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта".

24.01.2012 року Карлівська районна
рада Полтавської області направила на
адресу Карлівського районного
відділення НАСК «Оранта» лист за
№02-02/48, в якому міститься пропозиція
з'явитися для вирішення питання
законності перебування страхової
компанії в приміщенні, яке знаходиться
за адресою: м. Карлівка, вул. Леніна, 54А
або укласти договір оренди.

Полтавська обласна дирекція НАСК
«Оранта» 30.01.2012 року направила до
Карлівської районної ради Полтавської
області лист-відповідь №10-05/4546, в якому
зазначає, що нежитлове приміщення, у
якому на цей час розташовано
Карлівське районне відділення
Полтавської обласної дирекції НАСК
«Оранта», було виділено згідно рішення
виконкому Карлівської районної Ради
народних депутатів від 17.07.1979 року №157
загальною площею 116 кв. м

Приймаючи спірне рішення
господарський суд встановив, що жодних
доказів, які б свідчили про прийняття
дольової участі в будівництві учбового
корпусу управління сільського
господарства за умови внесення
пайового внеску в розмірі 45000 карб.
після введення в експлуатацію будівлі ,
що розташована за адресою м. Карлівка,
вул. Леніна,54 А, в матеріалах справи
немає, у зв'язку з чим відмовив в
задоволенні позову.

На думку колегії суду даний
висновок суду першої інстанції є
такими, що ґрунтуються на підставі
законодавства України відповідно до
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Зміст права власності, відповідно до
ст. 317 ЦК України, становлять три
складові - право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Володіння майном - це юридично
закріплена можливість фактично мати
майно, впливати на нього в будь-який
момент, здійснювати щодо такого майна
свою волю.

Право користування полягає в юридично
закріпленій можливості власника
використовувати корисні якості майна
для себе, мати з цього певну користь та
вигоду. Право розпорядження - це
можливість власника установлювати,
змінювати та припиняти юридичне
існування майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Він має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Згідно з положень Цивільного кодексу
спірні нежитлові приміщення
відноситься до об'єктів нерухомого
майна, тобто до об'єктів, право
власності на які підлягає обов'язковій
державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі
за текстом - Закон) державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону встановлено, що
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Крім того, відповідно до пункту 36
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868
(далі за текстом - Порядок) передбачено,
що для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до підпункту 10 пункту 37
Порядку документом, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, рішення
про закріплення нерухомого майна на
праві оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном.

Згідно з свідоцтва про право власності
за № САС 051217 від 15.09.2008 року, виданого
виконавчим комітетом Карлівської
міської ради, нежитлова будівля,
загальною площею 778.0 кв. м, розташована,
за адресою: Полтавська область, м.
Карлівка, вул. Леніна 54а, належить на
праві комунальної власності
територіальній громаді міста, села
Карлівського району на підставі
рішення 2-го засідання 7-ї сесії 5-го
скликання Карлівської районної ради
29.12.2006 року.

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно за №20279472
від 18.09.2008 року убачається, що нежитлова
будівля за адресою: Полтавська область,
м. Карлівка, вул. Леніна 54а знаходиться
у власності територіальної громади
міста, села Карлівського району. Датою
прийняття рішення про реєстрацію права
власності є 18.09.2008 року.

Крім того, технічний паспорт,
виготовлений КП Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» станом на 08.01.2008 рік
передбачає, що нежитлова будівля «літ
А-2» має загальну площу 778,0 кв. м., має два
поверхи, складається з нежитлових
приміщень таких, як зокрема №1 кабінет,
корисною площею 22,5 кв. м.; №2 кабінет
корисною площею 23,00 кв. м.; №3 кабінет,
корисною площею 10,5 кв. м.; №4 кабінет,
корисною площею 10,7 кв. м.; №5 кабінет,
корисною площею 13,4 кв. м.;№8 кабінет,
корисною площею 10,1 кв. м.; №9 кабінет,
корисною площею 13,9 кв. м.; №10 кабінет,
корисною площею 10,7 кв. м. та знаходиться
за адресою: м. Карлівка, вул. Леніна 54а.
Власником даної будівлі є
територіальна громада міста, села
Карлівського району.

З інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 11.04.2013
року вбачається факт належності
нежитлової будівлі за адресою
Полтавська область, м. Карлівка, вул.
Леніна, 54а до власності територіальної
громади міста, села Карлівського
району.

З наведеного вбачається, що на даний
час власником будівлі, що розташована
за адресою: Полтавська область, м.
Карлівка, вул. Леніна 54а, де знаходяться
спірні нежитлові приміщення №№1, 2, 3, 4,
5, 8, 9 є територіальна громада міста,
села Карлівського району. У позивача
відсутні будь-які права на спірні
нежитлові приміщення.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
процесуальний обов'язок по доведенню
обґрунтованості своїх апеляційних
вимог щодо скасування рішення суду, не
виконаний.

Так, позивачем взагалі не обґрунтовано
з яких підстав виникли, на його думку,
право власності на спірні приміщення.
Оскільки в матеріалах справі відсутні
будь-які первинні документи пайової
участі в будівництві приміщення за
адресою Полтавська область, м.
Карлівка, вул. Леніна, 54а та
підтвердження сплати суми пайового
внеску. Зокрема, позивачем не надано
жодного платіжного доручення та не
надано актів здачі-приймання
нежитлових приміщень від замовника
(колгоспу ім. Котляревського) або
органу місцевого самоврядування до
Інспекції Держстраху, після вводу в
експлуатацію будівлі - учбового
корпусу управління сільського
господарства, виділених нежитлових
приміщень загальною площею 116 кв. м.

Надані позивачем плани фінансування
заходів обласного управління
Держстраху містить лише умови щодо
розміру внесків. Проте, не містить
даних про приміщення та адресу
будівництва. А тому не можуть вважатися
належним доказом пов'язаним з правом
власності на спірні нежитлові
приміщеннями за адресою Полтавська
область, м. Карлівка, вул. Леніна 54а.

Крім того, в довідці Карлівської
пересувної міжгосподарської
механізованої колони №10 за №167
зазначено, що 45 000 кар. зараховано до
Карлівського будівного управління №10.
Однак, згідно з рішенням Виконавчого
комітету Полтавської обласної ради
народних депутатів пайовий внесок за
дольову участь у будівництві Інспекція
Держстраху повинна була внести згідно
кошторису замовнику - колгоспу ім.
Котляревського. Отже, обов'язок щодо
сплати пайового внеску не був
виконаний, а тому майнових прав позивач
не набув.

Тобто, в даному випадку позивачем не
доведено за допомогою належних та
допустимих доказів факту здійснення
ним внеску у пайове будівництво
учбового корпусу управління
сільського господарства, що
знаходиться за адресою Полтавська
область, м. Карлівка, вул. Леніна 54а та
права власності на спірні нежитлові
приміщення.

Також колегія суддів зазначає, що
висновок суду першої інстанції про
застосування позовної давності є
таким, що не суперечить чинному
законодавству, з огляду на наступне.

Згідно статті 256 ЦК України позовної
давності - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України)

Порядок обчислення позовної давності в
силу вимог частини другої статті 260 ЦК
України не може бути змінений за
домовленістю сторін.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу тривалий час було відомо про
те, що спірні нежитлові приміщення
знаходяться у комунальній власності.
Зокрема про це свідчить лист-відповідь
від 30.06.2006 року за №10-05/705 Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
направленого на адресу, в якому йдеться
про відмову укласти договір оренди з
Карлівською районною радою на
приміщення, що знаходиться за адресою:
м. Карлівка, вул. Леніна, 54а, у зв'язку з
виділенням на підставі рішення
виконавчого комітету Карлівської
районної ради народних депутатів від
17.07.1979 року №157 даного приміщення
загальною площею 116 кв. м. на умовах
дольового учасника будівництва.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(стаття 267 Цивільного кодексу України).

Відповідна заява про застосування
позовної давності була заявлена
відповідачем в суді попередньої
інстанції, та прийнята судом.

У зв'язку з вищевикладеним, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачем пропущена позовна
давність. За таких обставин у
апеляційного суду не має підстав для
скасування законного і обґрунтованого
рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що господарський суд
Полтавської області дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог щодо
визнання права власності.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд Полтавської області
забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи, дав належну
правову оцінку наявним у матеріалах
справи доказам, через що його рішення
підлягає залишенню без змін. Обставини
та заперечення, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли
підтвердження в матеріалах справи,
тому вона залишається без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 22, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта",
м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 03.06.2014 року у
справі №917/1286/13 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 15 вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Білецька А.М.