ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2014 року
Справа № 904/3829/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б.
(доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Данильченко О.О.,
представник за довіреністю № 653-О від
17.02.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Цюрюпинському районі Херсонської
області на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.08.2014 р.
по справі № 904/3829/14 (суддя Юзіков С.Г.)

за позовом: Управління пенсійного
фонду України в Цюрюпинському районі
Херсонської області, м. Цюрюпинськ

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ

про повернення 1409,06 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.08.2014 р.
Управлінню пенсійного фонду України в
Цюрюпинському районі Херсонської
області у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову
місцевий господарський суд своє
рішення мотивував належним виконанням
відповідачем умов договору №
60/09-225/10 (параграф 4 ст. 8), Порядку виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у
банківських установах (п. 13), а також
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні» (п. 22.9 ст. 22)
щодо перерахунку позивачу залишку
коштів на рахунку отримувача пенсії у
межах одного операційного дня після
отримання відомостей про його смерть.

Не погоджуючись з даним рішенням,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, згідно якої просить скасувати
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.08.2014 р.
по справі № 904/3829/14.

Апеляційна скарга мотивована незгодою
позивача з рішенням, оскільки воно
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та неповнотою дослідження доказів.

Зокрема апелянт у своїй скарзі
посилається на ігнорування місцевим
господарським судом п. 13. Порядку
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 1999 року
№ 1596 та Договору від 30.12.2009 р. № 60/09-225/10,
про фінансування та виплату пенсій,
яким передбачено, що банк у
разі надходження відомостей про смерть
одержувача пенсії та грошової допомоги
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок з
місяця, наступного за місяцем смерті
одержувача, і зробити відповідну
помітку у примірнику списку на
зарахування пенсії та допомоги, що
підлягає поверненню органу пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення.

Апелянт вказує, що установа банку не
може претендувати на кошти, що не
належали померлому пенсіонеру, а суми
утриманих кредитів з цих коштів мають
бути повернуті на рахунок управління.

Також апелянт не погоджується з
покладанням на нього судових витрат за
результатами розгляду справи, оскільки
у відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» органи
Пенсійного фонду України та його
органи, звільняються від сплати
судового збору.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
04.09.2014 р. апеляційну скаргу призначено
до розгляду у судовому засіданні на
25.09.2014 р. о 10:30 год.

У судовому засіданні 25.09.2014 р.
представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, про що надав відповідний
відзив, згідно якого просив залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду
Дніпропетровської області залишити
без змін.

Завчасно та належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи позивач (а. с. 98), явку
повноважного представника у судове
засідання не забезпечив, надав
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача через
неможливість його прибуття у судове
засідання (а. с. 104).

На думку колегії суддів, неявка у
судове засідання позивача не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги, оскільки у справі достатньо
матеріалів для її розгляду.

25.09.2014 р. у судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

У відповідність ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування
господарським судом при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, а
рішення місцевого господарського суду
змінити, з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку виплати пенсій
та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого Постановою КМУ від 30.08.1999
р. № 1596 "Про заходи щодо виконання
статті 3 Указу Президента України від 4
липня 1998 року № 734" (далі - Порядок),
виплата пенсій та грошової допомоги
здійснюється за місцем проживання в
населених пунктах, де функціонують
установи уповноважених банків.
Установи уповноважених банків
здійснюють відкриття поточних
рахунків, проводять операції із
зарахування сум пенсій та грошової
допомоги на поточні рахунки відповідно
до цього Порядку, угод, укладених ними з
управліннями Пенсійного фонду України
в районах, містах і районах у містах,
управліннями праці та соціального
захисту населення
райдержадміністрацій, виконкомів
міських, районних у місті ради або
центрами з нарахування і виплати
пенсій та допомоги - у регіонах, де
функціонують такі центри.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.12.2009 р. між Управлінням Пенсійного
фонду України в Цюрюпинському районі
Херсонської області (далі - фонд);
Управлінням праці та соціального
захисту населення Цюрюпинської
районної державної адміністрації;
Херсонським центром по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Херсонської обласної державної
адміністрації та Публічним
акціонерним товариством «ПриватБанк»,
в особі Цюрюпинського відділення
Херсонської області укладено договір
на зарахування і виплату пенсій та
грошової допомоги № 60/09-225/10
(далі-договір), за умовами якого банк
зобов'язувався виконувати функції
виплати пенсій та грошової допомоги,
передбачені Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999
р. №1596 (а. с. 6-9).

30.12.2010 р. сторонами підписано додаткову
угоду № 1 до договору № 60/09-225/10,
яка продовжила термін дії договору до
01.01.2012 р.

Згідно абзацу 3 статті 1 договору
взаємовідносини між «Фондом»,
«Банком», «Управлінням» та «Центром» з
питань виплати пенсій та грошової
допомоги за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх поточні
рахунки у банківських установах
регулюються Порядком, цим Договором та
додатковими угодами до цього Договору,
що є його невід'ємними частинами.

Згідно ст. 3 параграфу 4 договору, Банк
зобов'язався забезпечити зарахування
відповідних сум пенсій та грошової
допомоги на поточні рахунки
одержувачів не пізніше наступного
операційного дня після надходження
коштів від Фонду (п. 19 Порядку).

Параграфом 1 ст. 6 договору сторони
обумовили, що за несвоєчасну виплату і
доставку сум пенсійних виплат
одержувачам або несвоєчасне
повернення на банківські рахунки Фонду
сум коштів, не використаних для
здійснення пенсійних виплат, за умови
своєчасного і в повному обсязі їх
фінансування, на установи Банку
накладається штраф у розмірі своєчасно
не виплачених, не доставлених чи не
зарахованих або своєчасно не
повернених сум пенсійних виплат.

Аналогічна санкція передбачена ч. 11 ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до параграфу 4 ст. 8
договору, суми пенсій та грошової
допомоги, зараховані на поточний
рахунок одержувача, разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця наступного за
місяцем його смерті, Банк повертає
Фонду за письмовим розпорядженням не
пізніше наступного операційного
надходження відомостей про смерть
одержувача, за умовами наявності цих
сум на поточному рахунку пенсіонера.

Згідно з договором, сума пенсій
належних ОСОБА_2 (ід. код НОМЕР_1)
перераховувалась на поточний рахунок,
відкритий у Херсонській філії ПАТ КБ
"ПриватБанк".

27.06.2012 р. позивач звернувся до
відповідача з листом № 4816/04, згідно
якого просив повернути через ОПЕР В ХОУ
ВАТ «Ощадбанк» 10021/90 на р/р №
0 МФО 4916 перераховану пенсію
за період з 01.05.2012 р. по 30.06.2012 р. у сумі
1420,80 грн., нараховану ОСОБА_2, у зв'язку з
його смертю 28.04.2012 р., актовий запис
№ 1009 від 30.05.2012 р. (а. с. 21-22).

У відповідь на лист позивача,
відповідач листом вих. № 30.1.0.0/2-20120702/2837
від 03.07.2012 р. повідомив про виконання
вимоги позивача в межах
наявного залишку грошових коштів на
поточному рахунку його власника, на
момент отримання повідомлення про
смерть пенсіонера, у сумі 11,74 грн.
(а. с. 23).

Згідно п. 13 Порядку, у разі надходження
до уповноваженого банку відомостей про
смерть одержувача пенсії та грошової
допомоги уповноважений банк
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок з місяця,
наступного за місяцем смерті
одержувача, і зробити відповідну
помітку у примірнику
списку на зарахування пенсій та
допомоги, що підлягає поверненню
органу Пенсійного фонду або органу
праці та соціального захисту
населення.

Суми пенсій та грошової допомоги,
зараховані на поточний рахунок разом
з нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного
операційного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та органам
праці та соціального захисту населення
не пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Отже, Порядком передбачено обов'язок
уповноваженого банку щодо повернення
грошових коштів, зарахованих на
поточний рахунок разом з
нарахованими на них відсотками, після
надходження до уповноваженого банку
відомостей про смерть одержувача
пенсії і грошової допомоги та з місяця,
наступного за місяцем смерті
пенсіонера.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.12.2010 р. між пенсіонером ОСОБА_2 та
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»
укладено договір № SAMDN0947 на
використання кредитної карти
«Універсальна, 30 днів пільгового
періоду», з кредитним
лімітом 3000,00 грн. (а. с. 47-49).

Колегією суддів встановлено, що кошти у
сумі 1420,80 грн. зараховані Банком на
картковий рахунок ОСОБА_2 18.05.2012 р. та
18.06.2012 р. рівними частинами по 710,40 грн.,
що підтверджується банківською
випискою (а. с. 39) за період з 01.05.2012
р. по 22.08.2012 р. про рух коштів по
картковому рахунку пенсіонера ОСОБА_2,
(основна карта НОМЕР_2) та
перераховані банком наступним чином:

- 19.05.2012 р. - 530,00 грн. видача готівки за
допомогою платіжної картки через
банкомат;

- 21.05.2012 р. - 176,40 грн. погашення кредиту за
договором №
SAMDN0947;

- 28.05.2012 р. - 4,00 грн. погашення кредиту за
договором №
SAMDN0947;

- 19.06.2012 р. - 172,38 грн. погашення кредиту за
договором №
SAMDN0947;

- 19.06.2012 р. - 350,00 грн. видача готівки за
допомогою платіжної картки через
банкомат;

- 26.06.2012р. - 176,28 грн. погашення кредиту за
договором №
SAMDN0947;

За доводами позивача, банк повернув
пенсію не в повному розмірі, а лише 11,74
грн. Залишок переплаченої та не
поверненої пенсії складає 1409,06 грн. та
до теперішнього часу банком до УПФУ в
Цюрюпинському районі Херсонської
області не повернута, що і є причиною
спору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно ст. 1066 ЦК України за
договором банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір
банківського рахунку укладається для
відкриття клієнтові або визначеній ним
особі рахунку у банку на умовах,
погоджених сторонами.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що
банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Відповідно до статті 614 ЦК України,
особа, яка порушила зобов'язання несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх належних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до п. п. 1.38 ст. 1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» списання
договірне - це списання банком з
рахунка клієнта коштів без подання
клієнтом платіжного доручення, що
здійснюється банком у порядку,
передбаченому в договорі, укладеному
між ним і клієнтом.

Згідно п. 22.9 ст. 22 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» банки виконують
розрахункові документи відповідно до
черговості їх надходження та виключно
в межах залишку коштів на рахунках
платників, крім випадків надання
платнику обслуговуючим його банком
кредиту.

Згідно з п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженій
постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004
р., власник рахунку в банку - особа, яка
відкриває рахунок у банку і має право
розпоряджатися коштами на ньому.

Банк здійснює розрахунково-касове
обслуговування своїх клієнтів на
підставі відповідних договорів і своїх
внутрішніх правил здійснення
безготівкових розрахунків, якщо ці
правила відповідають вимогам цієї
Інструкції, інших нормативно-правових
актів. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
коштів клієнта та встановлювати інші,
не передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
коштами на власний розсуд (п. 1.6
Інструкції).

Кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі
розрахункових документів стягувачів
згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції
(п. 1.7 Інструкції).

Згідно з п. 6.6. вищезазначеної
Інструкції платник у договорах
банківського рахунку або інших
договорах про надання банківських
послуг може передбачати доручення
банку на договірне списання коштів з
його рахунків на користь третіх осіб
або на свої рахунки, які відкриті в
цьому чи іншому банку.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищезазначеного, доказів
вини Банку і передбачених договором та
законодавством підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача коштів
апелянтом не наведено.

Таким чином, на час отримання Банком
від позивача листа про повернення
перерахованих грошових коштів за
травень- червень 2012 р. у сумі 1420,80 грн.,
вказані кошти на рахунку ОСОБА_2 були
частково відсутні, що унеможливило їх
повернення відповідно до умов
параграфу 4 ст. 8 договору, в
якому визначено, що зазначені суми
пенсій підлягають поверненню банком
лише за умови їх наявності на поточному
рахунку пенсіонера.

Отже, у разі відсутності грошових
коштів на рахунку отримувача, Банк не
повинен здійснювати повернення
грошових коштів за рахунок власних
засобів.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до вірного висновку про виконання
відповідачем умов параграфу 4 ст. 8
договору, п. 13 Порядку виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банківських
установах, а також Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» щодо перерахунку позивачу
залишку коштів на рахунку отримувача
пенсії у межах одного операційного дня
після отримання відомостей про його
смерть.

Між тим, вирішуючи питання розподілу
судових витрат та покладаючи на
позивача обов'язок по оплаті судового
збору, місцевий господарський суд не
врахував того, що у відповідності до п.
18) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір» Пенсійний фонд України та його
органи звільнені від сплати судового
збору.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду,
покладених в обґрунтування рішення, і
судовою колегією відхиляються з огляду
на вищенаведені обставини.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду слід змінити, а
апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України,
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Цюрюпинському районі Херсонської
області задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2014 року по справі № 904/3829/14 змінити.

Абзац другий резолютивної частини
рішення виключити.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено
30.09.2014 р.

Головуючий
Ю.Б. Парусніков

Судді
Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд