ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"19" вересня 2014 р.
Справа № 911/3967/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Щоткіна О.В., розглянувши
позовні матеріали

Закритого акціонерного товариства
«Укрхімпром» (02218, м. Київ, пр.-т Генерала
Ватутіна, 8-Г, кв. 40 )

до Публічного акціонерного товариства
«УІФК-АГРО», с. Коржі, Баришівський р-н

про стягнення 396 180,10 грн.

встановив:

До господарського суду Київської
області звернулось Закрите акціонерне
товариство «Укрхімпром» з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«УІФК-АГРО» про стягнення 396 180,10 грн.

Проте, вказана позовна заява не може
бути прийнята до розгляду
господарським судом Київської області,
оскільки не відповідає вимогам розділу
VIII Господарського процесуального
кодексу України з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують, зокрема: сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Всупереч зазначеному, позивачем до
позовної заяви не додано доказів
сплати судового збору. Натомість до
позовної заяви долучено клопотання про
відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
судовий збір», враховуючи майновий
стан сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій, зазначених у
статті 8 Закону, є врахування ним
майнового стану сторін. Клопотання про
відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в
п. 3.1. Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України».

Тобто, зі змісту зазначеної статті
вбачається, що відстрочення сплати
судового збору є правом суду, а не його
обов'язком. При цьому право суду
відстрочити сплату судового збору
закон пов'язує із встановленням
обставин, які свідчать про дійсну
складність фінансового становища
сторони, яка звертається з відповідним
клопотанням.

Водночас, законом не визначено
обставини, які беззаперечно свідчать
про наявність у суду обов'язку
відстрочити сплату судового збору або
звільнити сторону від його сплати.

Позивач обґрунтовує своє клопотання
тим, що станом на день подання позовної
заяви він знаходиться у вкрай
скрутному матеріальному становищі, в
зв'язку з чим в нього відсутні кошти для
сплати судового збору під час подання
позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Натомість, в порушення наведених
законодавчих положень, доказів на
підтвердження того, що майновий стан
позивача перешкоджав (перешкоджає)
сплаті ним судового збору у
встановленому порядку і розмірі, суду
не надано. Посилання ж на те, що у ЗАТ
«Укрхімпром» відсутні кошти на певному
банківському рахунку не можуть
слугувати таким доказом.

Крім того, змістом надання відстрочки
або розстрочки сплати судового збору є
надання можливості стороні повністю
сплатити судовий збір у подальшому.
Проте, доказів того, що у заявника
з'явиться реальна можливість сплатити
судовий збір до ухвалення судом
рішення у даній справі позивач не
надав.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення клопотання
позивача про відстрочення сплати
судового збору.

Згідно з п. 4 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву,
якщо до неї не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

За таких обставин, позовна заява та
додані до неї документи піддягають
поверненню без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п. 4 частини першої ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні
клопотання позивача про відстрочення
сплати судового збору.

2. Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Суддя
Щоткін О.В.