ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 рокуСправа № 912/2821/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Колодій С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 912/2821/14

за позовом: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України у м. Одеса, м. Одеса

до: публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в
особі ТВБВ № 10010/0172 (м. Знам"янка) філії -
Кіровоградське обласне управління, м.
Знам"янка

про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Василенко Г.В.,
довіреність № 1592 від 12.06.2014 р.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса
звернулося до господарського суду
Кіровоградської області з позовною
заявою від 19.08.2014 р. № 149 про визнання
права власності відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеса на кошти
у сумі 7 526,60 грн., які знаходяться на
вкладному рахунку НОМЕР_1 на ім"я
ОСОБА_2, відкритого в територіальному
відокремленому без балансовому
відділенні № 10010/0172 (м. Знам"янка) філії
- Кіровоградське обласне управління
ПАТ "Державний ощадний банк України".

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неправомірне
неповернення відповідачем сум
страхових виплат, що були зайво
перераховані на вкладний рахунок
відкритий на ім"я ОСОБА_2.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на виконання вимог
ухвали суду подав витребувані
документи, в той же час не надав
належного обґрунтування заявлених
позовних вимог з урахуванням приписів
статті 392 Цивільного кодексу України,
які вимагалися судом в ухвалі про
порушення провадження у справі від
27.09.2014 р.

Крім того, 15.09.2014 року подав заяву про
забезпечення позову, якою просить суд
вжити заходів по забезпеченню позову
шляхом витребування у Знам"янській
державній нотаріальній конторі копії
спадкової справи на ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, а також просив суд розгляд
справи здійснювати без участі
представника позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав відзив на позовну заяву від 10.09.2014
р. № 21-10/1193, в якому проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на відсутність
протиправної поведінки Банку щодо
коштів, які знаходяться на рахунку
вкладника ОСОБА_2 та обов"язку Банку
повернути дані кошти Фонду соціального
страхування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають: особи, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших підставах, передбачених
законодавством про працю; учні та
студенти навчальних закладів, клінічні
ординатори, аспіранти, докторанти,
залучені до будь-яких робіт під час,
перед або після занять; під час занять,
коли вони набувають професійних
навичок; у період проходження
виробничої практики (стажування),
виконання робіт на підприємствах;
особи, які утримуються у виправних,
лікувально-трудових, виховно-трудових
закладах та залучаються до трудової
діяльності на виробництві цих установ
або на інших підприємствах за
спеціальними договорами.

Згідно зі статтею 21 цього Закону,
зокрема у підпунктах "г" і "д" частини 1
зазначеної статті, передбачено
обов"язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров"я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв"язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтею 28 Закону передбачено, що
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно зі статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Приписами статті 40 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страхові виплати
проводяться протягом строку, на який
встановлено втрату працездатності у
зв'язку із страховим випадком, а
фінансування додаткових витрат згідно
із статтею 21 цього Закону протягом
строку, на який визначено потребу в них.

З матеріалів справи вбачається, що у
відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Приморському
районі м. Одеси, правонаступником якого
є відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одеси
перебувала на обліку гр. ОСОБА_2, як
потерпіла, якій була заподіяна травма
на виробництві, та яка отримувала
страхові виплати у відповідності до
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Страхові виплати перераховувались
позивачем, за заявою гр. ОСОБА_2, на її
особистий рахунок у Знам"янське ТВБВ
філії Кіровоградського обласного
управління ПАТ "Державний Ощадний банк
України".

У зв"язку з тим, що Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві в Приморському районі м.
Одеса не мало інформації про смерть гр.
ОСОБА_2, страхові виплати продовжували
перераховуватись на рахунок фізичної
особи після її смерті.

17.01.2014 р. до відділення виконавчої
дирекції Фону повернувся поштовий
конверт з листом, який адресувався гр.
ОСОБА_2 з поміткою про те, що адресат
помер.

20.02.2014 р. від управління Пенсійного
фонду України в м. Знам"янка та
Знам"янському районі Кіровоградської
області було отримано копію свідоцтва
про смерть згідно якого ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1

В зв"язкі з відсутністю відомостей про
смерть гр. ОСОБА_2, позивач за період з
05.06.2012 по 31.12.2013 зайво перерахував на
особовий рахунок гр. ОСОБА_2 у
Знам"янському ТВБВ філії
Кіровоградського обласного управління
Ощадбанку страхові виплати в сумі 7 526,60
грн., що підтверджують платіжні
документи, додані до матеріалів справи.

25.02.2014 р. начальник відділення Фонду
звернувся з листом №05/989 до керівника
Знам"янського ТВБВ філії
Кіровоградського обласного управління
ПАТ "Державний Ощадний банк України" з
проханням про повернення зайво
перерахованих коштів на рахунок
померлої гр. ОСОБА_2 в сумі 7 452,07 грн.

07.03.2014 року керівник Знам"янського ТВБВ
філії Кіровоградського обласного
управління ПАТ "Державний Ощадний банк
України" направило Фонду відповідь на
лист від 25.02.2014 року, в якому зазначив
про неможливість повернення
перерахованих коштів після смерті гр.
ОСОБА_2, так як вони не є власністю
банку, при цьому зазначив щодо
будь-яких договірних відносин у Банка з
Фондом по поверненню надлишкове
перерахованих коштів з рахунку
померлих вкладників не існує.

Таким чином, позивач звернувся до суду
з позовом до відповідача про визнання
права власності на кошти у сумі 7 526,60
грн., які знаходяться на вкладному
рахунку НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_2,
відкритого в територіальному
відокремленому без балансовому
відділенні № 10010/0172 (м. Знам"янка) філії -
Кіровоградське обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України".

Відповідач позовні вимоги не визнав з
підстав, викладених у відзиві на позов
№ 11.09.2014 р. № 21-10/1140.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об"єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд приймає до
уваги заперечення відповідача та
вважає позовні вимоги неправомірними,
такими, що підлягають залишенню без
задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодекс України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи, мають право
звертатись до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

За приписом статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути,
зокрема, визнання права.

В той же час за умовами статті 392
Цивільного кодексу України власник
майна може пред"явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється, або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач звернувся з вимогою про
визнання права власності на кошти у
сумі 7 526,60 грн., при цьому не надав суду
будь-яких доказів на підтвердження не
визнання або оспорювання Банком, як
відповідачем, права власності Фонду на
вищезазначені кошти.

Навпаки, у листі від 07.03.2014 №193 Банк у
відповідь Фонду зазначив, що кошти в
сумі 7 452,02 грн. не є власністю Банку.
Таку ж позицію висловив представник
відповідача у судовому засіданні,
зазначивши, що кошти, що знаходяться на
банківському рахунку гр. ОСОБА_2 не є
власністю Банку, а отже він не може
оспорювати або не визнавати права
позивача.

На вимогу суду, викладену в ухвалі про
порушення провадження у справі від
27.09.2014 щодо обґрунтування заявлених
позовних вимог про визнання права
власності Фонду на кошти в сумі 7 526,60
грн. з урахуванням приписів статті 392
Цивільного кодексу України, позивач
будь-яких обґрунтувань суду не надав.

Будь-яких інших вимог, пов"язаних з
поверненням коштів позивачем не
заявлялося.

Враховуючи викладені обставини,
господарський суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши заяву позивача про
забезпечення позову, суд вважає, що
остання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 16 особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Приписами статті 67 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено вичерпний перелік засобів
забезпечення позову.

В той час, позивач в заяві просить суд
витребувати у Знам"янській державній
нотаріальній конторі копії спадкової
справи на ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак даний захід
забезпечення позову чинним
законодавством не передбачений. Отже,
позивачем обрано захід забезпечення
позову, який не входить до вичерпного
переліку заходів, що міститься в
статті 67 Господарського
процесуального кодексу України.

Виходячи з викладених обставин, змісту
наведених нормативно - правових актів,
суд не находить підстав для
задоволення заяви Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України у м. Одеса про забезпечення
позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 44, 49, 67, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРIШИВ:

В задоволенні заяви відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві й професійних захворювань
України у м. Одеса про забезпечення
позову №159 від 15.09.2014 р. відмовити.

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області протягом десяти днів з дня
підписання повного рішення,
оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України.

Примірник рішення направити позивачу
за адресою: 65049, м. Одеса, вул. І.Франка, 55.

Повне рішення складено 22.09.2014 р.

Суддя
С. Б. Колодій