ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" вересня 2014 р.Справа № 916/2887/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Група управління
бізнесом"

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Одеський торговий
дім"

Про: визнання договору укладеним

Суддя
Демешин О. А.

Представники:

від позивача: Макаров В.П. - довіреність

від відповідача: Ющенко Н.М. -
довіреність

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Група управління
бізнесом" (далі - Позивач) звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Одеський торговий
дім" (далі - Відповідач) про визнання
укладеним з 30.12.2013р. Договору про
технічне забезпечення
електропостачання споживача №0530 від
30.12.2013р. та додатки до нього, а саме:
Додаток №1 „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії та
Додаток №2 „Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін"

Позивач позов підтримує у
повному обсязі.

Відповідач з позовом не згоден з
підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні
оголошувалась перерва до 18.09.2014р. о 11.40

В С Т А Н О В И В :

31.12.2012р. між ТОВ „Одеський торговий дім"
та ТОВ „Група управління бізнесом"
було укладе договір № 9044 про технічне
забезпечення електропостачання
споживача за умовами якого відповідач
по цій справі прийняв на себе
зобов`язання забезпечувати технічну
можливість передачі позивачу по справі
електричної енергії.

Пунктом 10.6. цього договору
передбачався строк його дії, а саме - до
31.12.2013р. з можливістю продовження його
дії на наступний календарний рік, якщо
за місяць до закінчення строку не буде
заявлено однією із сторін про відмову
від цього договору.

04.11.2013р. листом за № 560 ТОВ „Одеський
торговий дім" повідомило позивача про
те, що вищевказаний договір не буде
пролонговано і він припиняє дію з
31.12.2013р., тобто - по закінченню
встановленого пунктом 10.6. строку.

Таким чином, Договір № 9044 від 31.12.2012р.
про технічне забезпечення
електропостачання споживача припинив
дію, що не оспорюється сторонами по
справі. Крім того, виходячи з позовних
вимог, предметом спору є саме визнання
укладеним нового договору про технічне
забезпечення електропостачання
споживача на 2014 рік, запропонованого
позивачем відповідачу з протоколом
розбіжностей, про що буде зазначено
нижче.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що у спірних
правовідносинах, виходячи з вимог
Правил користування електричною
енергією, затверджених Постановою
НКРЕ від 31.07.1996р., зареєстрованих в
Мінюсті України 02.08.1996р. за № 417/1442 (далі
- Правила), відповідач є споживачем
електричної енергії, який передає
частину електроенергії своїми
технологічними мережами субспоживачам
(основний споживач), а ТОВ „Група
управління бізнесом" - споживачем,
електроустановки якого приєднані до
технологічних електричних мереж
основного споживача (субспоживач).

Посилаючись на пункт „б" статті 24
Закону України „Про
електроенергетику" та п.1.7. Правил,
якими передбачено, що
енергопостачальник та основний
споживач не мають права відмовити
субспоживачу в укладанні договору про
технічне забезпечення
електропостачання споживача - позивач
просить визнати укладеним з 30.12.2013р.
Договору про технічне забезпечення
електропостачання споживача №0530 від
30.12.2013р. та додатки до нього, а саме:
Додаток №1 „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії та
Додаток №2 „Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін".

Як на підставу визнання
вищевказаного договору укладеним,
позивач посилається на те, що ТОВ
„Одеський торговий дім" фактично
погодилось із змістом протоколу
розбіжностей та наданим до цього
протоколу відповідного проекту
Договору в редакції ТОВ „Група
управління бізнесом" , наданого
відповідачу у відповідь на його
пропозицію про укладення нового
договору від 29.11.2013р. про технічне
забезпечення електропостачання
споживача на 2014рік.

ТОВ „Одеський торговий дім",
заперечуючи проти позову, посилається
на недосягнення з позивачем згоди з
істотних умов договору, зокрема, щодо
величини дозволеної та приєднаної
потужності електроустановок
споживача, і відсутністю у ТОВ „Група
управління бізнесом" технічних умов на
підключення до електромеж відповідача.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступного:

Як зазначалось вище, з огляду на
положення Правил користування
електричною енергією, затверджених
Постановою НКРЕ від 31.07.1996р. із змінами,
зареєстрованих в Мінюсті України
02.08.1996р. за № 417/1442 (далі - Правила),
відповідач по справі є споживачем
електричної енергії, який передає
частину електроенергії своїми
технологічними мережами субспоживачам
(основний споживач), а позивач по справі
- є субспоживачем, електроустановки
якого приєднані до технологічних
електричних мереж основного споживача.

Суд погоджується з твердженнями
позивача про те, що відповідно до
пункту „б" статті 24 Закону України
„Про електроенергетику" та пункту 1.7.
Правил - основний споживач не має права
відмовити субспоживачу в укладанні
договору про технічне забезпечення
електропостачання споживача.

При цьому, форма і зміст (умови)
Типового договору про технічне
забезпечення електропостачання
встановлені у Додатку №1 до Правил.

Відповідно до ч.3 ст.179 ГК України -
укладення господарського договору є
обов`язковим для сторін, якщо існує
пряма вказівка закону щодо
обов`язковості укладення договору для
певних категорій суб`єктов
господарювання.

Частиною 3 статті 184 ГК України
встановлено, що укладення
господарських договорів на основі
примірних і типових договорів повинно
здійснюватися з додержанням умов,
передбачених статтею 179 цього Кодексу,
не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Загальний порядок укладання
господарських договорів визначений у
статті 181 Господарського Кодексу
України.

Крім того, питання укладання договорів
врегульовані, також, статтями 638-646
Цивільного Кодексу України.

Таким чином, для того щоб договір
вважався укладеним сторони по справі
повинні були виконати, встановлений
вищевказаними законодавчими нормами,
порядок, а цього зроблено не було.

Так, згідно частини 2 статті 181 ГК
України - проект договору може бути
запропонований будь-якої з сторін. У
разі, якщо проект договору викладено як
єдиний документ (а так мало бути з
огляду на вимоги ч.3 ст.184 ГК України та
п.1.7.Правил), він надається другій
стороні у двох примірниках.

Відповідно до ч.3 вищезазначеної статті
- сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо (в разі укладання договору у
спрощений спосіб) у двадцятиденний
строк після одержання договору.

Частиною першою статті 181 ГК України
встановлено, що господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.

Як вбачається з матеріалів справи
та зазначено в позовній заяві - листом
за № 582 від 04.12.2013р. відповідач направив
позивачу для укладення новий договір
про технічне забезпечення
електропостачання споживача № 0530 від
29.11.2013р. (на 2014рік) і тому, перш за все,
суд вважає за необхідне зазначити, що
безпідставними є позовні вимоги ТОВ
„Група управління бізнесом" про
визнання укладеним з 30.12.2013р. договору
про технічне забезпечення
електропостачання споживача № 0530 від
30.12.2013р. з додатками до нього, оскільки,
виходячи з первісної пропозиції
відповідача позивачу та загального
порядку укладання господарських
договорів, - саме договір в редакції
відповідача, але з протоколом
розбіжностей в редакції позивача був
предметом взаємовідносин сторін і, як
наслідок, спір виник стосовно
укладення договору від 29.11.2013р., а не від
30.12.2013р., який позивач просить визнати
укладеним у своєму позові.

Крім того, до матеріалів справи додано
копію договору про технічне
забезпечення електропостачання
споживача № 0530 від 29.11.2013р., який в
порушення вимог ст.181 ГК України,
взагалі не був підписаний та
скріплений печаткою ТОВ „Одеський
торговий дім". Тобто, із самого початку
загальний порядок укладання
господарських договорів не був
дотриманий.

Також, відповідно до п.4 ст.181 ГК
України, за наявності заперечень щодо
окремих умов договору, сторона, яка
одержала проект договору, складає
протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два підписаних протоколу
розбіжностей з підписаним договором.

З матеріалів справи вбачається,
що листом за № 224 від 09.12.2013р. позивач
повідомив відповідача про те, що
наданий останнім товариству з
обмеженою відповідальністю „Група
управління бізнесом" на підписання
договір № 0530 від 29.11.2013р. не відповідає
Типовому договору і, в свою чергу,
направив відповідачу на підписання
типову форму договору з додатками.

Тобто, ні підписаного договору
від 29.11.2013р., ні протоколу розбіжностей,
в порушення вимог п.4 ст.181 ГК України,
позивач відповідачу листом за № 224 від
09.12.2013р. - не направив. До того ж, договір
про технічне забезпечення
електропостачання споживача №0530 від
30.12.2013р. , який позивач просить визнати
укладеним, не міг бути направлений
відповідачу листом від 09.12.2013р.,
оскільки на цю дату такого проекту
договору не існувало.

ТОВ «Одеський торговий дім»
своїми листами від 27.12.2013р. за № 602 та
від 30.12.2013р. за № 609 двічі звертав увагу
позивача про порушення останнім вимог
ст..181 ГК України в частині неповернення
договору № 0530 від 29.11.2013р. про технічне
забезпечення електропостачання
споживача з протоколом розбіжностей.

Тільки 31.12.2013р. позивач листом
за №245 ( та повторно листом від 15.01.2014р.
за № 4) направив відповідачу протокол
розбіжностей у 2-х екземплярах (з
пропуском встановленого ч.4 ст.181 ГК
України двадцятиденного строку) та
Типовий договір про технічне
забезпечення електропостачання
споживача № 0530 від 30.12.2013р. з додатками.

Однак, підписаного договору № 0530
від 29.11.2013р. із застереженням у ньому
про складення протоколу розбіжностей,
як це вимагає ч.4 ст.181 ГК України, -
позивач відповідачу так і не надав.

Тому, суд вважає безпідставними
посилання позивача на те, що слід
вважати прийнятими відповідачем
пропозиції ТОВ „Група управління
бізнесом" і, відповідно, укладеним
договір в редакції позивача за № 0530 від
30.12.2013р. з огляду на те, що відповідачем,
на виконання вимог ч.7 ст.181 ГК України,
не було передано до суду розбіжності,
що залишились неврегульованими, -
оскільки перед цим сторонами не було
дотримано загального порядку
укладання господарських договорів,
встановленого частинами 1, 2, 3, 4 статті
181 ГК України.

Приймаючи до уваги, що позивач просить
визнати укладеним договір за № 0530 від
30.12.2013р., а не договір № 0530 від 29.11.2013р.,
суд вважає за необхідне звернути увагу
на вимоги щодо укладення договорів,
передбачені Главою 53 Цивільного
кодексу України (Укладення, зміна і
розірвання договору), хоча позивач і не
обґрунтовує свої позовні вимоги цими
нормами.

Зокрема, статтею 646 ЦК України,
передбачено, що відповідь про згоду
укласти договір на інших, ніж було
запропоновано, умовах є відмовою від
одержаної пропозиції і водночас новою
пропозицією особі, яка зробила
попередню пропозицію.

Тобто, якщо прийняти до уваги, що
проект Договору № 0530 від 30.12.2013р. був
новою пропозицією позивача
відповідачу про укладення договору на
інших умовах, то в такому випадку слід
застосовувати норми ст.ст.638-640 ЦК
України.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.638 ЦК
України - договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Як передбачено частиною 1 статті 640 ЦК
України, договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
на прийняття цієї пропозиції.

Тобто, якщо вважати договір № 0530 від
30.12.2013р. новою пропозицією позивача, в
розумінні статті 646 ЦК України, то цей
договір, також, не можна вважати
укладеним, оскільки не мало місця
прийняття такої пропозиції з боку
відповідача.

Крім того, частиною 2 статті 16 ЦК
України встановлено способи захисту
цивільних прав та інтересів особи, а
частиною 2 статті 20 ГК України - способи
захисту прав і законних інтересів
суб`єктів господарювання.

Такого способу захисту, як визнання
в судовому порядку договору укладеним
вищевказаними нормами не передбачено.

Також, частини 2 статтей 16 ЦК України
та ГК України містять положення про
можливість захисту прав та законних
інтересів іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Однак, позивачем не вказано, якими
нормами закону передбачено такий інший
спосіб захисту як визнання договору
укладеним. Між тим, прямих вказівок про
можливість визнання в судовому порядку
укладеними договорів про технічне
забезпечення електропостачання
споживача - нормами чинного
законодавства не встановлено.

Як зазначено в частині четвертій
пункту 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсним" -
договір може бути визнано дійсним лише
з підстав, встановлених статтями 218 та
220 ЦК України у зв'язку з недодержанням
вимог закону про нотаріальне
посвідчення правочину.

Інші вимоги щодо визнання
договорів дійсними - не відповідають
можливим способам захисту цивільних
прав та інтересів. Такі позови не
підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що поняття
„визнання договору дійсним" та
„визнання договору укладеним" є
тотожними, судом не вбачається підстав
для задоволення позовних вимог про
визнання укладеним з 30.12.2013р. договору
про технічне забезпечення
електропостачання споживача № 0530 від
30.12.2013р.

За таких обставин, у задоволенні позові
слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову
відмовити повністю

Рішення суду набирає законної сили, в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 22.09.2014.

Суддя
О.А. Демешин