ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2014 р.
Справа № 914/2396/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Агропродпром-Сервіс», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»,
м. Трускавець Львівської обл.,

про стягнення заборгованості в сумі 188'
065,19 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Гелеш Г.

Представники:

від позивача: Локатир І.І, Стефаниця
Л.І.,

від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду
Львівської області Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торгова
компанія «Агропродпром-Сервіс» подано
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
про стягнення заборгованості в сумі 188'
065,19 грн.

Ухвалою суду від 10.07.2014р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 28.07.2014 р. Рух справи
відображено у відповідних ухвалах
суду. Ухвалою суду від 19.08.2014 р. строк
розгляду справи продовжувався на 15
днів.

Представники позивача у судове
засідання 22.09.2014 р. з'явилися, заявлені
позовні вимоги підтримали. Позовні
вимоги обгрунтовуються тим, що
відповідачем у порушення умов договору
поставки товарно-матеріальних
цінностей №12пс/050513 від 21.05.2013 р. не
оплачено в повному обсязі вартість
отриманого товару, внаслідок чого
виникла заборгованість у сумі 167'255,89
грн. Крім того, відповідача нараховано
885,17 грн. - пені, 2' 436,69 грн. - 3% річних та 17'
487,44 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач у судові засідання 28.07.2014
р., 12.08.2014 р., 19.08.2014 р, 09.09.2014 р. та 22.09.2014 р.
участі повноважного представника не
забезпечив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, вимог ухвал суду не
виконав, відзиву на позовну заяву не
подав, а тому суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача у порядку ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача,
повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши
усі обставини справи в їх сукупності,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено таке.

21.05.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Агропродпром-Сервіс» (постачальник,
позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Трускавецьінвест» (покупець,
відповідач у справі) було укладено
договір поставки товарно-матеріальних
цінностей №12пс/050513.

Відповідно до п.1.1 договору
постачальник зобов'язується в порядку
і на умовах визначених цим договором,
поставити покупцю, а покупець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, прийняти і
оплатити продукти харчування згідно
специфікації (далі -ТМЦ).

ТМЦ, що є предметом цього договору,
постачаються в асортименті і в строки,
вказані в специфікаціях, визначених в
п.1.2 цього договору. Покупець має право
вимагати дострокової поставки ТМЦ за
умови повідомлення про це
постачальника не пізніше ніж за 2 дні до
бажаної дати поставки.

У п. 5.1 договору сторони погодили, що
покупець оплачує поставлений
постачальником товар за ціною,
вказаною у специфікації. Покупець
здійснює оплату вартості поставлених
ТМЦ у безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника,
вказаний у договорі, протягом 14
календарних днів, починаючи з дня,
наступного за датою завершення
поставки ТМЦ (п.5.4 договору).

У п.4.3 договору сторони погодили, що при
прийманні-передачі ТМЦ постачальник
зобов'язаний передати покупцю наступні
документи:

- товарно-транспортну накладну на
ТМЦ, підписану уповноваженою особою та
скріплену печаткою постачальника;

- податкову накладну,
підписану уповноваженою особою та
скріплену печаткою постачальника;

- рахунок-фактуру;

- документи, що підтверджують
якість ТМЦ.

На виконання своїх зобов'язань за
договором позивач передав, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 175' 482,18 грн., що підтверджується
видатковими та податковими накладними.
Відповідачем частково оплачено
вартість отриманого товару в сумі 8' 226,29
грн. Непогашеною залишилося 167' 255,89 грн.
вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 19.08.2014 р. суд
витребовував у Трускавецького
відділення Дрогобицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області
розшифровку податкових зобов'язань та
податкового кредиту, які задекларовані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(ідентифікаційний ) щодо
ТзОВ «Торгова компанія
«Агропродпромсервіс» за період з 03.09.2013
р. по 14.01.2014 р. та зазначені як в додатку
№5 до податкової декларації з податку
на додану вартість, так і в реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних.

Листом №2249/9/15-00 від 05.09.2014 р.
Трускавецьке відділення Дрогобицької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській
області повідомило, що ТзОВ
«Трускавецьінвест» включено по дод.5
«розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» до податкових
декларацій з ПДВ та сформовано
податковий кредит по контрагенту ТзОВ
«Торгова компанія
«Агропродпром-сервіс»: за жовтень 2013 р.
- 18' 802,50 грн. (сума без ПДВ), 3' 760,50 грн.
(ПДВ); за листопад 2013 р. - 12' 515,40 грн. (сума
без ПДВ), 2' 503,09 грн. (ПДВ); за грудень 2013 р.
- 70' 204,40 грн. (сума без ПДВ), 14' 040,88 грн.
(ПДВ); за січень 2014 р. - 21' 749,44 грн. (сума
без ПДВ), 4' 349,89 грн. (ПДВ).

Докази погашення заборгованості
відповідачем на всю суму
заборгованості та штрафних санкцій в
матеріалах справи відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та
обов'язки на підставі укладеного
договору поставки товару.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У статті 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи,
позивачем поставлено товару
відповідачу, що підтверджується
видатковими та податковими накладними,
а також даними ДПІ, проте факт
проведення відповідачем повної оплати
вартості поставлених позивачем
товарів підтверджений не був. Таким
чином вимога позивача про стягнення з
відповідача 167' 255,89 грн. вартості
поставленого товару є правомірною.

Відповідно до вимог ч.2 ст.218 ГК України
відсутність у боржника необхідних
коштів, а також порушення зобов'язання
контрагентами правопорушника не
вважаються обставинами, які є
підставою для звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до пункту 9.2 договору, в
разі порушення термінів розрахунків за
поставлені ТМЦ покупець зобов'язаний
сплатити на користь постачальника пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості за кожен
день затримки, але не більше 0,5% від
вартості несплачених ТМЦ за весь
термін прострочення.

Суд звертає увагу позивача на допущені
математичні помилки при розрахунку
суми пені. Таким чином, оскільки
відповідачем порушено строк оплати
товару понад 14 днів (п.5.3 договору),
правомірною є вимога про стягнення
пені у розмірі 836,27 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачем порушено умови договору в
частині своєчасної сплати вартості
поставленого товару, тому до стягнення
з відповідача підлягає 2' 435,96 грн. - 3%
річних та 17' 487,44 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Згідно з ч.1 ст.49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.11, 509, 526, 530, 549, 610, 625, 712 Цивільного
кодексу України, ст. 218 Господарського
кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 75,
82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
(82200, Львівська обл., м. Трускавець, вул.
Суховоля, буд. 61, ідентифікаційний ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгова
компанія «Агропродпром-Сервіс» (79022, м.
Львів, Залізничний р-н, вул.
Виговського, буд.5, ідентифікаційний
) 167' 255,89 грн. - основного
боргу, 2' 435,96 грн. - 3% річних, 17' 487,44 грн. -
інфляційних, 836,27 грн. - пені та 3' 760,31
грн. - сплаченого судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

У судовому засіданні 22.09.2014р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення, повний текст
складений та підписаний 24.09.2014 р.

Суддя
Яворський Б.І.