м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14560/14 09.09.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до комунального підприємства
Київської обласної ради "Друкар"

про стягнення 24 202,16 грн.

Представники:

від позивача: Мельник Н.В. - представник
за довіреністю № 8 від 03.02.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція» до комунального
підприємства Київської обласної ради
"Друкар" про стягнення 24 202,16 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Євро-Реконструкція» та комунальним
підприємством Київської обласної ради
"Друкар" укладено договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 420523
від 03.08.2012 року.

Згідно до п. 1.1. договору,
«енергопостачальна організація»
зобов'язується виробляти, систематично
поставляти та передавати у власність
«покупцю» теплову енергію у вигляді
гарячої води.

В порушення умов договору та норм
чинного законодавства, відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання, в
зв'язку з чим у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість з
01.11.2013 року по 01.06.2014 року, яка станом на
01.06.2014 року становить 20 599,99 грн., тому
останній звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.07.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
09.09.2014 року.

У судове засідання 09.09.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали суду від 17.07.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення № 013.

Представник позивач виконав вимоги
ухвали суду від 17.07.2014 року, подав заяву
про уточнення розміру позовних вимог.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов та стягнути заборгованість за
спожиту теплову енергію в розмірі 14
999,99 грн., інфляційну складову в розмірі
2145,87 грн, три відсотки річних в розмірі
254,24 грн., пеню в розмірі 1 202, 06 грн. та
покласти судові витрати на
відповідача.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», ГПК, зокрема статтею
22 цього Кодексу, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в
разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як: -
подання іншого (ще одного) позову, чи
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи об'єднання позовних
вимог, чи зміну предмета або підстав
позову.

Враховуючи вищезазначене,
господарський суд міста Києва розцінює
заяву про уточнення позовних вимог б/н
від 09.09.2014 року, як заяву про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню, з
урахуванням заяви про уточнення
розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до умов пункту 1 договору
«енергопостачальна організація»
зобов'язується виробляти, систематично
поставляти та передавати у власність
«покупцю» теплову енергію у вигляді
гарячої води у період з 1 липня 2012 року
по 30 червня 2013 року у кількості 129,067
Гкал, з максимальним тепловим
навантаженням 0,068 Гкал/год.

Згідно з п.п. 1.2. договору, покупець
зобов'язується прийняти товар та
своєчасно здійснити оплату за нього на
умовах даного договору.

Відповідно до п. 5.1 договору, облік
спожитої теплової енергії виконується
по приладам обліку, що встановлені на
межі балансової належності покупця та
АК «Київенерго», у відповідності до
«тимчасових правил обліку відпускання
і споживання теплової енергії».
Встановлення приладів обліку теплової
енергії підтверджується актом
постановки на комерційний облік
приладів обліку. Прилади обліку
пломбуються у встановленому порядку.

Згідно до п. 5.9. договору, облік
поставленої теплової енергії
виконується покупцем з 26 числа
попереднього місяця по 25 число
звітного місяця. Звіт про прийняту
теплову енергію подається в
енергопостачальну організацію не
пізніше 27 числа звітного місяця з
урахуванням вимог щодо порядку
передачі енергопостачальній
організації даних про величину
використаної теплової енергії,
встановлених Правилами технічної
експлуатації теплових установок і
мереж.

Відповідно до п. 6.1. договору,
розрахунки з покупцем за теплову
енергію проводяться згідно з тарифами,
по групах споживачів, що затверджені
розпорядженнями (рішеннями) Київської
міської державної адміністрації (а
також органами місцевого
самоврядування, актами інших органів,
що затверджують (погоджують,
встановлюють) тарифи на теплову
енергію для енергопостачальної
організації за кожну відпущену
Гігакалорію. Тарифи можуть змінюватись
у зв'язку із змінами розмірів складових
калькуляцій собівартості теплової
енергії (ціни на паливо, тощо), а також в
інших випадках передбачених діючими
законодавством та нормативними актами.
У разі зміни тарифів на теплову енергію
сторони здійснюють розрахунки за
новими тарифами, з дня їх введення в дію
згідно умов даного договору.

Діючі на час укладення договору тарифи
(без урахування ПДВ) на теплову енергію
обумовлені додатком № 4 до договору.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що всі
розрахунки по цьому договору
виконуються на підставі рахунків, які
покупець отримує від
енергопостачальної організації,
виключно у грошовій формі за винятком
випадків, передбачених чинним
законодавством України.

Відповідно до п. 6.5.договру, покупець
щомісяця з 07 по 14 число отримує в
енергопостачальній організації
оформлені бланки актів приймання
передачі товарної продукції, актів
звірки розрахунків за прийняту теплову
енергію на початок розрахункового
період, табуляграми та рахунок-фактуру
на сплату теплової енергії з
урахуванням недоплати або переплати за
попередній періоди, що включають у себе
вартість теплової енергії спожитої в
попередньому місяці, та суми
передоплати за теплову енергію (що
визначається енергопостачальною
організацією з урахуванням
максимального теплового навантаження
визначеного цим договором). По одному
примірнику підписаних актів звірки та
приймання передачі товарної продукції
покупець повертає в енергопостачальну
організацію не пізніше 15 числа
поточного місяця. В разі не підписання
або неповернення вчасно акту звіряння
цей документ вважається прийнятим в
редакції енергопостачальної
організації.

Згідно до п. 6.6. договору, покупець
самостійно сплачує за прийняту теплову
енергію згідно з отриманим
рахунком-фактурою не пізніше 25 числа
поточного місяця, в тому числі теплову
енергію, яка використана субабонентами
покупця.

Як зазначає позивач, у період з 01.11.2013
року по 01.06.2014 року у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем за теплову енергію з
урахуванням часткової сплати у розмірі
14 999,99 грн.

Дослідивши зміст спірного договору суд
дійшов до висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України
встановлено, що предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7
ст. 276 ГК України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
теплопостачання», тарифи на теплову
енергію, реалізація якої здійснюється
суб'єктами господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими. Тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії затверджуються
органами місцевого самоврядування,
крім теплової енергії, що виробляється
суб'єктами господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплогенеруючими,
теплотранспортуючими та
теплопостачальними організаціями за
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
факт наявності основної
заборгованості за договором на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 420523 від 03.08.2012 року в період з
01.11.2013 року по 01.11.2014 року у відповідача
перед позивачем в сумі 14 999,99 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, тому
позовні вимоги позивача визнаються
судом обґрунтовані та такими, що
підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання
зобов'язань за договором на постачання
теплової енергії у гарячій воді,
позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь витрати
пов'язані з інфляційними процесами в
сумі 2 145,87 грн. та 3% річних в розмірі 254,24
грн. за період прострочення вказаний в
розрахунку.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже передбачене законом право
кредитора вимагати спати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та проценти річних входять
до складу грошового зобов'язання і не
ототожнюються із санкціями за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору та положень статті 625
Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача витрат пов'язані з
інфляційними процесами в сумі 2 145,87
грн. та 3% річних в розмірі 254,24 грн.
підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь пеню в
розмірі 1 202, 06 грн. за період
прострочення вказаний в розрахунку.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань"передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Положеннями п. 9.2. договору, в разі
несплати покупцем за прийняту теплову
енергію у встановлені строки
енергопостачальна організація
нараховує пеню за кожний прострочений
день у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ.

Вимога позивача щодо стягнення пені в
розмірі 1 202,06 грн. є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства
Київської обласної ради «Друкар» (02100,
м. Київ, вул.. Краківська, буд. 6-А, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Євро-Реконструкція» (02660, м. Київ, вул.
Червоногвардійська, 20, )
основну суму заборгованості за теплову
енергію в розмірі 14 999 (чотирнадцять
тисяч девятсот дев'яносто дев'ять) грн.
99 коп., інфляційні витрати в розмірі 2 145
(дві тисячі сто сорок п'ять) 87 коп., пеню
в розмірі 1 202 (одна тисяча двісті дві)
грн., три відсотки річних в розмірі 254
(двісті п'ятдесят чотири) грн. 24 коп. та
судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 18.09.2014 року.

Суддя
С.М.
Мудрий