м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»
До Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
Про стягнення 293 379,93 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Кучкова Ю.В. представник
за довіреністю № 91/2013/13/30-3 від 30.12.13.
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (далі - позивач) до
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Інкомсервіс» (далі - відповідач) про
стягнення 293 379,93 грн., а саме: 257 011,49 грн.
- основного боргу, 13 006,93 грн. - 3% річних,
23 361,51 грн. - збитків від інфляції.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на неоплату
наданих послуг за Договором на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 1541457 від 27.10.05., що призвело до
виникнення у відповідача
заборгованості перед позивачем,
нарахування 3 % річних, збитків від
інфляції та звернення з даним позовом
до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.07.14. порушено провадження у
призначено на 28.0814.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.08.14., в зв'язку з неявкою в
судове засідання представника
відповідача, не виконання ним вимог
ухвали суду від 17.07.14. та з огляду на
подане відповідачем клопотання,
розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК
України було відкладено на 11.09.14.
В судовому засіданні 11.09.14.
представником позивача підтримано
позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання 11.09.14. повторно не з'явився,
вимоги попередніх ухвал суду в даній
справі не виконав, письмового відзиву
на позов та контррозрахунку ціни
позову не надав, заяв чи клопотань не
подав і не надіслав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, про
дату, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 11.09.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
27.10.05. між АЕК «Київенерго» (далі -
Постачальник) та відповідачем (далі -
Споживач) було укладено Договір № 1541457
на постачання теплової енергії у
гарячій воді (далі - Договір),
відповідно до умов якого Постачальник
зобов'язується виробити та поставити
теплову енергію Споживачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання, а
Споживач зобов'язується отримати її та
оплатити відповідно до умов Договору
Відповідно до загальних положень
статуту Публічного акціонерного
товариства "Київенерго", затвердженого
загальними зборами акціонерів
акціонерної енергопостачальної
організації "Київенерго" (протокол №
1/2012 від 23.01.12.), Акціонерна
енергопостачальна компанія
"Київенерго" перейменована у Публічне
акціонерне товариство "Київенерго" у
відповідності до вимог та положень
Закону України "Про акціонерні
товариства" № 514-VI від 17.09.08.
Договір № 1541457 від 27.10.05. на постачання
теплової енергії у гарячій воді є
договором енергопостачання, а тому
права та обов'язки сторін визначаються
в тому числі положеннями параграфу 3
глави 30 Господарського кодексу
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України визначено, що за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
Згідно з ст. 20 Закону України "Про
теплопостачання", тарифи на теплову
енергію, реалізація якої здійснюється
суб'єктами господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими. Тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії затверджуються
органами місцевого самоврядування,
крім теплової енергії, що виробляється
суб'єктами господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплотранспортуючими та
теплопостачальними організаціями за
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного
кодексу України, за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.
Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.3 Договору,
позивач зобов'язувався безперебійно
постачати теплову енергію у вигляді
гарячої води для потреб: опалення - в
період опалювального сезону; для
гарячого водопостачання - протягом
року. Сповіщати Споживача в 5-денний
термін про зміну тарифів.
Відповідач в свою чергу, згідно з п. п.
2.3.1, 2.3.2 Договору зобов'язувався
дотримуватись кількості споживання
теплової енергії за кожним параметром
в обсягах, які визначенні у додатку 1 не
допускаючи їх перевищення; своєчасно
сплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та за тарифами,
зазначеними в додатку 2.
Порядок розрахунків сторони погодили
Додатком 2 до Договору, в якому
передбачено, що в разі якщо Споживач
розраховується за показниками
приладів обліку: кількість спожитої
ним теплової енергії в розрахунковому
періоді визначається відповідно до
показників цих приладів, встановлених
на межі балансової належності. У разі
встановлення будинкових приладів
обліку теплової енергії Споживача не
на межі балансової належності до
обсягів теплової енергії визначених
цими приладами обліку, Споживачем
додаються теплові втрати на дільниці
тепломережі з межі поділу балансової
належності до місця встановлення
приладів обліку. Дата зняття
Споживачем показників будинкових
приладів обліку - не пізніше 25 числа
поточного місяця. Споживач, що маж
будинкові прилади обліку, щомісячно
подає Постачальнику звіт по фактичному
споживанню теплової енергії не пізніше
28 числа поточного місяця. У разі
відсутності у Споживача будинкових
приладів обліку, кількість спожитої
ним теплової енергії у розрахунковому
періоді визначається: на опалення - як
множення кількості годин споживання
теплової енергії за місяць на величину
годинного теплового навантаження; на
гаряче водопостачання: як множення
кількості діб споживання теплової
енергії за місяць на величину
годинного теплового навантаження.
Споживач щомісяця з 12 по 15 число
самостійно отримує в районному відділі
теплозбуту платіжну вимогу-доручення,
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період,
акт звірки на початок розрахункового
періоду. Споживач щомісячно забезпечує
не пізніше 10 числа місяця, наступного
за розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА, до 25 числа поточного місяця
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок Постачальна, згідно з його
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що за період з
01.10.11. по 01.06.14. позивачем поставлено, а
відповідачем було спожито теплову
енергію, але відповідач за поставлену
енергію розрахувався частково, в
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд відзначає наступне.

Положеннями ст. 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем в рахунок погашення
наявної станом на 01.06.14. заборгованості
за спожиту теплову енергію у гарячій
воді згідно Договору було сплачено на
користь позивача грошові кошти у
розмірі 7 761,31 грн. Вказану суму було
сплачено відповідачем протягом червня
2014 року, тобто до звернення позивача
15.07.14. з даним позовом до суду, а тому в
частині стягнення основного боргу за
спожиту у спірний період теплову
енергію у гарячій воді у розмірі 7 761,31
грн. необхідно відмовити.

В іншій частині вимоги про стягнення
основного боргу в розмірі 249 250,18 грн. за
Договором за період з 01.10.11. по 01.06.14. є
обґрунтованим та такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить суд на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України стягнути з відповідача на свою
користь збитків від інфляції в сумі 23
361,51 грн. та 13 006,93 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Розмір процентів річних визначається
сторонами в договорі. Якщо сторони в
договорі не передбачили сплату
процентів річних та їх розмір,
підлягають сплаті три проценти річних
від простроченої суми за весь час
прострочення.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові; отже, інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання.

При цьому, положення ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України не
передбачають можливості вибіркового
обрання особою індексів інфляції за
окремі періоди в межах заявленого
періоду за який нараховуються
інфляційній, а тому мають
враховуватися всі індекси інфляції (в
т.ч. з від'ємним значенням). Наведене
додатково підтверджується листом
Верховного Суду України № 62-97 р. від
03.04.1997 р.

Судом здійснено перерахунок збитків
від інфляції, 3% річних та встановлено,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню збитки від інфляції
в сумі 23 361,51 грн. та 13 006,93 грн. - 3%
річних, внаслідок чого позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню.

При цьому, судом враховано, що
відповідачем не було подано
контррозрахунку 3% річних та збитків
від інфляції.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Інкомсервіс» (03151, м. Київ, вул.
Народного ополчення, 7;
ідентифікаційний код 33343125) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана
Франка, б. 5, ; поточний
рахунок № 1 в ГУ по місту Києву та
Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО
322669, одержувач ПАТ «Київенерго») 249 250
(двісті сорок дев'ять тисяч двісті
п'ятдесят) грн. 18 коп. - основного боргу,
13 006 (тринадцять тисяч шість) грн. 93 коп.
- 3% річних, 23 361 (двадцять три тисячі
триста шістдесят одну) грн. 51 коп. -
збитків від інфляції, 5 712 (п'ять тисяч
сімсот дванадцять) грн. 36 коп. - витрат
по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.09.14.

Суддя
Т.М. Ващенко