ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2014 р.
Справа № 914/1832/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Кравчук Н. М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
комунального підприємства
«Жовкватеплоенерго», (надалі КП
«Жовкватеплоенерго») за №504 від 30.07.2014р.

на рішення господарського
суду Львівської області від 21.07.2014р.

у справі № 914/1832/14

за позовом: публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (надалі ПАТ НАК«Нафтогаз
України»), м. Київ

до відповідача: КП
«Жовкватеплоенерго», м. Жовква,
Львівської області

про стягнення 46 345,31 грн.

з участю представників сторін:

від позивача: Данилевський О.М. -
представник (довіреність № 14-89 від
18.04.2014р.)

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснені права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28
ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу від сторін
не поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 21.07.2014р. у справі
№ 914/1832/14 (суддя Король М.Р.) позовні
вимоги задоволено повністю. Стягнуто з
КП "Жовкватеплоенерго" на користь ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" 15 921,97 грн. пені, 21
595,93 грн. штрафу, 4 820,75 грн. - 3% річних, 4
006,66 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн.
судового збору.

При прийнятті рішення суд першої
інстанції виходив з того, що заявлена
до стягнення заборгованість
підтверджується матеріалами справи,
крім того не заперечується і самим
відповідачем. Відмовляючи у
задоволенні клопотання відповідача
про зменшення пені і штрафу на 50%, та
відстрочку виконання рішення суду на 6
місяців, місцевий господарський суд
зазначив, що обставини, на які
посилається заявник (важке фінансове
становище підприємства), не є
винятковими та не можуть бути
підставою для відстрочки виконання
рішення суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
КП «Жовкватеплоенерго» подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким зменшити на
50% розмір пені і розмір штрафу та
відтермінувати на 6 місяців стягнення
коштів в сумі 27 586,37 грн. (7 960,99 грн. - пеня,
10 797,97 грн. - штраф, 4 006,66 грн. - інфляційні
втрати та 4 820,75 грн. - 3% річних). Зокрема,
скаржник зазначає, що несвоєчасний
розрахунок з позивачем виник з вини
держави, яка не надала вчасно кошти для
погашення різниці в тарифі, і саме ці
кошти були необхідні для вчасного
розрахунку з позивачем відповідно до
умов договору.

14.08.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням в.о голови Львівського
апеляційного господарського суду від
15.08.2014р. в склад колегії суддів для
розгляду справи №914/1832/14 введено суддів
Данко Л.С. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 15.08.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження і призначено її до
розгляду на 18.09.2014р.

У зв'язку з перебуванням суддів Данко
Л.С., Мирутенка О.Л. у відпустці,
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
17.09.2014р. для розгляду справи №914/1832/14
замість суддів Данко Л.С., Мирутенка О.Л.
введено суддів Гнатюк Г.М. та Якімець
Г.Г.

Представник позивача в судовому
засідання та у відзиві на апеляційну
скаргу проти доводів скаржника
заперечив, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
рішення суду без змін.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, причини неявки не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представника позивача,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про залишення
рішення місцевого господарського суду
без змін з огляду на наступне.

Між НАК „Нафтогаз України" (продавець)
та КП "Жовкватеплоенерго" (покупець)
03.09.2012р. було укладено договір
купівлі-продажу природного газу
№12/627-ТЕ-21, згідно умов якого, продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на територію України ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити цей природний газ
на умовах цього договору (а.с. 11-16).

В п. 2.1 договору зазначено, що продавець
передає покупцю в період з 01.09.2012р. по
31.12.2012р. природний газ в обсязі до 1165,0
тис. м. куб. щомісячно згідно
обумовленого графіку.

Відповідно до п. 3.3 договору
передача-приймання газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу оформляється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили
порядок здійснення оплати, яка
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

На протязі дії договору позивач
передав відповідачу природний газ на
суму 866385,37 грн., що підтверджується
підписаними актами приймання-передачі
природного газу від 27.11.2012р. на суму 60
625,12 грн., 25.12.2012р. на суму 282 272,69 грн. та
31.12.2012р. на суму 523 487,56 грн. (а.с. 17-19).

Проте, відповідач оплату за
поставлений газ здійснював
несвоєчасно, чим порушив умови
договору.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі
невиконання покупцем умов п. 6.1
договору продавець має право не
здійснювати поставку газу покупцю, або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем п. 6.1 умов договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплати продавцю, крім суми основної
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Згідно поданого розрахунку штрафних
санкцій позивач, за несвоєчасну оплату
отриманого природного газу, нарахував
відповідачу пеню в розмірі 15 921,97 грн.,
штраф в розмірі 21 595,93 грн., 4 820,75 грн. 3%
річних та 4 006,66 грн. інфляційних втрат
(а.с. 9-10).

При прийнятті постанови суд виходив з
наступного.

Майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
що визначено ст. 175 ГК України.

В ст.11 ЦК України зазначено, що, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599 ЦК
України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

За порушення виконання господарських
зобов'язань чинне законодавство не
встановлює для учасників
господарських відносин обмежень
передбачати в договорі одночасне
стягнення пені та штрафу, що
узгоджується зі свободою договору,
встановленою ст. 627 ЦК (постанова
Верховного Суду України від 27.04.2012р. у
справі № 3-24гс12).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Скаржник в апеляційній скарзі факт
прострочення оплати за отриманий
природній газ не заперечує, пояснюючи
зволікання в оплаті збитковістю
підприємства, заборгованістю перед ним
держави та несвоєчасністю розрахунків
споживачів за теплову енергію. Тому
просить суд зменшити розмір
нарахованих позивачем пені і штрафу та
відстрочити виконання рішення суду на 6
місяців в зв'язку з тяжким фінансовим
станом підприємства.

Враховуючи встановлення факту
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем, колегія суддів вважає
правильним висновок місцевого
господарського суду щодо задоволення
вимоги про стягнення пені в розмірі 15
921,97 грн., штрафу в розмірі 21 595,93 грн., 4
820,75 грн. 3% річних та 4 006,66 грн.
інфляційних втрат, нарахованих за
період з 07.11.2012 р. по 02.04.2013р.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення пені і штрафу на 50%, та
відстрочку виконання рішення суду на 6
місяців, то колегія суддів зазначає
наступне.

Пунктами 3 та 6 ч.1 ст.83 ГПК України
визначено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання та відстрочити
або розстрочити виконання рішення.

Згідно практики постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., в п.
3.17.4 зазначено, що вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання (п.
3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків).

Зі змісту п. 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" № 9 від 17.10.2012р. вбачається, що
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
зменшення розміру неустойки чи
відстрочення виконання судового
рішення пов'язує із об'єктивними,
непереборними, іншими словами -
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення.

Наведені підстави для зменшення
розміру неустойки чи відстрочення
виконання судового рішення відповідач
пов'язує, зокрема, із важким фінансовим
становищем та нерентабельністю
господарської діяльності, тобто, такі
підстави не є тими виключними
обставинами, які є підставами для
відстрочки виконання судового рішення,
оскільки важке фінансове становище
відповідача утворилось внаслідок його
власної господарської діяльності, а не
в силу якихось об'єктивних, незалежних
від відповідача обставин, та
невиконання протягом тривалого часу
рішення суду порушують матеріальні
інтереси позивача та також може
призвести до негативних наслідків для
нього.

В матеріалах справи наявні звіти про
фінансові результати позивача, які
також підтверджують важке фінансове
становища НАК "Нафтогаз України",
наявність заборгованості перед
установами, зростаючу поточну
кредиторську заборгованість
підприємств за отриманий природний газ
та ін. (а.с. 88-91).

Підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42 ГК України).

Сторони, укладаючи договори повинні
розраховувати на власну
платоспроможність. А у випадку
стягувача - на своєчасніть та повноту
оплати наданих послуг чи товару.

Посилання відповідача на те, що
зволікання в оплаті сталося не з його
вини суд не може взяти до уваги. Стаття
617 Цивільного кодексу України зазначає,
що особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів. Частина 1 ст. 625
Цивільного кодексу України вказує, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У апеляційній скарзі скаржник вважає
підставою для зменшення нарахованої
позивачем неустойки різницю між
економічно обґрунтованими витратами
та встановленими тарифами та
відсутність субвенцій з державного
бюджету на погашення заборгованості з
різниці в тарифах, капітальний ремонт
котелень і теплових мереж.

Проте, відсутність субвенцій з
державного бюджету на погашення
заборгованості з різниці в тарифах не є
підставою звільнення відповідача від
передбаченої договором
господарсько-правової
відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
розцінює наведені відповідачем
обставини, як такі, що не є підставами
для зменшення розміру пені і штрафу та
для відстрочення виконання рішення, а
тому суд першої інстанції правомірно
відмовив у задоволенні клопотання КП
«Жовкватеплоенерго».

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Однак, скаржником всупереч
вищенаведеній нормі права, не подано
доказів, які б спростовували факти,
викладені в позовній заяві, а доводи,
наведені в апеляційній скарзі не
спростовують правомірність висновків,
викладених в оспорюваному рішенні суду
першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 21.07.2014р. у справі
№ 914/1832/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття, може бути оскаржена
в касаційному порядку згідно з
розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до
господарського суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.