ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.09.14 Справа № 904/8538/13

За позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 498 882,14 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Потапчук
П.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Данильчук С.А.,
довіреність №36 від 31.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (надалі - Позивач)
звернулась до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради" (надалі - Відповідач) про
стягнення 498 882,14 грн. за договором
№06/10-2321- ТЕ-4 про закупівлю природного
газу за державні кошти від 20.12.2010.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 06.11.2013
порушено провадження у справі, позовна
заява прийнята до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов згаданого
Договору, а саме - порушення строків
оплати за отриманий природний газ за
період з січня по вересень 2011 року. У
підтвердження своїх позовних вимог
Позивач надав суду договір №06/10-2321- ТЕ-4
про закупівлю природного газу за
державні кошти від 20.12.2010 з додатковими
угодами; акти передачі - приймання
природного газу для надання населенню
та релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання
від 31.01.2011, 28.02.2011, 31.03.2011, 30.04.2011, 31.05.2011,
30.06.2011, 31.07.2011, 31.08.2011, 31.09.2011.

Позивач керуючись п.п.4.1., 7.3.1. названого
договору, нормами Господарського та
Цивільного кодексів України, просить
стягнути з Відповідача основний борг в
сумі 179 592, 50 грн., 3% річних у сумі
117 020,03 грн., інфляційні втрати в розмірі
20 658,04 грн. та пеню у
сумі 181 611,57 грн.

28.11.2013 Відповідач надав відзив на позов
вих. №1044 від 25.11.2013, в якому просить
зменшити розмір штрафних санкцій
посилаючись на те, що стягнення
неустойки в повному обсязі значно
погіршить господарську діяльність
Відповідача та ставить під загрозу
зриву проведення опалювального сезону,
та як наслідок, залишення бюджетних
установ без опалення та гарячого
водопостачання. В судовому засіданні
11.09.2014 визнав позовні вимоги в частині
179 592,50 грн. основного боргу, 117 020,09 грн. 3%
річних, 16 671,08 грн. інфляційних втрат,
просить зменшити розмір пені, надав
письмові пояснення №282 від 11.09.2014.

В судових засіданнях 19.11.2013, 28.11.2013 та
12.12.2013, 27.05.2014 розгляд справи був
відкладений відповідно на 28.11.2013, 12.12.2013,
09.01.2014, 03.06.2014, в судовому засіданні
09.09.2014 оголошувалась перерва до 11.09.2014 в
зв'язку з необхідністю витребувати
додаткові документи до матеріалів
справи, згідно зі ст.77 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.01.2014,
за заявою Відповідача, строк розгляду
спору було продовжено на 15 календарних
днів (до 19.01.2014), відповідно до ч. 3 ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, призначено судову економічну
експертизу; провадження у справі
зупинено.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.05.2014 у
зв'язку з необхідністю розгляду
клопотання експерта і витребування
необхідних документів для проведення
експертизи, провадження у справі було
поновлено та призначено судове
засідання.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2014
провадження у справі зупинено, з метою
продовження проведення судової
економічної експертизи справу
направлено до Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз разом.

18.08.2014 на адресу господарського суду
Дніпропетровської області повернулась
справа №904/8538/13 з Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз разом з висновком судово -
економічної експертизи №526/527-14 по
справі №904/8538/13 від 17.07.2014 в зв'язку з
чим, ухвалою господарського суду від
20.08.2014 поновлено провадження у справі,
призначено судове засідання на 09.09.2014.

В судовому засіданні 11.09.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2010 дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (надалі - Позивач,
Постачальник) та комунальним
підприємством "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради"
(надалі - Відповідач, Покупець) уклали
договір №06/10-2321- ТЕ-4 про закупівлю
природного газу за державні кошти
(надалі - Договір), відповідно до умов
якого Постачальник зобов'язався
поставити Покупцеві в період з 01 січня
2011 року по 31 грудня 2011 року
імпортований природний газ, а Покупець
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному в
п.1.2. цього Договору. (п.п.1.1., 1.2.
Договору).

Згідно з п.4.1. Договору Сторони погодили
наступний порядок розрахунків:

- перша оплата в розмірі 34 відсотки від
вартості запланованих місячних
обсягів постачання проводиться не
пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33 відсотки від
вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу до 20 та 30 (31)
числа місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання-передачі газу
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Так, як вбачається з наданих Позивачем
актів передачі - приймання природного
газу для надання населенню та
релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання
від 31.01.2011, 28.02.2011, 31.03.2011, 30.04.2011, 31.05.2011,
30.06.2011, 31.07.2011, 31.08.2011, 31.09.2011, останній
передав у власність Відповідачу
протягом січня-вересня 2011 року
природний газ на загальну суму 2 731 390,52
грн.

Проте Відповідач здійснив оплату за
природний газ частково - в сумі 2 551 798,02
грн. та з порушенням строків,
встановлених п.4.1. Договору.

Таким чином, сума основного боргу
Відповідача перед Позивачем становить
179 592,50 грн.

Виходячи з п. 7.3.1. Договору, за
порушення Покупцем умов п.4.1. цього
Договору, Покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

В своїй позовній заяві Позивач ставить
питання про стягнення з Відповідача
заборгованості за період
січень-вересень 2011 року в сумі 179 592,50
грн., трьох процентів річних - 117 020,03
грн. (за загальний період прострочення
з 21.02.2011 по 22.10.2013), інфляційних втрат - 20
658,04 грн. (за загальний період
прострочення з березень 2011 року по
вересень 2013 року), пені - 181 611,57 грн. (у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми за кожний день
прострочення з 21.02.2011 по 21.04.2012).

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
Відповідача, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Позивача щодо стягнення
з Відповідача 498 882,14 грн. за договором
№06/10-2321- ТЕ-4 про закупівлю природного
газу за державні кошти від 20.12.2010 слід
задовольнити частково виходячи з
наступного.

В силу ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, умов
укладеного договору. Відповідно до
вимог ст. 525 Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
невиконання зобов'язання або його
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, є
порушенням зобов'язання.

Положеннями ст. 229 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов`язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов`язаний відшкодувати збитки
завдані невиконанням зобов`язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

У відповідності зі ст. 638 Цивільного
кодексу України, правочин у вигляді
договору вважається укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
в усіх істотних умов.

Положеннями частин 1, 3 ст.639 Цивільного
кодексу встановлено, що договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у письмовій
формі, такий договір є укладеним з
моменту його підписання сторонами.

Наданий Позивачем договір №06/10-2321- ТЕ-4
про закупівлю природного газу за
державні кошти від 20.12.2010 викладений в
письмовій формі у вигляді єдиного
документа, підписаний та скріплений
печатками Позивача та Відповідача, а
отже є укладений.

Виходячи з п.4.1. Договору остаточний
розрахунок за фактично спожиті обсяги
газу здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Позивач в період з січня по вересень 2011
року поставив Відповідачу природний
газ на загальну суму 2 731390,52 грн., що
підтверджується актами передачі -
приймання природного газу для надання
населенню та релігійним організаціям
послуг з опалення та гарячого
водопостачання від 31.01.2011, 28.02.2011, 31.03.2011,
30.04.2011, 31.05.2011, 30.06.2011, 31.07.2011, 31.08.2011, 31.09.2011,
та не заперечується Відповідачем.

Проте Відповідач здійснив оплату за
природний газ частково - в сумі 2 551 798,02
грн. та з порушенням строків,
встановлених п.4.1. Договору.

Відповідно, сума заборгованості
Відповідача перед Позивачем становить
179 592,50 грн., а отже вимоги Позивача щодо
стягнення з Відповідача
заборгованості за Договором в сумі 179
592,50 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Враховуючи, що Позивачем доведено
шляхом надання належних доказів та не
заперечується Відповідачем, що
останнім допущено порушення строків
оплати за прийнятий природний газ,
перевіривши здійснений Позивачем
розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат, позовні вимоги частині
стягнення 3% річних підлягають
задоволенню повністю - в сумі 117 020,03
грн., в частині стягнення інфляційних
втрат, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 09.01.2014 по
справі №904/8538/13 презначено судову
економічну експертизу, проведення якої
доручено Дніпропетровському
науково-дослідному інституту судових
експертизи.

На вирішення експерту були поставлено
наступне запитання: чи підтверджується
документально та нормативно
розрахунок суми, на яку збільшився
розмір боргу внаслідок інфляційних
процесів (а.с.5), здійснений Дочірньою
компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" за період березень
2011 року - вересень 2013 року.

18.08.2014 на адресу господарського суду
Дніпропетровської області повернулась
справа №904/8538/13 з Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз разом з висновком судово -
економічної експертизи №526/527-14 по
справі №904/8538/13 від 17.07.2014, в якому
експертами було встановлено, що
документально підтверджується
розрахунок інфляційних втрат
(наведених на 5 сторінці справи), за
період березень 2011 року - вересень 2013
року, в сумі 16 671,08 грн., розбіжність
виникла в сумі 3 986,96 (20 658,04 - 16
671,08) грн. в зв'язку з тим, що в позовній
заяві платіж в сумі 1 993 476,65 грн.
наведений за грудень 2011 року, а за
даними розрахунку боргу даний платіж
здійснений в грудні 2012 року.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення інфляційних втрат
підлягають частковому задоволенню, а
саме у розмірі 16 671,08 грн.

За змістом п. 7.3.1. Договору, за
порушення Покупцем умов п.4.1. цього
Договору, Покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення платежу.

Позивач нарахував Відповідачу пеню у
розмірі 181 611,57 грн. за загальний період
прострочення з 21.02.2011 по 21.04.2012.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобовязань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені
відповідає обставинам справи та
приписам діючого законодавства, тому
вимоги Позивача про стягнення з
Відповідача пені в сумі 181 611,57 грн. є
обґрунтованими.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551
Господарського процесуального кодексу
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового
рішення зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.
Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Враховуючи те, що Відповідач є
комунальним підприємством та
неприбутковою організацією, юридичною
особою публічного права, яка створена
органом державної влади з метою
забезпечення безперервного постачання
населенню, комунально-побутовим та
іншим підприємствам, організаціям,
установам теплової енергії, без мети
отримання прибутку; не є фактичним
споживачем газу, оскільки згідно п.1.1.
Договору газ використовувався
виключно для надання населенню та
релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання, а
стягнення неустойки в повному обсязі
значно погіршить господарську
діяльність Відповідача та ставить під
загрозу зриву проведення
опалювального сезону, та як наслідок,
залишення бюджетних установ без
опалення та гарячого водопостачання,
суд вважає за необхідне зменшити
розмір пені, яка заявлена до стягнення -
181 611,57 грн. до 50% від заявленої суми, що
становить 90 805,78 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі підлягають стягненню
з Відповідача на користь Позивача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради" (49005, Дніпропетровська
обл., місто Дніпропетровськ, вулиця
Феодосіївська, будинок 7, ) на користь дочірньої компанії
"Газ Україна" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ) 179 592,50
грн. (сто сімдесят дев'ять тисяч п'ятсот
дев'яносто дві гривні 50 копійок)
основного боргу, 117 020,03 грн. (сто
сімнадцять тисяч двадцять гривень 03
копійки) три проценти річних, 90 805,78
грн. (дев'яносто тисяч вісімсот п'ять
гривень 78 копійок) пені, 16 671,08 грн.
(шістнадцять тисяч шістсот сімдесят
одна гривня 08 копійок) інфляційних
втрат, 9 897,90 грн. (дев'ять тисяч вісімсот
дев'яносто сім гривень 90 копійок)
судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.09.2014.

Суддя А.Є. Соловйова