ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.
Справа № 910/9720/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 62872,72 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Поліщук Л.П., довір. № 97-Д
від 25.12.2013 р.

від відповідача: ОСОБА_3, дог. б/н від
10.06.2014 р.

Обставини справи:

Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду м. Києва з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення 73070,79 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.05.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/9720/14 за
позовом Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
73070,79 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 р. справу № 910/9720/14 було
передано за підсудністю до
господарського суду Київської області
(вх. № 2875/14 від 07.07.2014 р.), оскільки судом
було встановлено, що місцем проживання
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та
податковою адресою суб'єкта
господарювання є: 08131, АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.07.2014 р. справу
господарського суду м. Києва № 910/9720/14
було прийнято до провадження суддею
господарського суду Київської області
Бабкіною В.М.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань в частині оплати за
комунальні послуги, у зв'язку з чим
позивач просив суд стягнути з
відповідача 57743,24 грн. основного боргу,
384,68 грн. інфляційних втрат, 4747,80 грн. 3%
річних, а також 1827,00 грн. судового збору.

Розгляд справи відкладався.

28.07.2014 р. у судовому засіданні
представником ФОП ОСОБА_1 було подано
заперечення б/н від 28.07.2014 р., відповідно
до яких відповідач просив суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, оскільки предметом
даної справи є стягнення з ФОП ОСОБА_1
коштів за спожиті послуги. Проте ФОП
ОСОБА_1 не є споживачем
житлово-комунальних послуг на
території Шевченківського району м.
Києва ні як наймач, ні як власник
приміщень.

28.07.2014 р. у судовому засіданні
представником ФОП ОСОБА_1 було подано
клопотання б/н від 28.07.2014 р., відповідно
до якого відповідач просить суд
припинити провадження у даній справі №
910/9720/14 у зв'язку з непідвідомчістю
даного спору господарському суду.

Так, відповідач зазначив, що з наданих
позивачем матеріалів вбачається, що
правовідносини, за якими права
позивача порушено, виникли з фізичною
особою ОСОБА_1, а згідно з приписами ст.
12 Господарського процесуального
кодексу України спір між підприємством
- юридичною особою та фізичною особою -
громадянином не належить до спорів, що
підвідомчі господарським судам.

Стосовно клопотання про припинення
провадження у справі слід зазначити
таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦК України
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи.

Стаття 320 ЦК України передбачає право
власника використовувати своє майно
для здійснення підприємницької
діяльності.

Судом встановлено, що згідно з
свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП
ОСОБА_1 зареєстрована як така 25.12.2006 р.

Статтею 52 ЦК України визначено, що
фізична особа-підприємець відповідає
за зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

З аналізу зазначених норм випливає, що
законодавець не розмежовує майно
фізичної особи від її майна як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Фізична особа, зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, у
правовідносинах щодо здійснення права
власності на майно, яке
використовується нею для здійснення
підприємницької діяльності, виступає
саме як суб'єкт підприємницької
діяльності.

Зазначена правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 11.01.2011 р. у справі № 14/109.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся з даним позовом про
стягнення заборгованості за надані
комунальні послуги по нежитловому
приміщенню площею 219,1 кв.м,
розташованому за адресою: АДРЕСА_2,
власником якого є фізична особа ОСОБА_1.

Поряд з цим, з матеріалів справи слідує,
що зазначене приміщення є місцем
провадження господарської діяльності
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1, про що безпосередньо зазначено
у Свідоцтві платника єдиного податку
Серії НОМЕР_2, копію якого долучено до
матеріалів справи.

З урахуванням наведеного, спір у даній
справі є підвідомчим господарському
суду в силу приписів ст.ст. 1, 12 ГПК
України.

У зв'язку з викладеним, зазначене вище
клопотання відповідача б/н від 28.07.2014 р.
про припинення провадження у даній
справі № 910/9720/14 не підлягає
задоволенню.

Також 28.07.2014 р. у судовому засіданні
представником ФОП ОСОБА_1 було подано
заяву б/н від 28.07.2014 р. про застосування
строків позовної давності, відповідно
до якої відповідач просить суд при
вирішенні спору застосувати положення
ст. 267 Цивільного кодексу України щодо
наслідків пропущення строків позовної
давності.

20.08.2014 р. до господарського суду
Київської області КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» було подано
пояснення № 5217 від 20.08.2014 р., відповідно
до яких позивач заперечує проти
застосування строків позовної
давності, оскільки позовна давність
переривалась шляхом здійснення
відповідачем оплат як за фактично
спожиті комунальні послуги, так і за
договором.

01.09.2014 р. до господарського суду
Київської області КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» було подано
заяву № 7501 від 28.08.2014 р. про зменшення
позовних вимог, відповідно до якої
позивач просив суд стягнути з
відповідача 57743,24 грн. основного боргу,
384,68 грн. інфляційних втрат, 4744,80 грн. 3%
річних, а також 1827,00 грн. судового збору.

Водночас, 01.09.2014 р. до господарського
суду Київської області КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» було подано
пояснення № 7441 від 28.08.2014 р., відповідно
до яких позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1
є власником нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 219,1
кв.м та споживає комунальні послуги,
які надає виконавець комунальних
послуг КП «ЦОС Шевченківського
району».

За твердженням позивача, у період з
26.11.2010 р. по 30.03.2012 р. відбувалось
фактичне споживання комунальних
послуг відповідачем, що
підтверджується табуляграмами,
наданими виробниками послуг по факту
надання комунальних послуг позивачеві.
Проте, відповідачем не було здійснено
жодної оплати.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за надані комунальні
послуги по нежитловому приміщенню, що
належить ФОП ОСОБА_1 за період з 26.11.2010 р.
по 30.03.2012 р. заборгованість відповідача
складає 57743,24 грн.

04.09.2014 р. у судовому засіданні
представник відповідача надав суду
заперечення б/н від 04.09.2014 р., відповідно
до яких відповідач вважає, що вказаний
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Однією з вимог позивача є вимога щодо
стягнення боргу за житлово-комунальні
послуги за договором № Ш-064 від 01.04.2012 р.,
укладеним між позивачем та власником
приміщення - фізичною особою ОСОБА_1

У свою чергу, відповідачем подано до
суду рахунок позивача на оплату послуг
за вказаним вище договором за липень 2014
року, в якому вказано про відсутність
заборгованості за договором, а також
належні докази оплати вказаного
рахунку. Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором № Ш-064 від 01.04.2012 р. відсутня.

Крім того, позивачем було заявлено
вимогу щодо стягнення боргу з
відповідача за житлово-комунальні
послуги за позадоговірне споживання.
При цьому позивач посилається на
існування між сторонами фактичних
(позадоговірних) правовідносин у сфері
житлово-комунальних послуг та
обумовлене цим виникнення у
відповідача, як споживача цих послуг,
обов'язку їх сплачувати. Поряд з цим,
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що оплата
житлово-комунальних послуг
проводиться за платіжними документами,
які виготовляються і розраховуються
виконавцями/виробниками послуг, та
виключно відповідно до умов договорів.
Однак платіжні документи до 01.04.2012 р.
власнику приміщення - ОСОБА_1 не
направлялись, про що, зокрема, свідчить
відсутність будь-яких доказів їх
вручення, договір з власником
приміщення був відсутній, у зв'язку з
чим у власника приміщення - ОСОБА_1 не
виник обов'язок щодо сплати
житлово-комунальних послуг, та
відповідно, на думку останнього,
відсутні підстави для стягнення коштів
за житлово-комунальні послуги за
фактичне (позадоговірне) споживання.

04.09.2014 р. до господарського суду
Київської області КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» було подано
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів в порядку ст.
69 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою від 04.09.2014 р. було продовжено
строк розгляду справи на 15 днів до
24.09.2014 р.

16.09.2014 р. до господарського суду
Київської області КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» було подано
заяву № 5814 від 15.09.2014 р. про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої позивач просить суд стягнути з
відповідача 57743,24 грн. основного боргу,
384,68 грн. інфляційних втрат, 4747,79 грн. 3%
річних, а також 1827,00 грн. судового збору.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 р. передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

З огляду на викладене, заявлена до
стягнення позивачем сума (з
урахуванням вказаної заяви № 5814 від
15.09.2014 р.) становить 62872,72 грн., що
фактично є зменшенням розміру позовних
вимог.

У судовому засіданні 16.09.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав; представник відповідача
проти позову заперечував.

У судовому засіданні 16.09.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

встановив:

Відповідно до рішення Київської
міської ради № 24/6240 від 22.09.2011 р. «Про
питання діяльності комунальних
підприємств, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва», Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Шевченківської районної
у м. Києві ради перейменоване на
Комунальне підприємство «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району».

Відповідно до п. 2.1 Статуту,
підприємство створене з метою
отримання прибутку від господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
суспільних потреб, надання послуг
населенню у сфері житлово-комунального
господарства в якості виконавця цих
послуг.

Основними напрямками діяльності
підприємства, згідно з п. 2.2 Статуту, є:
забезпечення послугами
газопостачання, водопостачання
(водовідведення) та централізованого
опалення до споживачів по
внутрішньобудинкових мережах на
підставі договорів, укладених
підприємством з виробниками послуг, а
також на підставі договорів, укладених
підприємством безпосередньо зі
споживачами послуг; здійснення
нарахувань та виготовлення рахунків на
сплату житлово-комунальних послуг для
споживачів (власників, наймачів) жилих
та нежилих приміщень; забезпечення
збору платежів зазначених послуг на
користь виробників послуг; здійснення
комплексних заходів по підвищенню
платіжної дисципліни населення;
здійснення комплексного
обслуговування споживачів, у тому
числі - проведення прийому споживачів,
нарахування споживачам та збір
платежів за спожиті житлово-комунальні
послуги на підставі відповідних
договорів (доручення, про надання
послуг тощо) з виробниками
житлово-комунальних послуг (ПАТ
«Київенерго», ПАТ «АК «Київводоканал»,
ПАТ «Київгаз» тощо).

Фізична особа ОСОБА_1 є власником
нежитлового приміщення, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 219,1 кв.м, та
використовується ФОП ОСОБА_1 для
провадження підприємницької
(господарської) діяльності.

Як зазначив позивач, у період з 26.11.2010 р.
до 30.03.2012 р. відбувалось фактичне
споживання комунальних послуг ФОП
ОСОБА_1, що підтверджується
табуляграмами, наданими виробниками
послуг по факту надання комунальних
послуг КП «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району», а
також рахунками на оплату КП «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району», виставленими
ФОП ОСОБА_1, у тому числі - № 602 від 26.11.2010
р. на суму 2175,96 грн., № 7140 від 27.12.2010 р. на
суму 3939,56 грн., № 155 від 21.01.2011 р. на суму
11735,72 грн., № 4150 від 21.02.2014 р. на суму 14421,44
грн., № 6441 від 25.03.2011 р. на суму 18731,25 грн.,
№ 9705 від 20.04.2011 р. на суму 20300,43 грн., № 13440
від 13.05.2011 р. на суму 19744,40 грн., № 14780 від
09.06.2011 р. на суму 19115,90 грн., № 16965 від
14.11.2011 р. на суму 18976,40 грн., № 18877 від
05.08.2011 р. на суму 19515,39 грн., № 26198 від
04.11.2011 р. на суму 22919,01 грн., № 33268 від
13.12.2011 р. на суму 26845,08 грн., № 562 від 06.01.2012
р. на суму 27356,95 грн., № 5249 від 13.02.2012 р. на
суму 29470,42 грн., № 7896 від 29.02.2012 р. на суму
29537,98 грн., № 23541 від 30.03.2012 р. на суму 74023,60
грн., № 38147 від 29.05.2012 р. на суму 57987,57 грн.,
які не були оплачені відповідачем.

01.04.2012 р. між Комунальним підприємством
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» (виконавець)
та ОСОБА_1 (споживач) було укладено
договір № Ш-064 про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, відповідно до розділу 1
якого виконавець зобов'язується
своєчасно надавати споживачеві
відповідної якості послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної води і водовідведення, а
споживач зобов'язується своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, що передбачені договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що
споживач є власником нежитлових
приміщень за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 219,1 кв.м на підставі
договору купівлі-продажу № 3179-у від
12.12.2006 р.

Згідно з п. 3.2 договору, споживач
здійснює оплату послуг не пізніше 25
числа місяця, що настає за
розрахунковим.

Як слідує з матеріалів справи,
заборгованість ФОП ОСОБА_1 за договором
№ Ш-064 від 01.04.2012 р. є відсутньою.

Однак, відповідачем не здійснювалася
оплата за фактичне споживання
комунальних послуг, наданих позивачем
в період з 26.11.2010 р. до 30.03.2012 р., в
результаті чого виникла
заборгованість в сумі 57743,24 грн., за
стягненням якої позивач, з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог, і звернувся з даним позовом до
суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Поряд з цим слід зазначити, що у
відповідності з приписами статті 1
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;
споживач - фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Згідно з п. 3 ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
комунальні послуги надаються
споживачу безперебійно, за винятком
часу перерв.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний укласти договір, а також
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати за житлово-комунальні
послуги.

Відповідно до статті 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» плата
за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 р. затверджено Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення. Ці
Правила регулюють відносини між
суб'єктом господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальних послуг (далі -
виконавець), і фізичною та юридичною
особою (далі - споживач), яка отримує або
має намір отримувати послуги з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги).

Пунктом 18 зазначених Правил
встановлено, що розрахунковим періодом
для оплати послуг є календарний місяць.
Плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини; створення літературних,
художніх творів, винаходів та інших
результатів інтелектуальної, творчої
діяльності: завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі; інші юридичні факти; цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Таким чином, необхідність укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок сторін.
Водночас, неукладення договору не
звільняє відповідача від сплати
заборгованості за спожиті комунальні
послуги.

Поряд з цим, слід зазначити, що
відповідно до п. 25 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р. № 630, відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Згідно з п. 26 Правил № 630 відключення
споживачів від мережі
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
відповідно до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки; державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

В матеріалах справи відсутні докази
відключення відповідача від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води в
установленому порядку.

Натомість позивачем надано до
матеріалів справи табуляграми
виробників комунальних послуг, що
підтверджують надання останніх до
належного відповідачу приміщення у
спірний період.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідачем належними та допустимими
доказами в розумінні наведених вище
приписів ГПК України не доведено суду
ані відсутності обов'язку щодо оплати
фактично спожитих комунальних послуг,
ані відсутності заборгованості за
спожиті послуги у спірний період.

З огляду на вищевикладене, вимога
позивача про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості за спожиті комунальні
послуги є правомірною.

Поряд з цим слід зазначити, що
відповідач, заперечуючи проти
задоволення позовних вимог, заявив про
сплив позовної давності щодо
заборгованості, яка виникла внаслідок
несвоєчасної оплати за фактично
спожиті комунальні послуги.

Згідно з приписами статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до статті 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 Кодексу).

КП «Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» згідно з
поданими до суду поясненнями зазначало
про переривання позовної давності
шляхом здійснення оплат як за фактично
спожиті комунальні послуги, так і за
договором.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Водночас, з доданих до матеріалів
справи самим позивачем акту звірки
взаємних розрахунків за період з 01.09.2010
р. до 01.08.2014 р., а також розрахунку суми
уточнених позовних вимог встановлено
відсутність здійснення відповідачем
оплат на користь позивача за фактичне
споживання комунальних послуг у період
з 26.11.2010 р. по 30.03.2012 р.

Всупереч твердженню позивача, у даному
випадку переривання позовної давності
щодо заборгованості за фактично
спожиті комунальні послуги не
відбувалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом, позовну заяву КП
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району» було подано до
господарського суду м. Києва 21.05.2014 р.

За таких обставин позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу в
розмірі 17560,30 грн. за період з 26.11.2010 р. до
21.05.2011 р. задоволенню не підлягають.

Водночас, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за фактично спожиті
комунальні послуги за період з 21.05.2011 р.
до 30.03.2012 р. в розмірі 40182,94 грн. є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи, відповідачем не
спростованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача інфляційні втрати в
розмірі 60,67 грн. та 3% річних в розмірі
563,64 грн. за несвоєчасну оплату послуг
за договором № Ш-064 від 01.04.2012 р., а також
324,01 грн. інфляційних втрат та 4184,15 грн. 3%
річних за прострочення оплати за
фактично спожиті комунальні послуги.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідачем у передбачений
наведеною вище постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р.
місячний строк оплати за отримані
комунальні послуги не здійснювались,
вимоги позивача про стягнення
інфляційних втрат та 3% річних на
підставі приписів ст. 625 ЦК України є
правомірними та обґрунтованими.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку 3% річних вбачається, що
позивачем було визначено розмір 3%
річних у сумі 4747,79 грн., у тому числі - за
період з 26.12.2010 р. до 26.01.2011 р. на суму 2175,96
грн. в сумі 214,79 грн., з 27.01.2011 р. до 27.02.2011
р. на суму 881,80 грн. в сумі 84,72 грн., з
21.02.2011 р. до 23.03.2011 р. на суму 4338,98 грн. в
сумі 407,98 грн., з 21.03.2011 р. до 21.04.2011 р. на
суму 3512,35 грн. в сумі 322,17 грн., з 25.04.2011 р.
до 25.05.2011 р. на суму 3911,08 грн. в сумі 347,50
грн., з 20.05.2011 р. до 20.06.2011 р. на суму 2740,13
грн. в сумі 237,83 грн., з 13.06.2013 р. до 13.07.2011
р. на суму 1092,05 грн. в сумі 92,63 грн., з
09.07.2011 р. до 09.08.2011 р. на суму 463,55 грн. в
сумі 38,33 грн., з 14.08.2011 р. до 14.09.2011 р. на
суму 324,05 грн. в сумі 25,84 грн., з 05.09.2011 р.
до 05.10.2011 р. на суму 431,52 грн. в сумі 33,62
грн., з 04.12.2011 р. до 04.01.2012 р. на суму 1917,57
грн. в сумі 135,23 грн., з 13.01.2012 р. до 13.02.2012
р. на суму 5843,64 грн. в сумі 392,88 грн., з
06.02.2012 р. до 08.03.2012 р. на суму 5891,96 грн. в
сумі 384,51 грн., з 13.03.2012 р. до 13.04.2012 р. на
суму 8005,43 грн. в сумі 498,75 грн., з 29.03.2012 р.
до 29.04.2012 р. на суму 8072,99 грн. в сумі 492,34
грн., з 30.04.2012 р. до 30.05.2012 р. на суму 8140,18
грн. в сумі 475,03 грн.

З урахуванням заяви відповідача про
застосування строків позовної
давності щодо заборгованості, яка
виникла внаслідок несвоєчасної оплати
за фактично спожиті комунальні
послуги, розмір 3% річних, які
підлягають стягненню з відповідача,
становить 2806,99 грн., у тому числі - з
21.05.2011 р. до 20.06.2011 р. на суму 2740,13 грн. в
сумі 237,83 грн., з 13.06.2013 р. до 13.07.2011 р. на
суму 1092,05 грн. в сумі 92,63 грн., з 09.07.2011 р.
до 09.08.2011 р. на суму 463,55 грн. в сумі 38,33
грн., з 14.08.2011 р. до 14.09.2011 р. на суму 324,05
грн. в сумі 25,84 грн., з 05.09.2011 р. до 05.10.2011 р.
на суму 431,52 грн. в сумі 33,62 грн., з 04.12.2011
р. до 04.01.2012 р. на суму 1917,57 грн. в сумі 135,23
грн., з 13.01.2012 р. до 13.02.2012 р. на суму 5843,64
грн. в сумі 392,88 грн., з 06.02.2012 р. до 08.03.2012
р. на суму 5891,96 грн. в сумі 384,51 грн., з
13.03.2012 р. до 13.04.2012 р. на суму 8005,43 грн. в
сумі 498,75 грн., з 29.03.2012 р. до 29.04.2012 р. на
суму 8072,99 грн. в сумі 492,34 грн., з 30.04.2012 р.
до 30.05.2012 р. на суму 8140,18 грн. в сумі 475,03
грн., а також в сумі 563,64 грн.,
нарахованій позивачем за прострочення
оплат за договором, за кожним
виставленим рахунком окремо, з
урахуванням часткових проплат за
загальний період з 03.06.2012 р. до 03.06.2014 р.

Розмір інфляційних втрат, визначений
позивачем, становить 384,68 грн. за період
з 26.12.2010 р. до 26.01.2011 р. на суму 2175,96 грн. в
сумі 110,54 грн., з 27.01.2011 р. до 27.02.2011 р. на
суму 881,80 грн. в сумі 35,62 грн., з 21.02.2011 р.
до 23.03.2011 р. на суму 4338,98 грн. в сумі 134,94
грн., з 21.03.2011 р. до 21.04.2011 р. на суму 3512,35
грн. в сумі 59,01 грн., з 25.04.2011 р. до 25.05.2011 р.
на суму 3911,08 грн. в сумі 14,86 грн., з 20.05.2011
р. до 20.06.2011 р. на суму 2740,13 грн. в сумі 0,00
грн., з 13.06.2013 р. до 13.07.2011 р. на суму 1092,05
грн. в сумі 0,00 грн., з 09.07.2011 р. до 09.08.2011 р.
на суму 463,55 грн. в сумі 2,27 грн., з 14.08.2011 р.
до 14.09.2011 р. на суму 324,05 грн. в сумі 2,92
грн., з 05.09.2011 р. до 05.10.2011 р. на суму 431,52
грн. в сумі 3,41 грн., з 04.12.2011 р. до 04.01.2012 р.
на суму 1917,57 грн. в сумі 9,40 грн., з 13.01.2012
р. до 13.02.2012 р. на суму 5843,64 грн. в сумі 16,95
грн., з 06.02.2012 р. до 08.03.2012 р. на суму 5891,96
грн. в сумі 5,30 грн.

З урахуванням заяви відповідача про
застосування строків позовної
давності щодо заборгованості, яка
виникла внаслідок несвоєчасної оплати
за фактично спожиті комунальні
послуги, розмір інфляційних втрат, які
підлягають стягненню з відповідача,
становить 40,25 грн., у тому числі - з 09.07.2011
р. до 09.08.2011 р. на суму 463,55 грн. в сумі 2,27
грн., з 14.08.2011 р. до 14.09.2011 р. на суму 324,05
грн. в сумі 2,92 грн., з 05.09.2011 р. до 05.10.2011 р.
на суму 431,52 грн. в сумі 3,41 грн., з 04.12.2011 р.
до 04.01.2012 р. на суму 1917,57 грн. в сумі 9,40
грн., з 13.01.2012 р. до 13.02.2012 р. на суму 5843,64
грн. в сумі 16,95 грн., з 06.02.2012 р. до 08.03.2012 р.
на суму 5891,96 грн. в сумі 5,30 грн., а також в
сумі 60,67 грн., нарахованій позивачем за
прострочення оплат за договором, за
кожним виставленим рахунком окремо, з
урахуванням часткових проплат за
загальний період з 03.06.2012 р. до 03.06.2014 р.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо часткового задоволення позовних
вимог Комунального підприємства
«Центр обслуговування споживачів
Шевченківського району».

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (08131, АДРЕСА_1,
ідент. номер НОМЕР_1) на користь
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» (03190, м. Київ,
вул. Кирпоноса, 10/8, код 31731838) - 40182 (сорок
тисяч сто вісімдесят дві) грн. 94 коп.
основного боргу, 100 (сто) грн. 92 коп.
інфляційних втрат, 3370 (три тисячі
триста сімдесят) грн. 63 коп. 3% річних, 1268
(одну тисячу двісті шістдесят вісім)
грн. 54 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 19.09.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна