ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.Справа № 922/2687/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Болтенко А.Ю.

розглянувши справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 15040266,55 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Іванов П.О.

відповідача - Счастлива Я.О.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Комунального підприємства "Харківські
теплові мережі" про стягнення суми на
яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів у розмірі 10427550,06
грн., суму, на яку збільшився борг по
пені внаслідок інфляційних процесів в
розмірі 552190,58 грн.; 3% річних за
несвоєчасні розрахунки у розмірі 3617432,41
грн.; 3% на пеню за несвоєчасні
розрахунки в розмірі 443093,50 грн. Витрати
по оплаті судового збору в розмірі 73080,00
грн. просить суд покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач не
виконує рішення господарського суду
Харківської області від 03.06.2011р. у
справі №5023/2406/11 та рішення
господарського суду Харківської
області від 20.02.2013 року у справі №922/485/13.

Присутній в судовому засіданні
представник позивача підтримав позов у
повному обсязі та просив суд його
задовольнити.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача позов визнав у
повному обсязі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
всебічно і повно дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
задоволення позову у повному обсязі,
виходячи з наступного.

14.10.2010 року між ДК "Газ України" та
Відповідачем укладено договір
поставки природного газу № 06/10-1204-ТЕ-32.
Позивач свої зобов'язання за даним
договором виконав в повному обсязі, в
свою чергу Відповідач прострочив
виконання зобов'язання, що спричинило
порушення прав та інтересів ДК "Газ
України" та подання відповідного
позову до господарського суду.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03.06.2013 у справі
№5023/2406/11 позов ДК "Газ України" до
Відповідача задоволено частково -
стягнуто з останнього основний борг та
нараховані штрафні та фінансові
санкції, в тому числі пеню у розмірі 4 930
273,05 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач
продовжував не виконувати вказане
рішення ДК "Газ України" подала до суду
позов про донарахування інфляційних
втрат та 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання по даному
договору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 20.02.2013 року у
справі №922/485/13-г позов задоволено в
повному обсязі - стягнуто з Відповідача
інфляційні втрати та 3% річних за період
з 02.04.2011 року по 31.03.2013 року.

На момент звернення з даним позовом до
суду, сума основного боргу Відповідача
перед Позивачем, становить 93 103 125,54 грн.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони. Таким чином, факт постачання
ДК "Газ України" Відповідачу природного
газу за вказаним договором не потребує
повторного доведення, зокрема і не
потребує повторному доведенню факт
прострочення виконання зобов'язання
Відповідачем за даним договором.

Відповідно до статті 202 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.
Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599
цього Кодексу).

Отже, чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з прийняттям
судового рішення чи відкриттям
виконавчого провадження з його
примусового виконання, а наявність
судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків (постанова Вищого
господарського суду України від 31.08.2011
року № 16/587-22/430 та Інформаційний лист
ВГСУ від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012).

Як визначено п. 7.1 Постанови Пленуму
ВСГУ від 17.12.2013 року №14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань", за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання, в тому числі
й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 ЦК України). Саме лише
прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум. Отже, якщо судове
рішення про стягнення з боржника
коштів фактично не виконано, кредитор
вправі вимагати стягнення з нього в
судовому порядку сум інфляційних
нарахувань та процентів річних аж до
повного виконання грошового
зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у
разі коли судовим рішенням з боржника
стягнуто суму неустойки (штрафу, пені),
то правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням.

Відповідно до статті 625 Кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, враховуючи те, що Відповідач не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували доводи
позивача або підтверджували сплату
заборгованості, приймаючи до уваги
визнання позову Відповідачем, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. 625 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, б.11, ) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ) - суму,
на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів в розмірі 10 427 550,06
грн., суму, на яку збільшився борг по
пені внаслідок інфляційних процесів в
розмірі 552 190,58 грн., 3% за несвоєчасні
розрахунки у розмірі 3 617 432,41 грн., 3% на
пеню за несвоєчасні розрахунки у
розмірі 443 093,50 грн. та судовий збір у
розмірі 73 080,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.08.2014 р.

Суддя С.Ч. Жельне