ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р.Справа № 922/3120/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Болтенко А.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м.
Харків до Шевченківської районної
державної адміністрації Харківської
області, смт. Шевченкове про
стягнення 8673,96 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Перхун Ю.М.

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
7848,06 грн. основного боргу, що виник
внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань по
договору про надання послуг
електрозв'язку № 510018 від 16.12.2008 року та
172,29 грн. пені, 585,01 грн. збитків від
інфляції, 68,60 грн. три відсотки річних.
Витрати по оплаті судового збору
позивач просить суд покласти на
відповідача.

11.08.2014 до господарського суду від
позивача надійшов супровідний лист, в
якому він просить суд долучити до
матеріалів справи витребувані ухвалою
суду докази.

Суд, дослідивши надані докази, долучає
їх до матеріалів справи.

Відповідач правом на участь
представника у судовому засіданні не
скористався, причину неявки не
повідомив, витребуваних судом
документів не надав. Про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали про
призначення справи до розгляду за
адресою, вказаною у позовній заяві та
повідомлення про вручення
відповідного поштового відправлення.

12.08.2014 року до суду від відповідача за
допомогою факсового зв'язку надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи оскільки представник
відповідача не має можливості
з'явитись у судове засідання у зв'язку з
технічними проблемами.

Суд, дослідивши надане клопотання,
відмовляє в його задоволенні, виходячи
з наступного.

Згідно ст. 77 ГПК України,
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. При цьому
зі змісту норми цієї статті вбачається,
що питання про те, чи перешкоджають
певні обставини розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін в судове засідання
не з'явились, а суд вважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті. В даному випадку, на думку
суду, обставини справи свідчать про
наявність у ній матеріалів достатніх
для розгляду справи по суті та
ухвалення законного і обґрунтованого
рішення. Крім того, суд приймає до уваги
те, що судом сторонам були створені
належні умови для надання усіх
необхідних доказів (надано достатньо
часу для підготовки до судового
засідання тощо (ухвала суду про
порушення провадження у справі була
отримана відповідачем 31.07.2014 року).
Проте, нових доказів представником
відповідача суду не надано та про
можливість їх надання в майбутньому в
його клопотанні про відкладення справи
не зазначено.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення",
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (статті
67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (стаття 121 ГПК).

Присутній в судовому засіданні
представник позивача підтримав позов у
повному обсязі та просив суд його
задовольнити.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи,
а тому суд вважає можливим розглядати
справу за наявними в ній матеріалами,
як це передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

16.12.2008 року між ВАТ "Укртелеком" в особі
Харківської філії ВАТ "Укртелеком"
(далі - Позивач) та Шевченківською
районною державною адміністрацією
(далі - Відповідач) було укладено
Договір про надання послуг
електрозв'язку № 510018.

Відповідно до положень розділу 1
зазначеного Договору Позивач надає
послуги електрозв'язку, перераховані в
Додатку 1 та Додатку 2 до Договору.

Відповідно до умов Договору (п. 4.1)
послуги, які надаються оплачуються за
тарифами, затвердженими згідно з
чинним законодавством.

Пунктом 4.2 Договору встановлена
кредитна система оплати з надсиланням
рахунків.

Відповідно до п. 2.1.21 Договору Позивач
зобов'язаний не менше одного разу на
місяць повідомляти Відповідача про
належну суму платежу.

На виконання вимог цих пунктів, Позивач
вчасно, кожного місяця направляв на
адресу Відповідача рахунки-акти за
телекомунікаційні послуги.

Пунктом 4.5. Договору визначено, що
розрахунки за фактично отримані в
кредит послуги електрозв'язку за
кожний попередній місяць проводяться
Відповідачем протягом 10 днів з дня
одержання рахунка, але не пізніше 20-го
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

В абзаці 6 п. 116 Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року
зазначено, що у разі неотримання
рахунка (квитанції) до 10 числа місяця,
що настає за розрахунковим періодом,
або здійснення розрахунків без рахунка
(квитанції) абонент має право
звернутися до служби розрахунків
оператора телекомунікацій для
отримання інформації про належну до
сплати суму та в разі потреби отримати
рахунок (квитанцію).

Умовами п. 3.2.8 та п. 4.3 Договору
передбачено, що Відповідач
зобов'язаний своєчасно оплачувати
отримані послуги. Проте, в порушення п.
4.5, п. 4.3 та п. 3.2.8 Договору Відповідач не
вчасно та не в повному обсязі сплачував
надані йому телекомунікаційні послуги.
В результаті несвоєчасного та
неналежного виконання Відповідачем
умов Договору та взятих на себе
обов'язків за цим договором, утворилась
заборгованість у розмірі 7848,06 грн. за
отримані телекомунікаційні послуги в
період з листопада 2013 року по червень
2014 року, що й стало підставою звернення
Позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

У разі якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором (ст.
903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, відповідач
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання з оплати
наданих послуг у розмірі 7848,06 грн., а
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи, не спростованими
відповідачем та такими, що підлягають
задоволенню.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Кодексу. Відповідно до частини 1
вказаної статті, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до 5.8. Договору у разі
несплати за надані послуги
електрозв'язку понад установлений
термін (з 21 числа місяця, що настає
після розрахункового періоду)
Відповідач сплачує пеню в розмірі
одного відсотка від затриманих
платежів за кожну добу затримки, згідно
з чинним законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ЗУ "Про
телекомунікації", у разі затримки плати
за надані оператором, провайдером
телекомунікаційні послуги споживачі
сплачують пеню, яка обчислюється від
вартості неоплачених послуг у розмірі
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського
кодексу України визначено, що пеня за
прострочку платежу встановлюється за
згодою сторін господарських договорів,
але її розмір не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку пені вбачається, що
позивачем розрахунок пені здійснено з
урахуванням положень зазначених норм
законодавства, та суд дійшов висновку
про наявність правових підстав для
стягнення пені у розмірі 172,29 грн.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 68,60 грн. три відсотки
річних та 585,01 грн. інфляційних.

Відповідно до статті 625 Кодексу
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено обов'язок доказування
кожною стороною тих обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 7848,06 грн. основного боргу,
172,29 грн. пені, 585,01 грн. збитків від
інфляції, 68,60 грн. трьох відсотків
річних обґрунтовані, підтверджуються
доданими до матеріалів справи
доказами, не спростовані відповідачем,
та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу
України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Шевченківської районної
державної адміністрації Харківської
області (63601, Харківська область, смт.
Шевченкове, вул. Лермонтова, 2, , п/р 0876 в ГУДКСУ у
Харківській області, МФО 851011) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії ПРАТ "Укртелеком"
(61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, ,р/р 5 у ВАТ "Райфайзен
банк Аваль", МФО 380805) - 7848,06 грн.
основного боргу, 172 грн. 29 коп. пені,
збитки від інфляції 585 грн. 01 коп., три
відсотки річних 68 грн. 60 коп., 1827 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 15 серпня 2014
року.

Суддя С.Ч. Жельне