КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р. Справа№ 925/555/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Чорної Л.В.

при секретарі
Майданевич Г.А.

за участю

представників сторін : від
позивача - Морозовська Т.В.

від
відповідача 1 - Сахаров М.Ю.

від
відповідача 2 - не з'явився.

від
прокуратури - Бєрова О.В.

розглянувши
Товариства з обмеженою
відповідальністю

апеляційну скаргу
"КоронАгро"

на рішення

господарського суду міста
Києва

від 04.12.2013р.

у справі № 925/555/13
(головуючий суддя - Босий В.П.,

судді - Літвінова М.Є., Спичак О.М.)

за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"КоронАгро"

до 1)
Черкаської митниці Міндоходів

2)Державної
казначейської служби України

за участю Прокурора
міста Черкаси

про стягнення
збитків у розмірі 193034752,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.12.2013 року у справі №925/555/13 у
позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Корон Агро"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
04.12.2013 року у справі №925/555/13 скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Через відділ документального
забезпечення від представника
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

В судове засідання 26.08.2014 року
представники позивача,
відповідача - 2 та прокурор не з'явились,
Розгляд справи було відкладено на
23.09.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

В судове засідання 23.09.2014 року
представник відповідача -2 не з'явився,
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів вважає за можливе
здійснювати розгляд справи без участі
представника відповідача -2, враховуючи
що останній належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 20.12.2006 р. між ТОВ «Корон Агро»
(замовник) та Компанією GEA Wiegand GmbH
(постачальник ) було укладено договір
на поставку устаткування та
супровідних послуг №VD-75-06-04104 (надалі -
"Договір поставки").

Відповідно до п. 2.1 Договору поставки
його предметом є зобов'язання
постачальника на поставку замовнику та
контроль з введення в експлуатацію
встановлення на умовах та протягом
визначено строку, визначеного
договором, устаткування для
виробництва біоетанолу, як основного
продукту, та ДСЗРК (дистиляційні сухі
зернові розчинні компоненти), та
зобов'язання замовника оплатити
постачальнику ціну, згідно даного
договору.

Згідно умов Договору поставки загальна
вартість поставки становить 30500000,00
Євро, з них 3050000,00 Євро - вартість
основного інженірінгу - розробки
проектної та технічної документації на
завод; 27450000,00 Євро - вартість обладнання
та послуг, що включені до цієї вартості:
шеф - монтаж та контролю за введенням в
експлуатацію.

09.04.2010 р. Товариство подало відповідачу
1 документи для митного оформлення
частини комплектного об'єкту за
Договором поставки вартістю 5 073 855,00
Євро, що підтверджується штампами на
вантажно-митних деклараціях (ВМД)
позивача №№ 902000011/0/100304 - 902000011/0/100316;
№№902000011/0/100318 - № 902000011/0/100325.

23.02.2011 р. Черкаською митницею складено
акти про проведення митного огляду
товарів №№ 902000010/2011/000070 - 902000010/2011/000090 у
графі 6.3.4 яких зазначено, що в ході
митного огляду встановлено, що вантаж
містить складові частини, відомості
про які відсутні у специфікації на
комплектний об'єкт та описі товарів
згідно до даних графи 31 ВМД, що не дає
можливість ідентифікувати товар, як
такий, що належить до складу
комплектного об'єкту, задекларованого
за даною ВМД.

28.02.2011 р. відповідачем складено картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 902000010/1/00008 - 902000010/1/00028.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 року
у справі №2а/2370/3354/2011, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.11.2011 р.,
визнано протиправною бездіяльність
службових осіб Черкаської митниці при
проведенні розмитнення частини
обладнання, що імпортується ТОВ "Корон
Агро" згідно зовнішньоекономічного
контракту № VD - 75-06-04104 від 20.12.2006 р.,
визнано нечинними та скасовано картки
відмови в прийнятті митних декларацій,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України від 28.02.2011 року
№902000010/1/00008; №902000010/1/00019; №902000010/1/00018;
№902000010/1/00010; №902000010/1/00026; №902000010/1/00024;
№902000010/1/00016; №902000010/1/00017; №902000010/1/00021;
№902000010/1/00020; №902000010/1/00025; №902000010/1/00013;
№902000010/1/00022; №902000010/1/00009; №902000010/1/00015;
№902000010/1/00028; №902000010/1/00023; №902000010/1/00027;
№902000010/1/00012; №902000010/1/00011; №902000010/1/00014,
скасовано наказ №105 від 11.03.2011 р.
Черкаської митниці про призупинення
дії ліцензії на право відкриття та
експлуатації митного ліцензійного
складу ТОВ "Корон Агро" з 14.03.2011 р. по
29.04.2011 р., зобов'язано службових осіб
Черкаської митниці вчинити дії щодо
митного оформлення частини обладнання,
що імпортується ТОВ "Корон Агро" згідно
зовнішньоекономічного контракту №
VD-75-06-04104 від 20.12.2006 р. вартістю 5 073 855,00
Євро.

25.07.2012 року Товариством було подано
нові вантажно-митні декларації для
митного оформлення частини обладнання,
що імпортується на підставі Договору
поставки вартістю 5073855,00 Євро, із
декларуванням пільг щодо звільнення
від сплати митних платежів.

31.08.2012 року Черкаською митницею
складено картки відмови в прийнятті
митних декларацій, поданих Товариством
25.07.2012 р. для митного оформлення
спірного товару.

Спір у справі виник у зв'язку із
спричиненням позивачу шкоди у розмірі
7480753,45 дол. США, 7 362 316,65 Євро та 52793411,15
грн., завданих протиправною
бездіяльністю відповідача 1, пов'язаною
з нерозмитненням частини спірного
обладнання.

Зокрема, позивач вказує, що 04.07.2007 року
між Товариством (позичальник) та
Відкритим акціонерним товариством
"Державний експортно-імпортний банк
України", правонаступником якого є
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України", було укладено кредитний
договір №151107К41 (надалі - "Кредитний
договорі").

Пунктом 3.1 Кредитного договору
визначено, що банк відкриває
позичальникові не відновлювальну
мультивалютну кредитну лінію на умовах
забезпеченості, повернення,
відкличності, строковості, платності
та цільового характеру використання
відповідно до положень та умов цього
договору.

Відповідно до п. 3.2.1 Кредитного
договору ліміт кредитної лінії:
еквівалент 45900000,00 Євро, в
тому числі:

а) частина кредиту в доларах США в сумі,
що еквівалентна 18140000,00 Євро
використовується на фінансування
витрат, пов'язаних з будівництвом
заводу з виробництва біоетанолу;

б) частина кредиту в сумі 27760000,00 Євро
використовується на фінансування
витрат, пов'язаних з придбанням,
доставкою та вводом в експлуатацію
обладнання для зазначеного заводу.

У зв'язку із неналежним виконанням
позивачем зобов'язань з повернення
грошових коштів за Кредитним договором
рішенням господарського суду міста
Києва від 30.07.2012 р. у справі №5011-34/6604-2012,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2012 року,
стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КоронАгро", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зіон" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" заборгованість за кредитним
договором № 151107К41 від 04.07.2007 р. станом
на 11.07.2012 р. у сумі 13 893 407,91 доларів США, 13
379 978,08 Євро, 27 434 885,74 грн., а також судовий
збір у сумі 64380,00 грн.

Позивач вказував, що станом на 31.01.2013 р.
його заборгованість перед Банком за
Кредитним договором (за виключенням
основного боргу) становить 7480753,45 США,
7362316,65 Євро та 52793411,15 грн. та складається
з суми нарахованих процентів за
кредитом, суми нарахованої комісії за
управління кредитом, пені за
прострочення зобов'язань, 3% річних,
втрат від інфляції та судових витрат.
Вказані грошові кошти, на думку
позивача, є збитками, які були завдані
внаслідок неправомірних дій
(бездіяльності) держави.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним з способів
захисту цивільних прав та інтересів є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю
правовою природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальні положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам юридичної особи, а
також шкода, завдана її майну,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Таким чином, для застосування такої
міри відповідальності, як стягнення
шкоди, згідно приписів ст. 56
Конституції України та ст. 1173
Цивільного кодексу України потрібна
наявність таких елементів складу
цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та шкодою.

Спеціальна правова конструкція ст. 1173
Цивільного кодексу України на відміну
від загальних елементів складу
цивільного правопорушення, необхідних
для наявності підстав для стягнення
шкоди, виключає такий елемент як
наявність вини.

За таких обставин, необхідною
підставою для притягнення органу
державної влади (у даному випадку
органу Державної митної служби
України) до відповідальності у вигляді
стягнення шкоди є факти неправомірних
дій цього державного органу, наявність
шкоди та причинний зв'язок між
неправомірними діями і заподіяною
шкодою. Причому, неправомірність
рішення, дій або бездіяльності органу
державної влади має підтверджуватись
відповідним рішенням суду, яке буде
мати преюдиційне значення для справи
про відшкодування шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих
(трьох) елементів цивільна
відповідальність не настає.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
вказував на заподіяння йому реальних
збитків у розмірі 7 480 753,45 США, 7 362 316,65
Євро та 52 793 411,15 грн. внаслідок
неможливості виконання грошового
зобов'язання за Кредитним договором, що
отримало своє відображення в рішенні
господарського суду міста Києва від
30.07.2012 р. у справі №5011-34/6604-2012, залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.10.2012 р.

По-перше слід відзначити, що рішення
господарського міста Києва від 30.07.2012 р.
у справі №5011-34/6604-2012 присуджено до
стягнення солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КоронАгро", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зіон" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" заборгованості за кредитним
договором № 151107К41 від 04.07.2007 р. станом
на 11.07.2012 р. у сумі 13 893 407,91 доларів США, 13
379 978,08 Євро, 27 434 885,74 грн., а також судовий
збір у сумі 64 380,00 грн.

Солідарне стягнення грошових коштів
означає, що у випадку невиконання
позивачем зобов'язань за кредитним
договором Банк має право вимагати від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мерсес плюс" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зіон" виконання цих
зобов'язань як у солідарних боржників.

Із матеріалів справи вбачається, що як
на момент подання даного позову, так і
на момент винесення рішення у справі,
рішення господарського міста Києва від
30.07.2012 р. у справі №5011-34/6604-2012 не
виконане, а грошові кошти у розмірі 13 893
407,91 доларів США, 13379978,08 Євро, 27434885,74 грн.,
а також судовий збір у сумі 64380,00 грн., з
жодного із солідарних боржників (в тому
числі, і з Товариства) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" не стягнуті.

Таким чином, позивачем належними та
допустимими доказами в розумінні
положень ст.ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
доведено факту виконання Товариством
рішення господарського міста Києва від
30.07.2012 р. у справі №5011-34/6604-2012 та
понесення витрат на заявлену суму.

По-друге, із довідки ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
№195-04/973 від 07.02.2013 р. вбачається, що
станом на 31.01.2013 р. заборгованість
Товариства з Кредитним договором в
частині суми нарахованих процентів за
кредитом становить: 6 311 959,37 дол. США, 6 118
800,56 Євро та 15388755,48 грн.; в частині суми
заборгованості за комісією з
управління кредитом - 4229 996,70 грн., пеня
за прострочення виконання зобов'язань -
13190 505,24 грн., 3% річних у розмірі: 384755,06
дол. США, 394 068,19 Євро та 403124,86 грн.; збитки
від інфляції у розмірі 1632762,84 грн.

В той же час, заявлена до стягнення
позивачем у поданій позовній заяві
сума (7480 753,45 США, 7 362 316,65 Євро та 52 793 411,15
грн.) є відмінною від суми
заборгованості, яка підтверджується
довідкою ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
№195-04/973 від 07.02.2013 р.

За таких обставин, обґрунтування
завданої шкоди розміром нарахованої
ПАТ "Державний експортно-імпортний
банк України" заборгованості за
Кредитним договором є безпідставним,
оскільки сума збитків, заявлених до
стягнення в позовній заяві, не
відповідає розміру заборгованості (за
виключенням основного боргу),
встановленому довідкою ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
№195-04/973 від 07.02.2013 р. на яку посилається
позивач як на підставу позову.

Стосовно протиправної поведінки та
причинно-наслідкового зв'язку слід
відзначити наступне.

Як на підставу протиправної поведінки
відповідача 1 Товариство вказує на те,
що постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 р. у
справі №2а/2370/3354/2011, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.11.2011 р.,
визнано протиправною бездіяльність
службових осіб Черкаської митниці при
проведенні розмитнення частини
обладнання, що імпортується ТОВ "Корон
Агро" згідно зовнішньоекономічного
контракту № VD - 75-06-04104 від 20.12.2006 р., та
зобов'язано службових осіб Черкаської
митниці вчинити дії щодо митного
оформлення частини обладнання, що
імпортується ТОВ "Корон Агро" згідно
зовнішньоекономічного контракту №
VD-75-06-04104 від 20.12.2006 р. вартістю 5073855,00
Євро, яке зазначено у 21 вантажних
митних деклараціях від 09.04.2010 року із
застосуванням передбачених пільг в
частині звільнення від податку на
додану вартість та ввізного мита.

Листом №16-40/2067 від 11.05.2012 р. Черкаська
митниця повідомила Товариство про те,
що факт визнання карток відмови
незаконними згідно постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.07.2011 р. у
справі №2а/2370/3354/2011 не повертає сторони
до попереднього стану, а подальше
оформлення спірного товару можливе
лише шляхом подання нових вантажних
митних декларацій з урахуванням
висновків суду.

Із матеріалів справи вбачається, що
25.07.2012 р. Товариством було подано нові
вантажно-митні декларації для митного
оформлення частини обладнання, що
імпортується на підставі Договору
поставки вартістю 5073855,00 Євро, із
декларуванням пільг щодо звільнення
від сплати митних платежів.

На підставі листа Державної митної
служби України №15/1-15.1/1521 від 17.08.2012 р.
Черкаською митницею 31.08.2012 р. було
відмовлено Товариству в оформленні 21
ватажної митної декларації, поданих
25.07.2012 р.

Твердження позивача про те, що дії
відповідача, які полягають у відмові
проведення митного оформлення спірних
вантажних митних декларацій від 25.07.2012
р., суперечать постанові Черкаського
окружного адміністративного суду від
18.07.2011 р. у справі №2а/2370/3354/2011 є
безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи
вказаною постановою зобов'язано
службових осіб Черкаської митниці
вчинити дії щодо митного оформлення
частини обладнання, що імпортується
ТОВ "Корон Агро" згідно
зовнішньоекономічного контракту №
VD-75-06-04104 від 20.12.2006 р. вартістю 5 073 855,00
Євро, яке зазначено у 21 вантажних
митних деклараціях від 09.04.2010 р. із
застосуванням передбачених пільг в
частині звільнення від податку на
додану вартість та ввізного мита.

Тобто, внаслідок неправомірної
бездіяльності службових осіб
Черкаської митниці при проведенні
розмитнення частини обладнання, що
імпортувалося Товариством згідно
Договору поставки, відповідача 1 було
зобов'язано вчинити дії щодо митного
оформлення такого товару.

При цьому, вказаним рішенням
Черкаського окружного
адміністративного суду було
зобов'язано Черкаську митницю вчинити
дії щодо митного оформлення частини
обладнання, яке зазначено саме у
вантажних митних деклараціях, поданих
Товариством до Черкаської митниці
09.04.2010 р.

Згідно з ч. 1 ст. 264 Митного кодексу
України митна декларація реєструється
та приймається органом доходів і
зборів у порядку, що визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Частиною 12 статті 264 Митного кодексу
України визначено, що у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою органу доходів і зборів
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи органу
доходів і зборів.

Відповідно до п. 6.6 Порядку здійснення
митного контролю й митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 20.04.2005 р. №314, (чинного, на
момент прийняття судових рішень
адміністративними судами) у разі
надання митним органом відмови в
митному оформленні товарів
реєстраційний номер ВМД, за якою було
відмовлено в митному оформленні, не
може бути присвоєний іншій ВМД. При
повторному наданні для митного
оформлення ВМД на товари, за якими було
надано Картку відмови, реквізити цієї
Картки відмови наводяться у ВМД згідно
з Інструкцією про порядок заповнення
вантажної митної декларації.

Таким чином, вантажні митні декларації
від 09.04.2010 р. підлягали анулюванню, а
Товариству належало здійснити
передекларування товару, що
імпортувався за Договором поставки.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку про те, що
встановлена постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від
18.07.2011 р. у справі №2а/2370/3354/2011, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
24.11.2011 р., неправомірній дій
(бездіяльності) службових осіб
Черкаської митниці при проведенні
розмитнення частини обладнання, що
імпортувалося Товариством,
стосувалася виключно випадку подання
позивачем митних декларацій від 09.04.2010
р.

При цьому, необхідною підставою для
притягнення органу державної влади до
відповідальності у вигляді стягнення
шкоди є факт неправомірних дій цього
державного органу, що має
підтверджуватись відповідним рішенням
суду, яке буде мати преюдиційне
значення для справи про відшкодування
шкоди.

Слід відзначити, що матеріали справи не
містять, а позивачем належними та
допустимими доказами не доведено як
факту оскарження в судовому порядку
карток відмови від 31.08.2012 р. в прийнятті
митних декларацій, поданих Товариством
для митного контролю та митного
оформлення товарів 25.07.2012 р., так і факту
визнання таких дій Черкаської митниці
неправомірними у встановленому
законом порядку.

Крім того, відмова митного органу у
митному оформленні не перешкоджала
здійсненню Товариством митного
оформлення товарів із нарахуванням та
сплатою митних платежів з наступним
вирішенням питання відповідно до
положень законодавства про повернення
сплачених коштів з державного бюджету,
або, враховуючи, що сплаті підлягало
лише ПДВ, шляхом збільшення
податкового кредиту в наступних
податкових періодах.

Відтак, позивачем не доведено
існування ні наявності збитків (саме у
розмірі нарахованої ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
заборгованості за Кредитним
договором), ні факту неправомірних дій
відповідача 1, ні причинно-наслідкового
зв'язку між протиправною поведінкою
держави та наявністю шкоди позивача, ні
доведено розміру понесеної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
надано доказів понесення збитків
відповідно до положень ст.. 22
Цивільного кодексу України.

Не надано жодного документу, що
свідчить про сплату ним коштів за
договором, а також коштів у якості
штрафних санкцій, сплачених позивачем
у зв'язку з встановленням факту
порушення умов кредитного договору.
Наданими позивачем доказами не
підтверджена жодна з необхідних
складових умов настання деліктної
відповідальності відповідача 1.

Відповідно до документів, наданих
позивачем на обґрунтування позовних
вимог, кредитна заборгованість виникла
за проплатами, здійсненими за рік до
ввезення товарів за оформленням,
проведеними митницею, та через пів року
після закінчення ввезення обладнання
на адресу позивача, що не дає
можливість визначити вказану
заборгованість як таку, що виникла у
зв'язку з не проведенням митного
оформлення. Відсутність документів, на
які здійснено посилання у кредитному
договорі, не дає можливість визначити
стан виконання бізнес-планів
підприємства, причини та час
припинення будівництва заводу.

Відмова митниці у митному оформленні
не перешкоджала здійсненню митного
оформлення товарів із нарахуванням та
сплатою митних платежів з наступним
вирішенням питання відповідно до
положень законодавства про повернення
сплачених коштів з державного бюджету,
або враховуючи, що сплаті підлягало
лише ПДВ, шляхом збільшення
податкового кредиту у наступних
податкових періодах.

Клопотання про призначення
інженерно-технічної експертизи
колегією суддів відхиляється.

Справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що в задоволені
позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 04.12.2013 року у справі №925/555/13
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

2. Справу №925/555/13 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам
та прокурору.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.В. Чорна

Повний текст постанови складено 24.09.2014
року.