м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
до Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Вострєцова С.М.
(представник за довіреністю);
від відповідача - не з'явились.
Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
«Мегаполіс» (далі - Позивач) звернулося
до господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
«Оранта» (далі - Відповідач)
заборгованості з відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що Відповідач, як страховик винної
в ДТП особи, всупереч вимогам Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не відшкодував Позивачу
матеріальну шкоду, завдану
страхувальником Відповідача внаслідок
Відповідач проти позову заперечує,
вказуючи на відсутність у Позивача
права на отримання в судовому порядку
страхового відшкодування, позаяк
Позивач звернувся до Відповідача поза
встановлений законом річний строк на
звернення за страховим відшкодуванням,
що є підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування.
Представник Відповідача був присутній
в попередньому судовому засіданні, а
08.09.2014 згідно з клопотанням Відповідача
розгляд справи здійснюється за
відсутності його повноважного
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
12.09.2012 по вул. Закревського в м. Києві
була скоєна ДТП, а саме відбулося
зіткнення автомобіля «КІА», д.р.н.
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, з
автомобілем «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_3
Причинами ДТП стало те, що водій ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «КІА», д.р.н.
НОМЕР_1, при русі заднім ходом не
переконався, що це буде безпечним,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
автомобілем «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_2,
чим порушив п. 10.9 ПДР України.
Дані обставини підтверджуються
короткою та розгорнутою довідками ДАІ
про обставини ДТП, копії яких містяться
у матеріалах справи.
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «КІА», д.р.н. НОМЕР_1
(Застрахований автомобіль), який
відповідно до залученої до матеріалів
справи копії реєстраційного талону
належить ОСОБА_3 на праві власності, був
під його керуванням на час ДТП, та який
був застрахований Позивачем на
підставі Договору добровільного
страхування від 17.07.2012 (далі - Договір
добровільного страхування).
Вигодонабувачем за вказаним договором
На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування,
враховуючи Звіт оцінювача № 649 від
18.09.2012 про визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику Застрахованого автомобіля,
Позивачем було складено Страховий акт
від 18.10.2012, відповідно до якого Позивач
розрахував та виплатив страхове
рахунок ремонтного СТО Застрахованого
автомобіля ТОВ «Ніколь-Моторз», що
підтверджується платіжним дорученням
№ 25 від 18.10.2012.
Про фактичне відновлення
Застрахованого автомобіля на
вказаному СТО свідчить залучений до
матеріалів справи акт виконаних робіт
При цьому суд зазначає, що можливість
перерахування суми страхового
відшкодування одразу на рахунок СТО
передбачена положеннями Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Таке перерахування
спрямоване на відновлення пошкоджень
Застрахованого автомобіля після ДТП, а
відновлення пошкодженого майна не
суперечить інтересам вигодонабувача
та страхувальника за вказаним
договором, і Відповідачем не доведено
Позивачем також було надано
вищеописаний в рішенні акт виконаних
робіт по відновлювальному ремонту
Застрахованого автомобіля, який
свідчить про здійснення ТОВ
«Ніколь-Моторз» господарської
діяльності саме як станції технічного
обслуговування автомобілів (СТО).
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Відтак, Позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
Як убачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
«КІА», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_2, під час
експлуатації вказаного автомобіля, і
його вину у вчиненні ДТП та скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП встановлено постановою
Деснянського районного суду міста
Києва від 19.10.2012.
На час скоєння вищевказаної ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2, як особи, яка експлуатує
автомобіль «КІА», д.р.н. НОМЕР_1 на
законних підставах, була застрахована
Відповідачем на підставі договору
(полісу) № АВ/5706442 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом) передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб становить
Отже, Відповідач є особою на яку
полісом № АВ/5706442 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля «КІА», д.р.н.
НОМЕР_1 на час спірної ДТП.
Заяву (претензію) Позивача з вимогою
здійснити страхове відшкодування в
зв'язку з ДТП Відповідачем було
отримано, проте залишено без
задоволення. В матеріалах справи
відсутні докази протилежного.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Так, відповідно до Звіту оцінювача № 649
від 18.09.2012 вартість відновлювального
ремонту Застрахованого автомобіля з
урахуванням зносу, внаслідок його
при цьому коефіцієнт фізичного зносу
деталей автомобіля дорівнює 0.
Доказів на спростування встановленого
вищевказаним Звітом розміру оціненої
шкоди, завданої власнику
Застрахованого автомобіля, та
встановленого коефіцієнту фізичного
зносу складових автомобіля, суду
надано не було, а також суду не
заявлялося клопотання про
витребування доказів в порядку ст. 38
ГПК України на спростування наведеного
розміру оціненої шкоди, та не
заявлялося клопотання про призначення
експертизи в порядку ст. 41 ГПК України.
Іншого висновку сертифікованого
оцінювача або аварійного комісара щодо
встановлення іншого розміру оціненої
шкоди, завданої внаслідок пошкодження
Застрахованого автомобіля у ДТП, та на
доведення іншого коефіцієнту
фізичного зносу Застрахованого
автомобіля, суду також надано не було.
Судом встановлено, що наведені у
вищевказаному Звіті роботи, деталі та
матеріали знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку з тими
пошкодженнями Застрахованого
автомобіля, що зафіксовані у довідках
ДАІ за результатами ДТП, а також
зафіксовані на фотознімках пошкоджень,
що додані до вказаного звіту, і суду не
надано доказів протилежного, а також,
як зазначалось вище, не спростовано
належними засобами доказування, що
оцінена вартість робіт, деталей та
матеріалів для відновлення
Застрахованого автомобіля є
необґрунтованою (завищеною або
Відповідач проти позову заперечує,
вказуючи на відсутність у Позивача
права на отримання в судовому порядку
страхового відшкодування, позаяк
Позивач звернувся до Відповідача поза
встановлений Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» річний строк на звернення за
страховим відшкодуванням, що
відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 цього Закону є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування, і тому,
користуючись наданим йому правом,
Відповідач відмовляє Позивачу в
виплаті страхового відшкодування.
Суд зазначає, що дійсно п. 37.1.4 ст. 37
вказаного Закону встановлена така
підстава для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) як неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року, якщо шкода
заподіяна майну потерпілого, і трьох
років, якщо шкода заподіяна здоров'ю
або життю потерпілого, з моменту
скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Проте, з огляду на системний аналіз
статей 36, 37, 39 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів» суд
зазначає, що хоча п. 37.1.4 ст. 37 Закону і
стосується порядку та умов прийняття
рішення про здійснення страховиком
страхового відшкодування, проте за
змістом пункту 36.1 статті 36 цього ж
Закону не позбавляє права на
здійснення страхового відшкодування в
судовому порядку. Зазначеної правової
позиції також дотримується Вищий
господарський суд України в постанові
від 01.07.2014 у справі № 910/19355/13.

При цьому випадки, коли шкода не
відшкодовується, визначені переліком,
наведеним у статті 32 вказаного Закону,
та Відповідачем не доведено існування
зазначених випадків.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Франшиза - частина збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування (стаття
9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АВ/5706442 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», статей 9, 27 Закону України
«Про страхування», статі 993, 1192 ЦК
України, суд прийшов до висновку, що
Відповідач повинен відшкодувати
Позивачу шкоду, в межах ліміту його
відповідальності за спірним страховим
випадком (50000 грн.), виходячи з оціненого
розміру матеріального збитку,
завданого власнику Застрахованого
автомобіля в зв'язку з його
пошкодженням в ДТП, який встановлений
вищевказаним звітом (14801,30 грн.), але в
межах суми, право на вимогу якої
перейшло до Позивача в зв'язку з
виплатою страхового відшкодування
(14801,30 грн.), та за мінусом франшизи (0
грн.), а отже в сумі 14801,30 грн.

А відтак, з огляду на все вищенаведене,
заявлені позовні вимоги визнаються
судом обґрунтованими та такими, що
підлягають повному задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» (м. Київ,
вул. Здолбунівська, 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхове товариство
«Мегаполіс» (м. Київ, вул. Філатова, 22/8;
ідентифікаційний код 34348559) 14801
(чотирнадцять тисяч вісімсот одну) грн.
30 коп. відшкодування матеріальної
шкоди (виплати страхового
відшкодування), а також 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. судового
збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.09.2014

Суддя
Сташків Р.Б.