ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2014 р.
Справа № 914/2315/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Танк Транс",
м.Городок, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прод-Імпекс ЛВ",
м.Львів

про стягнення 31 172,67 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Ахметова Г.В. - керівник
юридичного відділу (довіреність №б/н
від 02.11.2011р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю "Танк
Транс" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прод-Імпекс ЛВ" про
стягнення 33 728,85 грн., з
яких 24 600,00 грн. основного боргу, 5 897,40
грн. пені та 3 231,45 грн. 20% річних.

Ухвалою суду від 03.07.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 27.08.2014р.

Ухвалою суду від 27.08.2014р. продовжено
строк розгляду спору до 16.09.2014р. та
відкладено розгляд справи на 10.09.2014р., з
підстав наведених в даній ухвалі.

Представник позивача подав заяву про
зменшення розміру позовних вимог
(вх.№4289/14 від 05.09.2014р.), у якій він
зазначає, що позивачем було зроблено
перерахунок штрафних санкцій,
внаслідок чого розмір пені зменшився з
5 897,40 грн. до 3 341,22 грн. Відтак, просить
суд стягнути з відповідача 3 341,22 грн.
пені. До вищенаведеної заяви долучив
наступні документи: витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців на
відповідача, розрахунок пені; копії
витягів з журналу реєстрації поштової
кореспонденції ТзОВ "Танк Транс",
поштову квитанцію про відправлення
копії даної заяви з розрахунком пені
відповідачу; опис вкладення у цінний
лист від 05.09.2014р., копії виписок банку
про часткову оплату вартості послуг з
перевезень.

В судовому засіданні представник
позивача просив позов, згідно заяви про
зменшення позовних вимог, задоволити
повністю, стягнути з відповідача 31 172,67
грн., з яких 24 600,00 грн.
основного боргу, 3 341,22 грн. пені та 3 231,45
грн. відсотків за користування чужими
грошовими коштами.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання
повторно не забезпечив, вимог ухвал
суду від 03.07.2014р. та 27.08.2014р. не виконав.
Станом на 13.08.2014р. від відповідача
повернувся поштовий конверт з ухвалою
суду без вручення його адресату з
відміткою поштового відділення, що
причиною повернення є закінчення
терміну зберігання. Дана ухвала
направлялась відповідачу на адресу
вказану позивачем у позовній заяві, а
саме: вул.Похила, буд.3, кв.9, м. Львів,79012.

Як вбачається із наданого позивачем
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №19232289 від 02.09.2014р.
місцезнаходженням ТзОВ "Прод-Імпекс ЛВ"
є: 79012, м.Львів, Франківський район,
вул.Похила, буд.3, кв.9.

Згідно п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011, № 18 із
змінами та доповненнями, за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Станом на 10.09.2014р. на адресу суду від
відповідача не повернулось поштове
повідомлення про вручення йому ухвали
суду від 27.08.2014р. про відкладення
розгляду справи на 10.09.2014р. або поштовий
конверт без вручення його адресату.
Факт надсилання відповідачу ухвали про
відкладення розгляду спору від 27.08.2014р.
підтверджується реєстром №1001
канцелярії господарського суду
Львівської області на відправлення
рекомендованої з повідомленням
кореспонденції за 29.08.2014р.

Відтак, суд виконав умови
Господарського процесуального кодексу
України щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце розгляду
справи. До повноважень господарських
судів не віднесено встановлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Інші адреси
відповідача, крім вказаної у позовній
заяві та Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду
невідомі.

Станом на 10.09.2014р. від відповідача
відзив, заяви, клопотання, в тому числі
про відкладення розгляду справи не
надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст.75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

21.10.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Прод-Імпекс ЛВ"
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Танк Транс"
(перевізник) було укладено договір №39/13
про перевезення вантажів
автомобільним транспортом у межах
України (надалі - договір) за умовами
якого перевізник зобов'язується
виконати перевезення ввіреного йому
замовником вантажу до пункту
призначення і передати його
уповноваженій на його отримання особі,
а замовник зобов'язується сплатити за
перевезення вантажу.

За умовами п.1.3. договору надання послуг
оформляється відповідним актом. Акт
про надання послуг надається на кожне
здійснене перевезення та підписується
замовником не пізніше 7 (семи)
календарних днів з моменту його
отримання. Замовник має право надати
мотивовану відмову від підписання акта
виконаних робіт. У разі відсутності
інформації від замовника про
неможливість підписання акта, акт
вважається підписаним замовником по
закінченню семи календарних днів з
момент його отримання замовником. Акт
про надання послуг не є єдиним доказом
виконання цього договору, а також
єдиною підставою для оплати послуг за
цим договором.

За умовами п.3.2. договору замовник
зобов'язувався забезпечити належне
оформлення перевізних та інших
документів, які потрібні для
перевезення вантажу, своєчасне
проведення розрахунків. Перелік
документів, необхідних для проходження
вантажу, попередньо узгоджується між
сторонами в заявці на перевезення.

Відповідно до п.4.2. договору перевізник
зобов'язувався отримати вантаж у
вантажовідправника згідно
товаротранспортної накладної,
супроводжувати вантаж до місця
призначення, і видати вантаж
уповноваженій особі замовника, належно
оформити документи, пов'язані з
отриманням товарів у
вантажовідправника та передати їх
замовнику.

За умовами п.5.1. договору розмір плати
за перевезення вантажів визначається
сторонами при узгодженні замовлень на
виконання перевезень, які є
невід'ємними частинами цього договору.

Позивач на виконання умов договору
надав відповідачу транспортні послуги
з перевезення вантажу за період з
15.11.2013р. по 12.12.2013р. на загальну суму
24 800,00 грн., згідно
товарно-транспортних накладних (ТТН):

- 02 ААУ/021 №364932 від 15.11.2013р.;

- 02 ААУ/013 №364932 від 16.11.2013р.;

- 02 ААУ/025 №364932 від 27.11.2013р.;

- 02 ААУ №364932 від 12.12.2013р.;

- 02 ААУ/23 №364932 від 03.12.2013р., з відмітками
вантажоодержувача про отримання
вантажу.

Послуги були надані наступними
транспортними засобами:

- р.н. ВС 9462 АЕ RPZS642, дата розвантаження
19.11.2013р., вартість перевезення 4
200,00 грн.;

- р.н. ВС 3099 АЕ RPZS648, дата розвантаження
20.11.2013р., вартість перевезення
7 200,00 грн.;

- р.н. ВС 9742 АО RZІ822, дата розвантаження
28.11.2013р., вартість перевезення
4 200,00 грн.;

- р.н. ВС 5866 ЕВ RPZ83РV, дата розвантаження
04.12.2013р., вартість перевезення
4 200,00 грн.;

- р.н. ВС 9742 АО RZІ822Р, дата розвантаження
13.12.2013р., вартість перевезення 5 000,00
грн.

Проте, відповідач свої зобов'язання
оплату за надані транспортні послуги
за період з 15.11.2013р. по 12.12.2013р. не
виконував в повному обсязі, частково
сплативши заборгованість в сумі 200,00
грн., внаслідок чого станом на момент
подання позовної заяви (01.07.2014р.) у нього
виникла заборгованість, яка згідно
поданого позивачем розрахунку
становить 24 600,00 грн.

Позивач звертався до відповідача із
листом-претензією від 29.01.2014р. за вих. №
29, в якому просив оплатити
заборгованість за надані транспортні
послуги в сумі 24 600,00
грн. Проте, відповідач залишив даний
лист-претензію без відповіді та
задоволення.

Позивач керуючись умовами п.6.2.3.
договору, у зв'язку із простроченням
оплати за надані послуги, нарахував
відповідачу пеню, яка згідно поданої
заяви про зменшення розміру позовних
вимог становить 3 341,22 грн.

Крім того, позивач керуючись умовами
ст.625 ЦК України та п.6.2.3. договору, у
зв'язку із простроченням оплати за
надані послуги, нарахував відповідачу
20% річних, які згідно поданого
розрахунку становлять 3 231,45 грн.

Отже, загальна сума заборгованості
згідно заяви про зменшення розміру
позовних вимог, становить 31 172,67 грн., з
яких 24 600,00 грн. основного боргу, 3 341,22
грн. пені та 3 231,45 грн. 20% річних, яку
позивач просить стягнути з
відповідача.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільні в укладенні договору,
виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст.908 Цивільного кодексу України
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

За умовами ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Перевезення вантажів супроводжується
товарно-транспортними документами,
складеними мовою міжнародного
спілкування залежно від обраного виду
транспорту або державною мовою, якщо
вантажі перевозяться в Україні.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань по договору
підтверджується товарно-транспортними
накладними (ТТН):

02 ААУ/021 №364932 від 15.11.2013р. -
розвантаження 19.11.2013р.;

02 ААУ/013 №364932 від 16.11.2013р. -
розвантаження 20.11.2013р.;

02 ААУ/025 №364932 від 27.11.2013р. -
розвантаження 28.11.2013р.;

02 ААУ №364932 від 12.12.2013р. - розвантаження
13.12.2013р.;

02 ААУ/23 №364932 від 03.12.2013р. - розвантаження
04.12.2013р., з відмітками
вантажоодержувача про отримання
вантажу, без зауважень.

Відповідачу були виставлені рахунки на
загальну суму 24 800,00 грн., а саме:

№4837 від 15.11.2013р. на суму 4 200,00 грн.;

№4837 від 16.11.2013р. на суму 7 200,00 грн.;

№5070 від 27.11.2013р. на суму 4 200,00 грн.;

№5188 від 03.12.2013р. на суму 4 200,00 грн.;

№5380 від 12.12.2013р. на суму 5 000,00 грн.

Сторони в п.1.3. договору визначили, що
надання послуг за цим договором
оформляється відповідним актом. Акт
про надання послуг надається на кожне
здійснене перевезення та підписується
замовником не пізніше 7 (семи)
календарних днів з моменту його
отримання. Замовник має право надати
мотивовану відмову від підписання акта
виконаних робіт. У разі відсутності
інформації від замовника про
неможливість підписання акта, акт
вважається підписаним замовником по
закінченню семи календарних днів з
момент його отримання замовником. Акт
про надання послуг не є єдиним доказом
виконання цього договору, а також
єдиною підставою для оплати послуг за
цим договором.

В підтвердження надсилання
відповідачу актів виконаних робіт: №4837
від 19.11.2013р.; №5070 від 28.11.2013р.; №5188 від
04.12.2013р.;№5380 від 13.12.2013р.; №4837 від
20.11.2013р., позивач надав суду журнал
реєстрації поштової кореспонденції.

Проте, відповідач (замовник) мотивовану
відмову від підписання актів виконаних
робіт не надав, відтак дані акти
вважаються підписані замовником.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони в п.5.2. договору визначили, що
замовник здійснює оплату перевізнику,
за перевезення вантажів на його
банківський рахунок в день
розвантаження автомобіля на підставі
копії рахунку-фактури, з наступним
відправленням замовнику оригіналів
рахунку-фактури, товаротранспортної
накладної, акта виконаних робіт,
податкової накладної.

Позивач звертався до відповідача із
листом-претензією від 29.01.2014р. за вих. №
29, в якому просив відповідача оплатити
заборгованість за надані транспортні
послуги в сумі 24 600,00 грн. Проте,
відповідач залишив даний
лист-претензію без відповіді та
задоволення.

Відповідач провів часткову оплату за
надані послуги згідно договору №39/13
від 21.10.2013р. на загальну суму 21 200,00 грн.,
що підтверджується банківськими
виписками: від 30.10.2013р. на суму 4 000,00 грн.;
від 31.10.2013р. на суму 4 200,00 грн.; від
20.11.2013р. на суму 3000,00 грн.; від 09.12.2013р. на
суму 10 000,00 грн. Однак, ці оплати були
проведені за перевезення по інших
накладних, борг по яких не є предметом
спору.

Слід зазначити, що із загальної суми
21200,00 грн. сплаченої згідно банківських
виписок позивач зарахував 200,00 грн., як
часткову оплату заборгованості по
даній справі, яка входить у предмет
позову, а решту суми 21 000,00 грн.
направлено на погашення
заборгованості по перевезеннях, які не
входять до позовних вимог. Відтак, у
відповідача існує заборгованість в
сумі 24 600,00 грн.

У відповідності із ст.193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Аналогічно відповідно до ст.526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем не
спростовано доводів позивача, не
надано суду доказів, які б
підтверджували відсутність грошового
зобов'язання перед позивачем,
враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України суд
дійшов висновку про те, що до стягнення
підлягає основний борг в сумі 24 600,00 грн.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Водночас умовами п.6.2.3. договору
сторони погодили, що у випадку
порушення строків розрахунку за надані
послуги замовник на вимогу перевізника
зобов'язаний сплатити проценти за
користування грошовими коштами, розмір
яких на підставі ст.ст. 536 та 625 ЦК
України встановлюється сторонами на
рівні 20% річних від суми простроченого
платежу.

Отже, позовні вимоги про стягнення з
відповідача 3 231,45 грн. 20% річних
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондують приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У відповідності до п.6.2.3. договору у
разі затримки оплати в термін понад 5
днів з моменту закінчення терміну
оплати встановленого даним договором
замовник сплачує перевізнику пеню у
розмірі 0,1% від розміру заборгованості
за кожен календарний день прострочення
терміну оплати. У випадку порушення
строків розрахунку за надані послуги
замовник на вимогу перевізника
зобов'язаний сплатити проценти за
користування грошовими коштами, розмір
яких на підставі ст.ст. 536 та 625 ЦК
України встановлюється сторонами на
рівні 20% річних від суми простроченого
платежу. Нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язання
не припиняється через шість місяців
від дня, коли зобов'язання мало бути
виконане.

Перевіривши розрахунок пені, згідно
поданої заяви про зменшення розміру
позовних вимог, суд встановив, що
позивач правомірно нарахував пеню з
дотриманням вимог Закону України «Про
відповідальність за невиконання
грошових зобов»язань» в сумі 3 341,22 грн.,
яка правомірно підлягає до стягнення з
відповідача.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши представлені докази, суд
вважає позов, з врахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
обґрунтованим та таким, що підлягає до
задоволення повністю.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.7 вищевказаного
Закону у випадках, установлених
пунктом 1 частини першої цієї статті,
судовий збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Частиною другою ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору складає 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки сума сплаченого позивачем
судового збору становить 1827,00 грн.
(мінімальний розмір встановлений
Законом України "Про судовий збір"), то
наслідки передбачені п.1 ч.1 ст.7 Закону
не застосовуються, сума судового збору
в частині зменшених позовних вимог
позивачу не повертається, а судовий
збір, відповідно до вимог ст.49 ГПК
покладається на відповідача повністю.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №2508 від 26.06.2014р. - 1
827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
повністю.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 530, 549, 610-612, 625, 627-629,
908, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст.
174, 193, 230-232 Господарського кодексу
України, ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно заяви про зменшення
розміру позовних вимог, задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Прод-Імпекс ЛВ" (79012,
м.Львів, Франківський район, вул.Похила,
буд.3, кв.9; ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Танк Транс" (81500,
Львівська область, Городоцький район,
м.Городок, вул. Івасюка, 2Г; ) 24 600,00 грн. основного боргу, 3 341,22
грн. пені, 3 231,45 грн. 20% річних та 1 827,00
грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК
України, після набрання рішенням суду
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 15.09.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.