м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального
підприємства «Фармація»
До Київської міської
клінічної лікарні №1
Про стягнення 29 988,38 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача: Нескей І.Г.,
довіреність № 404 від 08.01.2014
від відповідача: Маковська Т.С.,
довіреність № 148 від 20.01.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство «Фармація»
(далі - позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Київської міської клінічної лікарні
№1 (далі - відповідач) про стягнення 29
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем не виконуються умови
договору № Л-663 від 13.05.2013 р.
Ухвалою суду від 12.088.2014р. порушено
призначено розгляд на 12.09.2014 р.
05.09.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
11.09.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позов.
12.09.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі, підтримав свої позовні вимоги.
Представник відповідача проти позову
заперечив, повідомив про сплату
основного боргу у повному обсязі.
Суд встановив, що відповідач погасив
суму основного боргу у повному обсязі,
внаслідок чого суд вирішив припинити
провадження у справі в цій частині,
проте вирішив стягнути 3% річних та
інфляційних втрат оскільки борг
сплачено вже після порушення
провадження у справі, крім того суд
вирішив задовольнити вимоги позивача в
частині стягнення пені частково.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було
укладено договір № Л-663 від 13.05.2013р.
(далі - договір), за умовами якого
позивач зобов`язався поставити
відповідачу ліки категорії 21.20.1 за ДК
016-2010, визначені в асортименті,
кількості та за цінами (далі - товар), а
відповідач зобов`язався прийняти даний
товар та оплатити його вартість (п. 1.1
договору).

Розрахунки за поставлений товар
здійснюються на підставі ст. 49
Бюджетного кодексу України та на
умовах відстрочення платежу до 30
календарних гнів (п. 4.1. Договору).

Позивач належним чином виконував умови
договору, внаслідок чого в 2013 році
передав у власність відповідача товар
згідно договору постачання № Л-663 від
13.05.2013р. на загальну суму 98 938,76 грн.

В порушення умов договору відповідач
за отриманий товар розрахувався
частково на суму 74 182,04 грн.. внаслідок
чого спричинив виникнення боргу перед
позивачем у розмірі 24 756,72 грн.

Факт наявності боргу було підтверджено
з боку відповідача, про що свідчить акт
звірки розрахунків між сторонами віл
31.03.2014р.

Відповідно до п. 7.2. договору за
порушення умов оплати, відопвідач
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня, за кожен день
прострочення, відповідно до Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Згідно позовної заяви, поданої на
розгляд суду, позивач просив суд
стягнути з відповідача 29 988,38 грн. боргу,
а саме: 24 756,72 грн. - основного боргу, 1645,25
грн. - пені, 604,90 грн. - 3% річних, 2981,51 грн. -
інфляційних втрат та судовий збір у
розмірі 1827,00 грн.

У судовому засіданні 22.08.2014р. суд
встановив, що відповідач сплатив
позивачу основний борг у розмірі 24 756,72
грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до договору; замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
надані послуги; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Укладений між сторонами договір за
своєю юридичною природою є договором
поставки.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за
договором поставки постачальник, який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 ст.712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи доведено вину
відповідача у прострочці сплати
вартості отриманого товару у розмірі 24
756,72 грн., тому нараховані позивачем 604,90
грн. - 3% річних, 2981,51 грн. - інфляційних
втрат підлягають стягненню з
відповідача у повному обсязі, оскільки
було доведено факт порушення виконання
грошового зобов`язання з боку
відповідача.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один
суб'єкт господарського зобов'язання
повинен вчинити певну дію на користь
іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Позивачем також було заявлено до
стягнення з відповідача 1645,25 грн. - пені,
проте суд не погодився з розміром
нарахованої пені та вирішив здійснити
її перерахунок, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовані Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", положеннями якого
встановлено, що за прострочку платежу,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, враховуючи
передбачений умовами договору розмір
штрафних санкцій, а саме пені, проте
розмір якої перевищує розмір
встановлений законом, стягненню в
примусовому порядку підлягає сума
обмежена законодавством, в свою чергу
умови договору зокрема в частині
сплати штрафних санкцій у більшому
розмірі є обов'язковими для сторін та
можуть бути виконані в добровільному
порядку.

Відповідно до Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України № 01-8/211 від 07.04.2008р. "Про деякі
питання практики застосування норм
Цивільного та Господарського кодексів
України" у п. 49 якого зазначено, що
положення Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" не
встановлюють обмежень щодо визначення
розміру пені, а передбачають обмеження
розміру пені, що підлягає стягненню.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Сума пені, що підлягає стягненню з
відповідача за розрахунком суду
складає 1604,78 грн - в межах строку
встановленого законом (не більше ніж за
6 місяців з моменту виникнення боргу)).

Внаслідок чого, суд вирішив
задовольнити позовні вимоги позивача
частково.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, враховуючи
вищенаведене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково, з
урахуванням сплати основного боргу та
перерахунку пені.

Позивач також просив суд стягнути з
відповідача сплачений судовий збір у
розмірі 1827,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
задоволенні позову частково,
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог та беручи до уваги
погашення боргу після порушення
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 173, 193 ГК України, ст.ст.
525, 526, 530, 625, 629, 712, 714 ЦК України, ст.ст. 22,
33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Київської міської клінічної
лікарні № 1 (02091 м. Київ, Харківсье шосе
121, ) на користь
Комунального підприємства «Фармація»
(01030 м.Київ, вул. І.Франко 38-Б, ) 604 (шістсот чотири) грн. 90 коп. - 3%
річних, 2981 (дві тисячі дев`ятсот
вісімдесят одну) грн. 51 коп. -
інфляційних втрат, 1604 (одну тисячу
шістсот чотири) грн. 78 коп. - пені та
судовий збір у розмірі 1808 (одну тисячу
вісімсот вісім) грн. 73 коп.

В частині стягнення основного боргу у
розмірі 24756,72 грн. - провадження
припинити.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення складено 16.09.2014р.)

Суддя
В.І.Мельник