ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р.Справа № 916/2610/14За
позовом: Управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси

до відповідача: Південної виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби в Одеській
області №51

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Управління
Пенсійного фонду України у м. Котовськ
та Котовському районі Одеської області

про стягнення 5286,68 грн.

Суддя Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Близнюк Л.В., довіреність
№001079/08 від 18.02.2014р.

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

В засіданні 17.09.2014 р. приймали участь
представники:

Від позивача: Близнюк Л.В., довіреність
№001079/08 від 18.02.2014р.

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ПВК УДПС в
Одеській області на користь УПФУ в
Малиновському районі м. Одеси
безпідставно отриманих грошових
коштів в сумі 5286,68грн.

Позивач підтримує заявлені позовні
вимоги, подав заперечення на відзив
відповідача від 18.08.2014р. за вх.№21567/14, в
їх обґрунтування зазначає, що на обліку
в УПФУ в Малиновському районі м. Одеси
перебував гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
отримував пенсію за віком з 20.03.2012р.
Пенсія ОСОБА_2 з 01.11.2012р.
перераховувалась на рахунок у ПВК №51.
Однак, в ході тематичної перевірки було
встановлено факт безпідставного
призначення пенсії за віком ОСОБА_2
УПФУ у м. Котовськ Одеської області,
оскільки зазначена особа з 24.06.2011р.
відбуває покарання у ПВК №51. При цьому,
пенсія, яка нараховувалась УПФУ у м.
Котовськ була призначена ОСОБА_2 на
підставі документів, які подані
довіреною особою на підставі
довіреності від 12.10.2011р. За умови
обставин подвійного нарахування та
виплати пенсії ОСОБА_2 УПФУ в
Малиновському районі м. Одеси 20.11.2013р.
винесено рішення №823248 про припинення
пенсії та проведено розрахунок зайво
нарахованої пенсії за період з 20.03.2012р.
по 30.11.2013р. та встановлено переплату у
розмірі 18818,80грн. Позивач звернувся до
відповідача з листом про повернення
зайво нарахованої пенсії, у зв'язку з
чим 05.12.2013р. відповідач повернув
частково кошти в розмірі 13532,12грн., із
поясненнями, що 3586,68грн. спрямовано
відповідачем на оплату пенсіонером
харчування та комунально-побутових
послуг, 1700грн. згідно до заяви
засудженого перераховано на його
потреби.

Клопотання позивача, третьої особи від
06.08.2014р. за вх.№20451/14 про ознайомлення з
матеріалами справи, від 17.09.2014р. за
вх.№24275/14, від 12.09.2014р. за вх.№23718/14 про
долучення документів до матеріалів
справи були судом задоволені.

Відповідач у відзиві на позов від
23.07.2014р. за вх.№19149/14 проти позову
заперечує, вказує, що даний спір не
підлягає вирішенню у господарських
судах, у зв'язку з чим провадження у
справі підлягає припиненню. Крмі того,
відповідач зазначає, що не є набувачем
пенсійних виплат ОСОБА_2 та не подавав
до УПФУ в Малиновському районі м. Одеси
недостовірних відомостей щодо
пенсіонера ОСОБА_2 З врахуванням
положень ч.1 ст.50 Закону України «Про
загальнооов`язкове державне пенсійне
страхування» ПВК №51 вважає себе
неналежним відповідачем у даній
справі. У відзиві також відзначено, що у
зв'язку із отриманням ПВК№51
повідомлення від УПФУ у м.Котовську про
здійснення пенсійних виплат ОСОБА_2,
ПВК №51 надіслало УПФУ в Малиновському
районі м. Одеси лист-повідомлення від
05.09.2012р. про відбування покарання
ОСОБА_2 із зазначенням реквізитів для
перерахування пенсії.

Відповідачем було надіслано до суду
клопотання від 23.07.2014р. за вх.№19147/14 про
розгляд справи за відсутності
представника відповідача через
перебування останнього у відпустці.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'являвся, пояснення по
суті спору не надав, у зв'язку з чим
справу розглянуто за наявними в ній
матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК
України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, оцінивши пояснення
представника позивача, правові позиції
сторін, суд встановив наступне:

Як свідчать наявні у матеріалах справи
копія протоколу №2069 від 23.02.2012р., заяви
про призначення пенсії від 22.02.2012р.,
ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком,
нарахування якої проводилось УПФУ у м.
Котовськ Одеської області.

УПФУ у м. Котовськ та Котовському
районі Одеської області надіслало ПВК
№51 листа №4133/03 від 01.08.2012р. з проханням
запросити в УПФУ у Приморському районі
м.Одеси пенсійну справу ОСОБА_2, який
відбуває покарання у вигляді
позбавлення волі у ПВК №51, із
посиланням на те, що пенсія повинна
виплачуватись за місцем фактичного
проживання пенсіонера.

Листом від 05.09.2012р. №2/8-7454 ПВК УДПС
України в Одеській області №51
звернулась до УПФУ у Малиновському
районі м. Одеси із проханням про
забезпечення перераховування пенсії
засудженому ОСОБА_2, який з 24.06.2011р.
відбуває покарання у виправній
установі. До вказаного листа
відповідачем було додано довідку щодо
працевлаштування гр. ОСОБА_2 №2/8-9586 від
29.11.2012р.

Рішенням УПФУ у Малиновському районі м.
Одеси №823248 від 20.11.2013р. припинено
виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.12.2013р. у
зв'язку з призначенням пенсії
безпідставно через порушення ч.4 ст.122
Кримінально-виконавчого кодексу
України.

Листом від 21.11.2013р. №10237/07-1 позивач
звернувся до відповідача про
повернення зайво перерахованої суми
пенсії ОСОБА_2 за період з 20.03.2012р. по
30.11.2013р. у сумі 18818,80грн.

Згідно платіжного доручення №957 від
06.12.2013р. відповідач частково повернув
позивачу зайво перераховані кошти в
сумі 13532,12грн., оскільки решта коштів
була витрачена пенсіонером, а саме,
сплачено за харчування та
комунально-побутові послуги - 3586,68грн.,
витрачено на власні потреби - 1700грн.,
про що в матеріалах справи наявна також
довідка ПВК №51 від 05.12.2013р. №2/8-9165.

Так, в матеріалах справи наявна копія
довіреності від 12.10.2011р., видана ОСОБА_2.
на ім'я ОСОБА_2, де, зокрема, гр. ОСОБА_2
надано право отримувати пенсію ОСОБА_2
та оформлювати для цього всі необхідні
документи. Вказана довіреність була
нотаріально посвідчена, має відмітку
про вчинення цієї нотаріальної дії у
ПВК №51, оскільки ОСОБА_2 відбував
покарання у цій виправній установі.

Третя особа надіслала до матеріалів
справи копію супровідного листа №5371/03
від 04.10.2012р. згідно якого УПФУ у м.
Котовську та Котовському районі
Одеської області надіслало пенсійну
справу до УПФУ в Малиновському районі
м. Одеси, у зв'язку з виїздом на нове
місце проживання, в якому також
повідомляється про те, що пенсія ОСОБА_2
з моменту призначення не
виплачувалась. Борг по перерахуванню в
загальній сумі 6594,80грн. не
виплачувався.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи документи, подані позивачем
докази та викладені сторонами правові
позиції, суд вважає заявлені позивачем
позовні вимоги про стягнення з ПВК УДПС
в Одеській області №51 5286,68 грн.
переплаченої пенсії необґрунтованими,
такими, що не відповідають дійсними
обставинам справи з огляду на наступні
положення законодавства.

Засадами чинного Цивільного кодексу
України в редакції від 16.01.03 р.
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. (ст. 15 ЦК
України).

За положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним
правочином; витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні;
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.122 КВК України
засуджені мають право на загальних
підставах на державне пенсійне
забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених законом. Пенсії
засудженим за наявності
відповідного права мають
призначатися органами Пенсійного
фонду України за місцем відбування
покарання. Особи, яким до відбування
покарання призначена пенсія,
підлягають державному пенсійному
забезпеченню на загальних підставах.

Особа, яка під час відбування
покарання набула права на пенсію
відповідно до частини першої цієї
статті, надає адміністрації
виправного закладу клопотання про
забезпечення необхідних умов для
призначення їй пенсії за
місцезнаходженням цього виправного
закладу, в тому числі щодо виклику
представників Пенсійного фонду
України та офіційного прийому ними у
встановленому порядку необхідних
документів безпосередньо від особи,
яка відбуває покарання, або від
представника особи, яка відбуває
покарання, за нотаріальним дорученням.
Адміністрація виправного закладу не
більш як протягом 30 днів з дня
реєстрації клопотання особи, яка
набула права на призначення пенсії
відповідно до частини першої цієї
статті під час відбування покарання,
забезпечує зустріч засудженого з
представником Пенсійного фонду
України та всебічно сприяє належному
оформленню і поданню ним відповідних
документів або забезпечує умови для
оформлення і подання необхідних
документів через представника особи,
яка відбуває покарання (ч.ч.3, 4 ст.122 КВК
України).

Положення ст.81 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" №1788-XII від
05.11.1991р. передбачають, що призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Пенсії виплачуються без урахування
одержуваного заробітку (прибутку) за
місцем проживання пенсіонера,
незалежно від реєстрації місця
проживання (ст.85 Закону України „Про
пенсійне забезпечення").

Відповідно до п.3 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", затвердженого
постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р.
№22-1, заява про переведення з одного
виду пенсії на інший, про перерахунок
пенсії подається до органу, що
призначає пенсію, заявником за місцем
проживання (реєстрації), а при
необхідності - його законним
представником (батьки або опікун
(піклувальник)) за місцем проживання
(реєстрації) представника.
Адміністрація установи, де пенсіонер
відбуває покарання, надсилає органу,
що призначає пенсію, за
місцезнаходженням цієї установи
повідомлення про прибуття
засудженого до установи та довідку
установи із зазначенням реквізитів
для перерахування пенсії.

Приписи ст.101 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" визначають, що
органи, що призначають пенсії, мають
право вимагати відповідні документи
від підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обгрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Пенсіонери зобов'язані повідомляти
орган, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати. У разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду (ст.102 Закону
України „Про пенсійне забезпечення").

Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії. У разі припинення
виплати пенсії (внаслідок відновлення
здоров'я тощо) до повного погашення
заборгованості решта заборгованості
стягується в судовому порядку (ч.ч.1, 4
ст.103 Закону України „Про пенсійне
забезпечення").

Згідно ч.1 ст.50 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Кошти Пенсійного фонду
використовуються на: виплату пенсій,
передбачених цим Законом; надання
соціальних послуг, передбачених цим
Законом; фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду; оплату послуг
з виплати та доставки пенсій;
формування резерву коштів Пенсійного
фонду. Забороняється використання
коштів Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені цим Законом (ч.ч.1, 2 ст.73
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування").

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 з
20.03.2012р. УПФУ у м. Котовськ та
Котовському районі м. Одеси призначено
пенсію за віком на підставі документів,
поданих довіреною особою ОСОБА_2, яка
діяла згідно довіреності від 12.10.2011р.,
та імовірно ОСОБА_2 отримувала дану
пенсію, доказів чого суду сторонами не
надано. Так, листом від 05.09.2012р. №2/8-7454
ПВК УДПС України в Одеській області №51
звернулась до УПФУ у Малиновському
районі м. Одеси із проханням про
забезпечення перераховування пенсії
засудженому ОСОБА_2, який з 24.06.2011р.
відбуває покарання у виправній
установі. З підстав чого УПФУ у м.
Котовськ та Котовському районі було
надіслано до УПФУ у Малиновському
районі м. Одеси пенсійну справу ОСОБА_2
Одночасно, суду не зрозуміло на якій
підставі УПФУ у м. Котовськ та
Котовському районі нараховувалась та
виплачувалась пенсія за період з
20.03.2012р. по 30.11.2013р., зважаючи на те, що
04.10.2012р. пенсійну справу було надіслано
до УПФУ у Малиновському районі м. Одеси
та ОСОБА_2 знаходився в цей період на
обліку саме в УПФУ у Малиновському
районі м. Одеси.

Отже, суд доходить висновку, що пенсія
УПФУ у м. Котовськ та Котовському
районі виплачувалась ОСОБА_2
безпідставно.

Як передбачає ст.102 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" саме пенсіонери
зобов'язані повідомляти орган, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати, а у випадку
неповідомлення про означені обставини
і одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду у порядку,
встановленому ч.ч.1, 4 ст.103 вказаного
Закону, ч.1 ст.50 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

До того ж, як свідчать матеріали справи
ОСОБА_2 перебуваючи у ПВК №51,
розпоряджався своєю пенсією (витрачав
на власні потреби та на утримання у
виправному закладі). Чинне
законодавство не передбачає права
установи відбування покарання
розпоряджатись пенсійними коштами
особи, яка відбуває покарання.

З викладеного суд доходить висновку, що
за наявності безпідставної сплати
пенсії, призначеної ОСОБА_2, саме
останній є особою, яка має відшкодувати
позивачу неправомірно отримані кошти,
якщо такі обставини дійсно мали місце
бути, а тому гр. ОСОБА_2 має бути
відповідачем у справі про
відшкодування переплати по пенсійним
виплатам за період з 20.03.2012р. по 30.11.2013р.
в сумі 5286,68грн., у випадку пред'явлення
до нього позову органом пенсійного
фонду, який вважає таку сплату
безпідставною, з дотриманням положень
Цивільного процесуального кодексу
України.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

Отже, заявлені позивачем позовні
вимоги є необґрунтованими,
недоведеними, відповідно до чого не
підлягають судом задоволенню.

Згідно до п.4.5. Постанови Пленуму ВГСУ
№7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" у випадках коли позивач
звільнений від сплати судового збору,
якщо позов залишено без задоволення, -
судовий збір не стягується.

Отже, згідно ст.ст.44, 49 ГПК України, п.18
ст.5 Закону України „Про судовий збір",
п.4.5. Постанови Пленуму ВГСУ №7 від
21.02.2013р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
судовий збір стягненню з позивача не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Управлінню Пенсійного
фонду України в Малиновському районі
м.Одеси у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду
набирає законної сили згідно зі ст. 85
ГПК України, після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено
22.09.2014р.

Суддя
І.А. Малярчук