номер провадження справи 35/95/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014
Справа № 908/3056/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

Від позивача - Іванчик О.М., довіреність
№9151/27 від 31.12.2013р.

Від відповідача - ОСОБА_4., засновник;
ОСОБА_3, засновник.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії концерну «Міські
теплові мережі» Жовтневого району м.
Запоріжжя

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Головний убір", м.
Запоріжжя

про стягнення 16167,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.08.2014р. до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
звернувся Концерн "Міські теплові
мережі" в особі філії Концерну "Міські
теплові мережі" Жовтневого району до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Головний убір" про
стягнення 16167,31 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій
позов, посилається на те, що 01.12.2006р. між
Концерном "Міські теплові мережі" в
особі філії Концерну "Міські теплові
мережі" Жовтневого району та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Головний убір"
укладено договір №600691
«Купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді».

Згідно п. 1.1. договору позивач взяв
на себе зобов'язання відпустити
теплову енергію в гарячій воді
відповідачу, а відповідач взяв на себе
обов'язок прийняти та оплатити її
вартість за діючими тарифами в терміни
та порядку встановленими умовами цього
договору та додатками до договору, що є
невід'ємними частинами.

Позивач в період з березня 2013р. по
квітень 2013р., з жовтня 2013р. по квітень
2014р. відпустив відповідачу теплову
енергію на суму 14267,33 грн. За вказаний
період відповідач частково сплатив за
відпущену теплову енергію у спірному
періоді 716,12 грн., в зв'язку з чим, у
відповідача виникла заборгованість у
сумі 13 551,215 грн.

Позивач звертався до відповідача
з претензією про погашення
заборгованості за теплову енергію,
однак відповідач відповіді на
претензію не надав, заборгованість не
сплатив, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду та просить стягнути з
відповідача основний борг у сумі 13 551,21
грн.; суму пені в розмірі 946,60 грн.; 3%
річних у розмірі 271, 72 грн., інфляційні
витрати в розмірі 1397,78 грн. та судовий
збір.

22.08.2014р. автоматизованою системою
документообігу господарського суду
здійснено розподіл справ між суддями
та визначено позовну заяву до розгляду
судді Топчій О.А.

Ухвалою від 22.08.2014р. судом
порушено провадження у справі № 908/3056/14
та присвоєно вищевказаній справі номер
провадження 35/95/14. У сторін витребувані
документи, які необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи по суті, судове
засідання призначено на 24.09.2014р. о/об 14
год. 30 хв.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.
Просить суд стягнути з відповідача
основний борг у сумі 13 551,21 грн.; суму
пені в розмірі 946,60 грн.; 3% річних у
розмірі 271, 72 грн., інфляційні витрати в
розмірі 1397,78 грн. та 1827 грн. судового
збору.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти наявності в
нього боргу не заперечив.

В судовому засіданні сторони надали
акт звірки взаємних розрахунків,
підписаний сторонами та скріплений
печатками підприємств, для долучення
до матеріалів справи.

За заявою представників сторін
справа розглянута без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу.

В судовому засіданні 24.09.2014 р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідачів, судом
встановлено наступне.

01.12.2006р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Головний убір"
(надалі - споживач) та Концерном "Міські
теплові мережі" в особі філії Концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району (надалі - теплопостачальна
організація) укладено договір № 600691
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання відпускати теплову
енергію в гарячій воді споживачу, а
споживач зобов'язується прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього договору
та додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 2.1 договору теплова
енергія відпускається споживачу в Гкал
згідно з Додатком 1 до цього договору в
гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на
протязі опалювального періоду;

- підігрів води - за наявної
можливості

- кондиціювання - по замовленню
споживача

- інші технологічні потреби.

Розділом 6 договору встановлений
порядок здійснення розрахунків за
теплову енергію.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки
за даним договором здійснюються в
грошовій формі або іншій формі, що не
заперечує діючому законодавству,
відповідно до встановлених органами
місцевого самоврядування тарифів (цін)
діючих на час розрахунків (додаток № 5
до договору) та на підставі показань
приладів комерційного обліку теплової
енергії або даних, встановлених
розрахунковим способом.

Розрахунковим періодом є календарний
місяць (п. 6.2.).

Підставою для розрахунків споживача з
теплопостачальною організацією є
рахунок та акт приймання - передачі.
Споживач зобов'язаний до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
перерахувати на рахунок
теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію. (п. 6.3, п. 6.4).

При перерахуванні коштів за теплову
енергію у платіжному документі
споживач повинен зазначати район
міста, номер та дату даного договору. За
наявності заборгованості за даним
договором Теплопостачальна
організація зараховує кошти, що
надійшли від споживача, як погашення
заборгованості за теплову енергію,
відпущену у минулі періоди (п. 6.6.).

Споживач з 10 по 12 число місяця,
наступного за розрахунковим, повинен
отримати від Теплопостачальної
організації документи за
розрахунковий період: рахунок-фактуру,
акт приймання-передачі теплової
енергії, податкову накладну (платникам
ПДВ)(п. 6.7)

Отриманий акт приймання-передачі
теплової енергії Споживач повинен
підписати, оформити належним чином та
повернути на адресу теплопостачальної
організації на протязі п'яти днів з
дати отримання. Датою отримання акту
вважається: при отриманні нарочним
-дата вручення представнику споживача;
при направленні рекомендованим листом
- дата, зазначена у відбитку поштового
штемпеля на документі, що зроблений
поштовим відділенням та підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів) (п.
6.6.1.).

У разі неотримання теплопостачальною
організацією підписаного акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін,
встановлений п. 6.6.1. договору, акт
підписується теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період. В разі наявності заперечень
щодо даних, зазначених в акті, споживач
зобов'язаний надати теплопостачальній
організації нормативно обґрунтовані
письмові заперечення до даного акту з
додаванням відповідних документів та
погодити з теплопостачальною
організацією всі розбіжності у
встановлений пунктом 6.6.1. договору
строк. При отриманні заперечень в
підписанні акту та доказів в
обґрунтування заперечень до нього
Теплопостачальна організація
розглядає їх та надає відповідь про
прийняття або відмову у прийнятті
заперечень. При прийнятті заперечень
до акту вносяться відповідні
коригування в акті наступного місяця. У
разі відмови у прийнятті заперечень
Теплопостачальна організація надає
нормативно обґрунтовану відповідь та
вважає акт прийнятим до розрахунку,
якщо цей акт в місячний строк не буде
оскаржений Споживачем у
Господарському суді (п. 6.6.2.).

Розділом 10 договору встановлений
термін дії договору:

Договір набуває чинності з 01.12.2006р. і
діє до 01 січня 2008р. (п.10.1)

Договір припиняє свою дію у випадках:
взаємної згоди сторін про його
припинення, прийняття відповідного
рішення господарським судом,
ліквідації однієї із сторін (п. 10.2).

Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо жодна із
сторін за місяць до закінчення терміну
дії даного договору не заявила про
розірвання цього договору (п. 10.4.
договору).

Як вбачається з матеріалів справи
та виходячи з усних пояснень
представників сторін, договір № 600691 на
день розгляду справи є дійсним.

Позивач, на виконання умов договору, в
період з березня 2013р. по квітень 2013р., з
жовтня 2013р. по квітень 2014р. відпустив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 14267,33 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі теплової енергії та
рахунками.

Споживачем більшість актів за
вказаний період підписані не були,
також відсутні будь - які заперечення
або зауваження щодо нарахувань,
зазначених в актах, а тому, відповідно
до 6.6.2 договору не підписані акти були
підписані теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його споживачем.

Як вже зазначалося вище,
оформлені таким чином акти вважаються
погодженими і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому період.

Відповідно до п. 3.2.6 Договору
Споживач теплової енергії
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором.

Відповідач платіжним дорученням
від 25.02.2014р. сплатив 4000 грн. за послуги
за договором 600691.

Оскільки в платіжному документі
споживачем не було зазначено за який
саме період та відповідно до якого
рахунку ним здійснюється платіж, тобто
було відсутнє призначення платежу,
теплопостачальна організація
зарахувала кошти, що надійшли від
споживача як погашення заборгованості
за теплову енергію, відпущену у минулі
періоди.

А тому, сума, яка була сплачена
відповідачем за заявлений позивачем
період склала 716,12 грн. Несплаченою
залишилися сума 13551,21 грн.

Правовідносини в сфері
виробництва, транспортування та
постачання теплової енергії
регулюються Законом України "Про
теплопостачання" від 02.06.2005 року за №
2633-1V (надалі - Закон). ..Правилами
користування тепловою енергією",
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України, від 03.10.2007 року за №
1198 (надалі - Правила) та іншими
нормативно-правовими актами України.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України
договір є однією із підстав виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань) Згідно ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем на адресу відповідача
направлена претензія вих. № 2683-04 від
04.07.2014р. в якій теплопостачальна
організація повідомляє ТОВ "Головний
убір" про наявність заборгованості в
розмірі 13551,21 грн., яку просить погасити
та попереджає відповідача, що у випадку
непогашення останньої, Концерн «МТМ»
буде змушений звернутися до суду для
примусового стягнення заборгованості
разом із штрафними санкціями. Вказана
претензія була отримана відповідачем,
про що свідчить підпис в реєстрі
рознесених рахунків та актів.

Проте, відповідач претензію залишив
без відповіді та задоволення.

Факт наявності заборгованості в сумі
13551,21 грн. ТОВ "Головний убір" перед
Концерном «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну "Міські теплові
мережі" Жовтневого району
підтверджений належними та
допустимими доказами, які наявні в
матеріалах справи, в тому числі й актом
звірки взаємних розрахунків станом на
11.09.2014р., підписаний сторонами та
скріплений печатками підприємств, а
також поясненнями представників
сторін в судовому засіданні.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення основної заборгованості в
сумі 13551,21 грн. законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Пунктом 7.2.8 договору передбачено, що в
разі несплати або несвоєчасної оплати
споживачем відповідно до терміну,
встановленого в п. 6.3 договору, з
наступного дня після закінчення
терміну сплати споживачу
нараховується пеня у розмірі 0,5 % від
суми простроченого платежу (але не
більше суми, обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

За порушення строків оплати послуг
позивачем нарахована пеня на підставі
п. 7.2.8 договору в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за загальний
період з 20.04.2013 р. по 01.07.2014 р., з
урахуванням приписів ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, в сумі
946,60 грн. Перевіривши розрахунок
пені, зроблений позивачем, судом
встановлено, що позивачем невірно
визначена кількість днів прострочення,
так як позивач помилково зазначив
останній день, коли споживач повинен
оплати отримані послуги першим днем
нарахування пені.

Здійснивши перерахування пені за
допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» судом визначено, що
розмір пені дорівнює 912,35 грн., який й
задовольняється судом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Нараховані сума 3 % річних складає 271,72
грн.

Інфляційні витрати складають 1397,78 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та
інфляційних витрат, зроблені
позивачем, судом встановлено, що
позивачем невірно розраховані 3 %
річних, в зв'язку з невірним
визначенням кількості днів
прострочення, оскільки позивач
помилково зазначив останній день, коли
споживач повинен оплати рахунок за
отримані послуги - першим днем
нарахування 3 % річних.

Здійснивши перерахування 3 % річних за
допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» судом визначено, що
розмір 3 % річних дорівнює 270,42 грн., який
й задовольняється судом.

Інфляційні витрати в розмірі 1397,78 грн.
позивачем розраховані вірно, а тому
задовольняються судом.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що відповідач не виконав
свої зобов'язання щодо оплати за
теплову електроенергію за договором №
600691 від 01.12.2006р., то вимоги позивача про
стягнення 13551,21 грн. основного боргу,
пені в розмірі 912,35 грн., 3 % річних в сумі
270,42 грн. та інфляційних витрат в
розмірі 1397,78 грн. суд вважає законними,
обґрунтованими, документально
підтвердженими, в зв'язку з чим позов
підлягає частковому задоволенню, з
урахуванням вище викладеного.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір стягується з
відповідача на користь позивача в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Головний убір" (69063, м.
Запоріжжя, вул. Кірова, 61,
ідентифікаційний код 03054152) на користь
Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м.
Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, п/р зі
спеціальним режимом використання №
1951 у Філії - Запорізьке обласне
управління ПАТ "Державний ощадний банк
України", МФО 313957, ідентифікаційний код
32121458) суму основного боргу за
поставлену теплову енергію у розмірі 13
551 (тринадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят
одна) грн.. 21 коп., пеню в розмірі 912
(дев'ятсот дванадцять) грн. 35 коп., 3 %
річних в сумі 270 (двісті сімдесят) грн. 42
коп., 1397 (одна тисяча триста дев'яносто
сім) грн.. 78 коп. інфляційних витрат та 1
827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. витрат на судовий збір.
Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для подання
апеляційної скарги з моменту
оформлення та підписання повного
тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано,
згідно із вимогами ст. 84 ГПК України
26.09.2014 р.

Суддя
О.А. Топчій