ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2014 р.
Справа № 914/2596/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О., при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Колективного малого
підприємства "Граніт", м.Старий Самбір,
Львівська область

до відповідача Старосамбірського
дочірнього лісогосподарського
підприємства обласного комунального
спеціалізованого лісогосподарського
підприємства "Галсільліс", м. Старий
Самбір, Львівська область

про стягнення 67 880,12 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Кархут О.М. - представник
(довіреність №б/н від 09.09.2014р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Колективним
малим підприємством "Граніт" до
відповідача Старосамбірського
дочірнього лісогосподарського
підприємства обласного комунального
спеціалізованого лісогосподарського
підприємства "Галсільліс" про
стягнення 67 880,12 грн., з яких 62 591,23 грн.
основного боргу, 4 472,23 грн. пені та 816,66
грн. три проценти річних.

Ухвалою суду від 21.07.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 10.09.2014р.

Ухвалою суду від 10.09.2014р. розгляд справи
відкладено на 18.09.2014р., з підстав
наведених в даній ухвалі.

Представник позивача подав
супровідний лист (вх.№39846/14 від 18.09.2014р.),
яким на виконання вимог ухвал суду
просить долучити до матеріалів справи
наступні документи: копії банківських
виписок; копію акту взаємозвірки
розрахунків від 12.09.2014р. В судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, просив позов задоволити з
підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання
повторно не забезпечив, вимоги ухвал
суду від 21.07.2014р. та 10.09.2014р. не виконав,
витребуваних доказів не подав. Про
порушення провадження у справі був
належним чином повідомлений, про що
свідчить повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №82 6 від 23.07.2014р. -
вручено 25.07.2014р. (вх. №32805/14 від 29.07.2014р.).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 05.09.2014р.
за №19247742 наданого представником
позивача, Старосамбірське дочірнє
лісогосподарське підприємство
обласного комунального
спеціалізованого лісогосподарського
підприємства "Галсільліс"
(Старосамбірське ДЛГП "Галсільліс")
станом на 05.09.2014р. перебуває в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходження: 82000, Львівська
область, Старосамбірський район,
м.Старий Самбір, вул.Вітовського, 21.

Станом на 18.09.2014р. на адресу суду від
відповідача не повернулось поштове
повідомлення про вручення йому ухвали
суду від 10.09.2014р. про відкладення
розгляду справи на 18.09.2014р. або поштовий
конверт без вручення його адресату.
Ухвала про відкладення розгляду спору
від 10.09.2014р. на 18.09.2014р. направлялась
відповідачу на юридичну адресу: 82000,
Львівська область, Старосамбірський
район, м.Старий Самбір, вул.Вітовського,
21, що підтверджується реєстром №1061
канцелярії господарського суду
Львівської області на відправлення
рекомендованої з повідомленням
кореспонденції за 12.09.2014р.

Відтак, суд виконав умови
Господарського процесуального кодексу
України щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце розгляду
справи. До повноважень господарських
судів не віднесено встановлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Інші адреси
відповідача, крім вказаної у позовній
заяві та Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду
невідомі.

Станом на 18.09.2014р. від відповідача
відзив, заяви, клопотання, в тому числі
про відкладення розгляду справи не
надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст.75
ГПК України при відсутності
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

02.01.2010р. між КМП "Граніт" (продавець) та
Старосамбірським ДЛГП "Галсільліс"
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу (далі по тексту -
договір), відповідно до умов якого
продавець зобов'язувався продавати
покупцеві наступні товари: бензин,
дизпаливо, оливи, мастила,
охолоджувальні та гальмівні рідини,
свічки запалювання, акумуляторні
батареї, автошини, інші авто товари,
металопрокат, канат стальний, кисень,
вуглекислий газ та інші товари, а
покупець зобов'язувався оплатити
куплений ним у продавця товар на умовах
цього договору.

Згідно п.2.1. договору асортимент
товарів, які будуть куплятися
вказується у довіреності на отримання
товару покупця. Покупець надає
довіреність до початку місяця, в якому
буде відпускатися товар. За згодою між
продавцем і покупцем термін дії
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей
становить один календарний місяць (з
1-го по 31-е число).

Відповідно до п.5.2. договору 100% оплата,
безготівкова форма на розрахунковий
рахунок продавця на протязі п'яти
календарних днів з моменту оформлення
розхідної накладної, при цьому
продавець виписує товари, отримані у
власність покупцем по цінах на 10%
більше від цін, що діють у продавця на
момент оформлення розхідної накладної.

Позивач на виконання умов договору
продав відповідачеві товар, протягом
січня-лютого 2014р., на загальну суму 101
174,05 грн. згідно накладних: №1 від
09.01.2014р. на суму 13 053,50 грн.; № 3 від
15.01.2014р. на суму 13 915,00 грн.; №4 від
17.01.2014р. на суму 11 270,25 грн.; №5 від 22.01.2014р.
на суму 5 471,50 грн.; №21 від 31.01.2014р. на суму
26 870,80 грн.; № 27 від 07.02.2014р. на
суму 30 593,00 грн.

Представник відповідача, ОСОБА_4
(паспорт серії НОМЕР_1 від 10.12.1998р.,
виданий Старосамбірським РВ УМВС
України у Львівській області) отримав
товар згідно наступних довіреностей:
№1 від 09.01.2014р., №2 від 15.01.2014р.; №3 від
17.01.2014р.; №4 від 22.01.2014р.; №05 від 31.01.2014р.;
№06 від 07.02.2014р.

Проте, відповідач свої зобов'язання не
виконав в повному обсязі, частково
здійснивши оплату за отриманий товар в
сумі 38 582,82 грн., відтак, станом на момент
подання позовної заяви у відповідача
існує основний борг в сумі 62 591,23 грн.

Вказана сума боргу відображена
сторонами в підписаному між ними акті
звірки від 12.09.2014р.

Позивач керуючись умовами п.6.1.
договору, у зв'язку із простроченням
оплати за поставлений товар, нарахував
відповідачу пеню, яка згідно поданого
ним розрахунку становить 4 472,23 грн.

Крім того, позивач керуючись ст.625 ЦК
України нарахував відповідачу
816,66 грн. три проценти річних.

Отже, загальна сума заборгованості
становить 67 880,12 грн., з яких 62 591,23 грн.
основного боргу, 4 472,23 грн. пені та 816,66
грн. три проценти річних.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, але при укладенні договору
сторони повинні керуватися вимогами
Цивільного кодексу України, іншими
актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторонам
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
кодексу.

Факт виконання позивачем зобов'язань
по договору на загальну суму 101 174,05
грн.: підтверджується накладними: №1
від 09.01.2014р. на суму 13 053,50 грн.; № 3 від
15.01.2014р. на суму 13 915,00 грн.; №4 від 17.01.2014р.
на суму 11 270,25 грн.; №5 від 22.01.2014р. на суму
5 471,50 грн.; №21 від 31.01.2014р. на суму 26 870,80
грн.; № 27 від 07.02.2014р. на суму 30 593,00 грн.

Представник відповідача, ОСОБА_4
(паспорт серії НОМЕР_1 від 10.12.1998р.,
виданий Старосамбірським РВ УМВС
України у Львівській області) отримав
товар згідно наступних довіреностей:
№1 від 09.01.2014р., №2 від 15.01.2014р.; №3 від
17.01.2014р.; №4 від 22.01.2014р.; №05 від 31.01.2014р.;
№06 від 07.02.2014р.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.5.2. договору 100% оплата,
безготівкова форма на розрахунковий
рахунок продавця на протязі п'яти
календарних днів з моменту оформлення
розхідної накладної, при цьому
продавець виписує товари, отримані у
власність покупцем по цінах на 10%
більше від цін, що діють у продавця на
момент оформлення розхідної накладної.

Проте, відповідач свої зобов'язання не
виконав в повному обсязі, частково
здійснивши оплату за отриманий товар в
сумі 38 582,82 грн. відтак, у відповідача
існує основний борг в сумі 62 591,23 грн.

Як вбачається з наданого представником
позивача акту звірки
взаєморозрахунків підписаного між
сторонами станом на 12.09.2014р., вказана
сума боргу відображена у ньому, що
свідчить про визнання боргу
відповідачем.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Суд враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України дійшов
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення основного боргу в сумі 62 591,23
грн. є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем правомірно нараховано 3%
річних, які згідно поданого розрахунку
позовних вимог становлять 816,66 грн. та
підлягають до стягнення з відповідача.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондують приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У відповідності до п.6.1. договору у
випадку не проведення повного
розрахунку, передбаченого розділом 5
даного договору, покупець зобов'язаний
сплатити продавцю штраф у розмірі 10%
від заборгованої суми та пеню за кожен
день прострочки в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ.

Перевіривши розрахунок пені суд
встановив, що позивач правомірно
нарахував пеню, яка згідно поданого
розрахунку позовних вимог становить 4
472,23 грн. та підлягає до стягнення з
відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку підставності позовних
вимог до задоволення повністю.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №229 від 15.07.2014р. - 1
827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
повністю.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 530, 549, 611, 612, 625,
627-629, 655, 663 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-232 ГК
України, ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116,
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Старосамбірського
дочірнього лісогосподарського
підприємства обласного комунального
спеціалізованого лісогосподарського
підприємства "Галсільліс" (82000,
Львівська область, Старосамбірський
район, м.Старий Самбір, вул.Вітовського,
21; , р/р 28 в ПАТ
«Ощадбанк», МФО 325796) на користь
Колективного малого підприємства
"Граніт" (82000, Львівська область,
Старосамбірський район, м.Старий
Самбір, вул.Вітовського, 31Ж; , р/р 750 в ПАТ «Кредобанк», МФО
325365) основний борг в сумі 62 591,23 грн.,
пеню в сумі 4 472,23 грн., три
проценти річних в сумі 816,66 грн. та 1 827,00
грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 22.09.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.