ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" вересня 2014 р. Справа № 903/57/14
Суддя господарського суду Волинської
області Дем'як Валентина Миколаївна,
розглянувши заяву Фермерського
господарства "З Відокремленою садибою -
Ніка"

про розстрочку виконання рішення суду
від 17.02.2014р.

у справі за позовом: Дочірнього
підприємства "Мікроп Україна", м. Львів.

до відповідача: Фермерського
господарства "З Відокремленою садибою
- Ніка", Горохівський р-н., с.Скобелка.

про стягнення 56 196,68 грн.

Представники:

від стягувача: не прибув

від заявника: не прибув

Встановила: 29.08.2014р. Фермерське
господарство "З відокремленою садибою -
Ніка" звернулося із заявою до суду про
розстрочку виконання рішення суду від
17.02.2014р. відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК
України та ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду від
02.09.2014р. зазначену заяву було прийнято
та призначено її розгляд в судовому
засіданні.

Позивач та заявник в судове
засідання явку представників не
забезпечили, вимог ухвали суду від
02.09.2014р. не виконали, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
судового розгляду спору, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення № 422 та №
380.

Заявник обґрунтовує дану заяву, тим що
згідно статуту предметом діяльності
підприємства є сільськогосподарська
діяльність. Головною метою
господарства є виробництво продукції
рослинництва, тваринництва, а також її
переробка і реалізація, та інші види
господарської діяльності, зокрема
надання сервісу, здійснення маркетингу
та збільшення кількості робочих місць.

На даний час господарство намагається
завершити с/г роботи, що вимагає
значних вкладень у придбання ПММ,
ремонту техніки, оплати енергоносіїв
та розрахунку з найманими
працівниками. З вказаною метою
підприємство залучає і кредитні кошти,
проводить реалізацію продукції.

Вести господарську діяльність з метою
отримання прибутку для погашення
заборгованості (закупівля сировини,
оплата праці, оплата енергоносіїв,
ремонт основних засобів) господарство
не в змозі на даний час, оскільки
укладення договорів з іншими
суб'єктами господарювання є неможливим
через відсутність можливості вільного
розпорядження коштами, необхідними для
виконання замовлень.

На даний момент господарство не має
можливості одним платежем виконати
рішення Господарського суду
Волинської області.

За доводами боржника, все
вищевикладене дає підстави
стверджувати, що такий подальший хід
справ призведе невдовзі до банкрутства
господарства та звільнення всіх його
працівників та дозволить сплатити борг
повному обсязі. Тобто виникли такі
обставини, які ускладнюють та роблять
неможливими виконання рішення суду.

Заявник просить розстрочити виконання
рішення суду терміном на 3 роки і з
щомісячною сплатою ( протягом 36
місяців) в користь позивача в розмір
1561,02 грн. до повного погашення боргу в
розмірі 56196,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оцінивши докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні заяви про розстрочку
виконання рішення у даній справі. При
цьому виходив із такого.

17.02.2014р. рішенням господарського суду
Волинської області повністю
задоволено позов Дочірнього
підприємства "Мікроп Україна" до
відповідача Фермерського господарства
"З Відокремленою садибою - Ніка" про
стягнення 56 196,68 грн.

На виконання рішення господарського
суду Волинської області від 17.02.2014р.
видано наказ № 903/57/14-1 від 07.03.2014р.

08.07.2014р. старшим державним виконавцем
відділу Державної виконавчої служби
Горохівського районного управління
юстиції Грибок Н.А. відкрито виконавче
провадження з виконання наказу №
903/57/14-1 від 07.03.2014р.

У відповідності до ст. 115 ГПК України
рішення господарського суду, які
набрали законної сили, виконуються в
порядку, встановленому цим Кодексом і
Законом України "Про виконавче
провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України
передбачено, що виконання рішення
господарського суду здійснюється на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

У відповідності до ст. 121 ГПК України,
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
господарський суд, який видав
виконавчий документ, розглядає це
питання в судовому засіданні з
викликом сторін і у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення, змінити спосіб та
порядок його виконання.

Господарський процесуальний кодекс
України не визначає переліку обставин,
які свідчать про неможливість
виконання рішення чи утруднюють його
виконання, а тому суд оцінює докази, що
підтверджують зазначені обставини, за
правилами ст. 43 ГПК України і за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення чи унеможливлюють
його виконання, має право розстрочити
виконання рішення. Тобто, до заяви
мають бути додані докази, які
підтверджують обставини, викладені в
заяві щодо неможливості чи утруднення
виконання рішення.

Обов'язковою умовою надання розстрочки
є, зокрема, не тільки обставини,
підтверджені належними доказами щодо
об'єктивної неможливості виконати
рішення суду у строк, які, до того ж,
мають бути винятковими, але й реальна
можливість виконання такого рішення в
подальшому.

Як встановлено до заяви про
розстрочку виконання рішення суду
боржником не додано доказів, які б
підтверджували наявність виняткових
обставин для розстрочення рішення від
17.02.2014р.

Крім того, вирішуючи питання про
надання розстрочки виконання рішення,
суд враховує не тільки матеріальне
становище боржника, але й матеріальні
інтереси стягувача, оскільки
невиконання протягом тривалого часу
зобов'язання перед своїм контрагентом
за договором та рішення суду порушує і
матеріальні інтереси стягувача та може
призвести до негативних наслідків для
нього.

Разом з тим, заявник не досяг згоди із
стягувачем, щодо умов добровільного
виконання рішення та сплати наявного
боргу шляхом підписання мирової угоди,
якою можливо б встановлювались умови
розстрочення виконання рішення по
справі, не надані докази в
підтвердження обставини щодо
неможливості виконання ним рішення по
справі.

Відповідно до ч.4 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Аналогічне кореспондується і з
приписами ст. 115 ГПК України.

Положеннями пунктів 7.1, 7.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" (із наступними змінами та
доповненнями) визначено, що
господарський суд на підставі ст. 121 ГПК
України має право за заявою сторони або
за власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, змінити спосіб та порядок його
виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження № 14 від
26.12.2003р." передбачено, що при вирішенні
заяв державного виконавця чи сторони
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо (Постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 р., № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України").

Суд вважає, що заявник не надав
належних доказів в підтвердження
обставин за змістом статті 121ГПК
України, які є такими, котрі
ускладнюють виконання рішення суду або
роблять його неможливим у встановленим
господарським судом способом.

При цьому суд зауважує, що за змістом ч.
1 ст. 229 ГК України та ч. 1 ст. 625 ЦК України
за невиконання грошового зобов'язання
боржник відповідає, хоч би його
виконання стало неможливим не тільки в
результаті його винних дій чи
бездіяльності, а і внаслідок дії
непереборної сили або простого
випадку. Відповідальність боржника
означає можливість стягнення за
рахунок майна боржника суми
невиконаного грошового зобов'язання.
Тобто боржник не звільняється від
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того ч. 2 ст. 218 ГК України
визначає, що відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Судом також при цьому враховано ті
обставини, що з моменту прийняття
рішення у справі №903/57/14 і до
теперішнього часу, відповідачем не
було вжито будь-яких заходів,
спрямованих на погашення існуючої
заборгованості спірного періоду,
зменшення її розміру, вирішення із
позивачем у встановленому порядку
питання щодо можливої
реструктуризації боргу, укладення
мирової угоди на стадії виконання
судового рішення і т.п.

Враховуючи вищевикладені обставини,
набрання рішенням законної сили і
обов'язковість його для виконання, той
факт, що боржником не доведено
винятковості обставин об'єктивної
неможливості виконати рішення суду,
господарський суд прийшов до висновку,
що заява Фермерського господарства "З
Відокремленою садибою - Ніка" про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Волинської
області від 17.02.2014р. у справі № 903/57/14 до
задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 86, 87, 115, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Фермерського
господарства "З Відокремленою садибою -
Ніка" про розстрочку виконання рішення
господарського суду від 17.02.2014р. у
справі №903/57/14 відмовити.

Суддя
В. М. Дем`як