ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.09.14 № 910/19569/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕЛЕЦ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хліб Інвестбуд"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 11.09.2014 р. і
додані до неї документи (в т.ч. заява про
забезпечення позову від 11.09.2014 р.)
повертаються заявникові без розгляду з
наступних підстав:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

Частиною 1 статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що позовна заява подається
до господарського суду в письмовій
формі і підписується повноважною
посадовою особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Частиною 3 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви,
підписаної представником позивача,
додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує повноваження
представника позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі,
або в належним чином засвідченій
копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Позовну заяву № б/н від 11.09.2014 р.
підписано ОСОБА_1.

При цьому, у позовній заяві № б/н від
11.09.2014 р. не зазначено ані чий це
представник учинив підпис, ані
індивідуалізуючі ознаки довіреності,
саме відповідно до якої ОСОБА_1
підписав позовну заяву.

Разом з тим, до позовної заяви № б/н від
11.09.2014 р. в якості додатку № 2 додано
копію довіреності № б/н від 08.08.2014 р.,
яка жодним чином не засвідчена та
фактично подана у вигляді ксерокопії.
Оскільки копія наведеної довіреності
належним чином не засвідчена, у суду
відсутні підстави вважати її у якості
доказу виконання позивачем приписів ч.
3 ст. 57 ГПК України.

За таких обставин суд не може дійти
висновку про те, що подану позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕЛЕЦ" підписано
уповноваженою на те особою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

Пунктом 2 частині 2 статті 54
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що позовна заява
повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб)
сторін.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу
України, дані про місцезнаходження
юридичної особи вносяться до єдиного
державного реєстру.

Отже, місцезнаходження у позовній
заяві повин но визначатися та
вказуватися згідно з установчими
документами юридичної особи, даними її
державної реєстрації як суб'єкта
господарювання.

Фактично у позовній заяві № б/н від
11.09.2014 р. зазначено тільки "адресу для
листування" позивача (04080, м. Київ, вул.
Юрківська, б. 28, офіс 3). При цьому у
позовній заяві не вказано та до
останньої не додано належних доказів
(відповідні довідки з ЄДРПОУ, виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців, тощо) на
підтвердження того, що наведена адреса
є саме адресою місцезнаходження
позивача. До того ж, з реквізитів
договору про передачу виключних
майнових прав інтелектуальної
власності від 13.09.2011 р., який позивач
просить визнати недійсним, вбачається
належність позивачу іншої адреси
місцезнаходження (02099, м. Київ, вул.
Бориспільська, 9).

Крім того, у позовній заяві № б/н від
11.09.2014 р. зазначено "місцезнаходження"
відповідача за адресою 04050, м. Київ, вул.
Мельникова, буд. 12, тоді як у позовній
заяві не вказано та до останньої не
додано належних доказів (відповідні
довідки з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, тощо) на
підтвердження того, що наведена адреса
є саме адресою місцезнаходження
відповідача.

Наведені обставини свідчать про
порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України та тягнуть за собою наслідки,
передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Належним доказом відправлення
відповідачеві позовної заяви та
доданих до неї документів є опис
вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо), надані в
оригіналі або належним чином
засвідченій копії.

На підтвердження направлення
відповідачеві копії поданої до суду
позовної заяви № б/н від 11.09.2014 р. до
цієї заяви додано фіскальний чек № 2734
від 11.09.2014 р. з описом вкладення у цінний
лист № 188.

Однак зі змісту опису вкладення у
цінний лист № 188 вбачається, що
вказані в ньому документи направлені
не відповідачу, а до Господарського
суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 44-в).

За таких обставин, доданий до позовної
заяви опис вкладення у цінний лист №
188 не приймається судом в якості
належного доказу виконання позивачем
вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України,
що, в свою чергу, тягне за собою
наслідки, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

При цьому суд приймає до уваги
правовову позицію Вищого
господарського суду України, викладену
в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № б/н
від 11.09.2014 р. та додані до неї документи
підлягають поверненню заявникові без
розгляду.

Проте, суд звертає увагу, що повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню з нею до
господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В.Гумега