м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа №48/172 15.09.14

За скаргоюТовариства з обмеженою
відповідальністю "Промгазінвест" на
дії у справіВідділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
№48/172за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Промгазінвест"доФізичної
особи-підприємця ОСОБА_1простягнення 6
045,51 грн. Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін: Від
позивача:Корсунська Я.О. Від
відповідача : не з'явився Від ВДВС:не
з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промгазінвест"
(надалі - "Товариство") звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - "Підприємець") про
стягнення 6 045,51 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.06.2011 р. у справі №48/172
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість у розмірі 4 030,28 грн.,
інфляційну складову боргу у розмірі 1
582,55 грн., 3% річних у розмірі 429,02 грн.,
державне мито у розмірі 101,94 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу у
розмірі 235,86 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 29.08.2011 р.
рішення господарського суду міста
Києва від 01.06.2011 р. у справі №48/172
залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 07.10.2011 р.
видано наказ.

01.07.2014 р. до канцелярії суду надійшла
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промгазінвест" на
дії Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві (надалі -
"Відділ"), в якій скаржник просить суд
визнати неправомірними дії Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві щодо винесення
постанови ВП №42650031 від 17.06.2014 р. про
повернення виконавчого документа
стягувачеві та визнати неправомірною
бездіяльність Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м. Києві
по виконанню наказу господарського
суду міста Києва №48/172 від 07.10.2011 р.

Скарга мотивована тим, що державним
виконавцем було прийнято рішення про
повернення виконавчого документу
стягувачу, оскільки в ході проведення
виконавчих дій не виявлено належного
боржнику майна, на яке можливо звернути
стягнення. Проте, згідно наданої
заявником довідки Комунального
підприємства "Житлосервіс "Оболонь" №886
від 05.07.2011 р. боржнику належить Ѕ
квартири у м. Києві за адресою: АДРЕСА_3.
Відтак, на думку стягувача, дії
державного виконавця в частині
винесення спірної постанови про
повернення виконавчого документу є
неправомірним та таким, що порушують
приписи ст. 2, 11, 27 Закону України "Про
виконавче провадження".

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 01.07.2014 р. справу
№48/172 передано судді Спичаку О.М. у
зв'язку з перебуванням судді Бойко Р.В.
у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 р. прийнято до
провадження справу №48/172 суддею
Спичаком О.М. та призначено скаргу до
розгляду на 24.07.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 24.07.2014 р. справу
№48/172 передано на розгляд судді Босому
В.П., у зв'язку з перебуванням судді
Спичак О.М. у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 р. прийнято до
провадження справу №48/172 суддею Босим
В.П. та призначено скаргу до розгляду на
14.08.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.07.2014 р. справу
№48/172 передано судді Бойко Р.В., у
зв'язку з його поверненням з відпустки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 р. прийнято до
провадження справу №48/172 суддею Бойко
Р.В.

Представник позивача (скаржник) в
судове засідання 14.08.2014 р. з'явилась,
підтримала подану скаргу та просила її
задовольнити.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
з'явилась, пояснила, що державним
виконавцем у передбаченому Законом
України "Про виконавче провадження"
порядку було надіслано запити до
відповідних установ на отримання
інформації про майно боржника.
Оскільки, згідно наданої інформації
майна, яке належить ОСОБА_1 не виявлено,
державним виконавцем було винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 17.06.2014 р. ВП
№42650031.

Відповідач в судове засідання 14.08.2014 р.
не з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, хоча про час та місце
судового розгляду була повідомлена
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на
зворотному боці ухвали суду та
конвертом.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 р. зобов'язано
Комунальне підприємство "Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" надати суду
відомості стосовно того, за ким
зареєстровано право власності на
квартиру у АДРЕСА_3 та у зв'язку з
неявкою представника відповідача та
витребовуванням додаткових доказів
відкладено розгляд скарги на 15.09.2014 р.

01.09.2014 р. до канцелярії суду надійшов
лист Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна №39530 (И-2014) від 28.08.2014
р., в якому вказано, що АДРЕСА_3
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судове засідання 15.09.2014 р. представник
позивача з'явилась, скаргу підтримала
та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання 15.09.2014 р.
не з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, хоча про час та місце
судового розгляду була повідомлена
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на
зворотному боці ухвали суду, конвертом
та довідкою відділення поштового
зв'язку, в якій зазначено причину
повернення - за закінченням
встановленого строку зберігання.

Представник Відділу в судове засідання
15.09.2014 р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, хоча про час та місце
судового розгляду належним чином був
повідомлений, що підтверджується його
підписом у розписці в повідомленні про
перерву.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії органів Державної виконавчої
служби розглядаються господарським
судом, про час і місце якого
повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши
пояснення представника позивача
(стягувача) та Відділу, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується скарга, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
її розгляду, господарський суд міста
Києва вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За своїм змістом бездіяльність є
формою поведінки особи, яка полягає у
невиконанні нею дій, які вона повинна
була і могла вчинити відповідно до
покладених на неї посадових обов'язків
і згідно з законодавством України.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

З поданої скарги вбачається, що
мотивування скаржника своєї позиції
щодо неправомірності дій державного
виконавця зводиться до того, що
державним виконавцем було прийнято
спірну постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження" (у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними), хоча за Підприємцем
зареєстрована на праві власності
квартира у АДРЕСА_3.

З листа Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна №39530 (И-2014) від 28.08.2014 р.
вбачається, що квартира АДРЕСА_3
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому
засіданні стверджувала, що ОСОБА_1
змінила своє призвіще у зв'язку з
одруженням на ОСОБА_4, однак доказів на
підтвердження своєї позиції суду не
надала.

В той же час, представник Відділу у
попередньому судовому засіданні
вказував, що державним виконавцем були
вчинені всі передбачені Законом
України "Про виконавче провадження" дії
щодо виявлення рахунків та майна
боржника, для чого було направлено
запити до відповідних державних
установ. Такі твердження органу
виконавчої служби скаржником не
заперечуються.

Наведене спростовує доводи скаржника
про ухилення державним виконавцем від
виконання покладених на нього
обов'язків з виконання наказу
господарського суду міста Києва №48/172
від 07.10.2011 р. та про наявність з боку
державного виконавця неправомірної
бездіяльності.

Оскільки, з відповідей на вказані
запити вбачається, що у ОСОБА_1 відсутнє
майно, на яке може бути звернуто
стягнення, а з наданої скаржником
довідки Комунального підприємства
"Житлосервіс "Оболонь" №886 від 05.07.2011 р.
неможливо достеменно встановити, що
ОСОБА_3 є боржником у даній справі, та
приймаючи до уваги відсутність доказів
щодо наявності у відповідача іншого
майна, на яке може бути звернуте
стягнення, суд приходить до висновку
про правомірність винесення державним
виконавцем оспорюваної постанови на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
"Про виконавче провадження".

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" № 9 від 17.10.2012 р. вказано, що за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Промгазінвест" на дії Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві є необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

Суд відзначає, що повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених статтею 47 Закону
України "Про виконавче провадження", не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промгазінвест" на
дії Відділу державної виконавчої
служби Оболонського районного
управління юстиції у м. Києві
відхилити.

Суддя
Р.В. Бойко