м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Аграрний фонд"
до Державної спеціалізованої
бюджетної установи "Аграрний фонд"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еверіз Веб Солюшенс"
про стягнення заборгованості
Суддя Полякова К.В.
Представники сторін:
від позивача: Деруга Н.О. (дов.№135 від
від відповідача: Пронін О.А. (дов.№356 від
від третьої особи: не з'явився
Публічне акціонерне товариство
"Аграрний фонд" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Державної спеціалізованої
бюджетної установи "Аграрний фонд" про
стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
прийнятих за договором зберігання №17ц
від 19.03.2012 зобов'язань, внаслідок чого
за останнім утворилась заборгованість
у розмірі 970834,88 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.08.2014 порушено провадження у
справі, в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еверіз Веб Солюшенс",
та призначено справу до розгляду на
08.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача та від
відповідача надійшли письмові
пояснення по справі.
У судовому засіданні 11.09.2014 представник
позивача надав усні пояснення по суті
спору та просив задовольнити позов.
Представник відповідача надав усні
заперечення на позовні вимоги,
посилаючись на обставини аналогічні
тим, що викладені у письмових
поясненнях, долучених до матеріалів
справи.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -
19.03.2012 між ТОВ "Еверіз Веб Солюшенс"
(зберігач) та Аграрним фондом
(поклажодавець), укладено Договір
складського зберігання цукру №17ц,
відповідно до предмету якого
поклажодавець передає, а зберігач
приймає цукор на відповідальне
відокремлене зберігання згідно ДСТУ
4245:2003 за заліковою вагою в кількості
ДСТУ 4623:2006, упакованого (масою нетто 50,00
кг) в поліпропіленові мішки з
поліетиленовими або поліпропіленовими
мішками-вкладками, у кількості 1233000
Прийняття цукру на зберігання та
видача його поклажодавцю
передавання-приймання. Місцем
зберігання цукру є м.Луцьк,
вул.Карбишева, 1. (п.1.2 Договору).
Положеннями пункту 3.6. Договору
передбачено, що поклажодавець
зобов'язаний своєчасно відшкодовувати
витрати за надані йому послуги на
підставі актів, зміст та форма яких
відповідають чинному законодавству
України, в межах коштів, передбачених
Законом України «Про державний бюджет
України» на відповідний рік.
Пунктом 4.1. Договору сторони погодили,
що розрахунки за надання послуг по
зберіганню проводяться в грошовій
формі (в гривнях) з урахуванням податку
на додану вартість шляхом
перерахування на поточний рахунок
зберігача, вказаний в розділі 11 цього
Тариф за надання послуг по зберіганню
встановлено пункт 4.2. Договору у
розмірі 12,50 грн. за 1 тону в місяць з
Оплата поклажодавцем вартості послуг
за зберігання цукру здійснюється на
підставі актів, підписаних
уповноваженими представниками сторін
та скріплених печатками, які надаються
зберігачем протягом 10 робочих днів
місяця наступного за розрахунковим (п.
4.3., 4.4 Договору).
Відповідно до п.4.5 Договору,
поклажодавець сплачує вартість послуг
за зберігання цукру зберігачу за
рахунок бюджетних коштів.
На виконання умов Договору, зберігачем
складено Акти виконаних робіт №73 за
квітень 2014 та №75 за травень 2014 щодо
надання послуг поклажодавцю із
із нарахуванням відповідної у плати у
розмірі 485417,44 грн. за кожний місяць, що
також зазначено у додатках до актів,
які деталізують розрахунки обсягу
коштів за зберігання.
Як вбачається із матеріалів справи, для
підтвердження зберігання цукру
відповідача (поклажодавця) на складі за
адресою м.Луцьк, вул.Карбишева,1, ТОВ
«ЕВЕРІЗ ВЕБ СОЛЮШЕНС» (зберігач)
надано складські довідки №54 та №55 від
30.04.2014 та 31.05.2014 відповідно, за якими
залишок цукру на складі наприкінці
17.07.2014 ТОВ "Еверіз Веб Солюшенс"
(первісний кредитор) та Публічне
акціонерне товариство «Аграрний фонд»
(новий кредитор) уклали Договір №378-05/14
щодо відступлення права вимоги, за яким
новий кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагання від
боржника (Аграрного фонду) належного
виконання всіх зобов'язань за
Договором №17ц від 19.03.2012 року.
Про укладення вказаного вище правочину
ТОВ "Еверіз Веб Солюшенс" направило
відповідачу повідомлення (вх.№43 від
17.07.2014) із зазначенням, що сума боргу у
розмірі 970834,88 грн. підлягає сплаті
новому кредитору, тобто ПАТ «Аграрний
У свою чергу, ПАТ «Аграрний фонд»
(позивач) направляв 28.07.2014 відповідачу
вимогу №1335 про сплату заборгованості
за Договором №17ц від 19.03.2012 у розмірі
970834,88 грн., проте коштів станом на
момент розгляду спору судом так і не
Водночас, відповідач 18.08.2014 у відповіді
№41-07/1498 на вказану вище вимогу,
підтвердив надання йому послуг по
зберіганню об'єктів державного
цінового регулювання, згідно переліку
підприємств-зберігачів, серед яких
зазначено ТОВ "Еверіз Веб Солюшенс" та
вартість послуг у розмірі 970834,88 грн.
Однак, як зазначає відповідач у
письмових поясненнях на позов, у
зв'язку із відсутністю належного
фінансування відповідача, як державної
установи, а саме ненадходженням коштів
з державного бюджету, відповідач
позбавлений можливості розрахуватись
за надані йому послуги.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарським визначається
зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
ГК України, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботи,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматись від
певних дій, а інший суб'єкт (управлена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
Укладений 19.03.2012 між ТОВ "Еверіз Веб
Солюшенс" та Аграрним фондом Договір
№17ц є за своєю правовою природою
договором зберігання, що регулюється
положеннями Глави 66 Цивільного кодексу
Згідно положень частини 1 статті 936
Цивільного кодексу України, за
договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.
Зберігач зобов'язаний вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі (ч. 1 ст. 942 ЦК України).
За приписами статті 938 Цивільного
кодексу України, зберігач зобов'язаний
зберігати річ протягом строку,
встановленого у договорі зберігання.
Якщо строк зберігання у договорі
зберігання не встановлений і не може
бути визначений виходячи з його умов,
зберігач зобов'язаний зберігати річ до
пред'явлення поклажодавцем вимоги про
Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами. Будучи
пов'язаними взаємними правами та
обов'язками (зобов'язаннями), сторони не
можуть в односторонньому порядку
відмовлятися від виконання
зобов'язання або змінювати його умови,
крім випадків, передбачених угодою
Положеннями статті 509 ЦК України,
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193
ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язані встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, незалежно від того,
виникла така неможливість з його вини
Як вбачається із матеріалів справи та
не спростовано сторонами, у
відповідача внаслідок несплати
грошових коштів за отримані послуги по
зберіганню цукру за Договором №17ц від
19.03.2012, утворилась перед ТОВ "Еверіз Веб
Солюшенс" заборгованість у розмірі
Цивільний кодекс України, зокрема
пункт 1 ч. 1 ст.512, передбачає можливість
заміни кредитора у зобов'язанні
внаслідок передання своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
Приписами ст.514 Цивільного кодексу
України унормовано перехід до нового
кредитора прав первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
Відтак, враховуючи отримане позивачем,
відповідно до Договору №378-05/14 від
17.07.2014, право вимоги до боржника
(відповідача) за Договором №17ц від
19.03.2012, останній зобов'язаний погасити
утворену за цим Договором
заборгованість позивачу, як новому
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості підлягають задоволенню
Суд зауважує, що обумовлення
відповідачем непогашення
заборгованості відсутністю
фінансування з державного бюджету, не
визначено законодавчо як умова
звільнення від виконання зобов'язання.
Аналогічна позиція міститься у
Інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 13.07.2012
№ 01-06/908/2012 "Про доповнення
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
№ 01-06/249 Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів": за змістом ч. 2 ст.
617 ЦК, ч. 2 ст. 218 ГК та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.2005 відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не виправдовує
бездіяльність органу державної влади і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання.
Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
Позов Публічного акціонерного
товариства "Аграрний фонд" до Державної
спеціалізованої бюджетної установи
"Аграрний фонд" за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверіз Веб Солюшенс"
про стягнення заборгованості -
задовольнити повністю.
Стягнути з Державної спеціалізованої
місто Київ, вулиця Б.Грінченка, 1,
ідентифікаційний код 33642855) на користь
Публічного акціонерного товариства
Б.Грінченка, 1, ідентифікаційний код
38926880) 970834 (дев'ятсот сімдесят тисяч
вісімсот тридцять чотири) гривні 88
(дев'ятнадцять тисяч чотириста
шістнадцять) гривень 70 копійок
судового збору.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 11.09.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 12.09.2014 року

Суддя
К.В.
Полякова