м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9804/14 11.09.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Три Ведмеді»
До Публічного акціонерного товариства
Про стягнення 131 286,58 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: не з'явився
Від відповідача: Калашнікова О.О.
представник за довіреністю № 10/00-141 від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Три Ведмеді» (далі -
позивач) до Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» (далі -
відповідач) про стягнення 131 286,58 грн.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідачем
не виконано свої зобов'язання за
Договором від 11.10.06. банківського
рахунку та стартового пакету послуг, в
частині виконання розпорядження
позивача про перерахування грошових
коштів шляхом невиконання поданих
відповідачу позивачем платіжних
доручень, що зумовило нарахування
позивачем пені, процентів за
користування чужими грошовими коштами
та звернення з даним позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.06.14. порушено провадження у
справі № 910/9804/14 та призначено її до
розгляду на 12.06.14.
12.06.14. представником відповідача через
відділ діловодства суду було подано
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому Публічне акціонерне товариство
«Банк Форум» проти позову заперечує з
підстав, викладених в відзиві.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.06.14. на підставі ст. 77 ГПК
України розгляд справи було відкладено
В судовому засіданні 15.07.14.
представником відповідача було подано
додаткові письмові пояснення по
справі.
В судовому засіданні 15.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 22.07.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
В судовому засіданні 22.07.14.
представником позивача було подано
письмові пояснення по справі.
В судовому засіданні 22.07.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 07.08.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
При цьому, ухвалою Господарського суду
міста Києва від 22.07.14. за клопотанням
відповідача на підставі ст. 69 ГПК
України було продовжено строк
вирішення спору в даній справі на
В зв'язку з перебуванням судді Ващенко
Т.М. у відпустці, відповідною ухвалою
суду розгляд справи № 910/9804/14 було
призначено на 11.09.14.
Представник позивача в судове
засідання 11.09.14. не з'явився, заяв чи
клопотань не подав і не надіслав, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
Представник відповідача в судовому
засідання 11.09.14. проти позову
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
позивача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 910/9804/14.
В судовому засіданні 11.09.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
11.10.06. між Акціонерним комерційним
банком "Форум", правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство "Банк
Форум" (далі - Банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Три
Ведмеді" (далі - Клієнт) було укладено
Договір банківського рахунку та
стартового пакету послуг (далі -
Договір), з подальшими змінами
внесеними Додатковою угодою від 17.10.06.,
відповідно до умов якого, Банк
відкриває Клієнту поточний/і
рахунок/ки та здійснює його
касово-розрахункове обслуговування.
Відповідно до пункту 1.2. Договору, Банк
зобов'язався приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий Клієнту, грошові
кошти, що йому надходять, виконувати
розпорядження Клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунку та проведення інших операцій
Згідно з пунктом 2.3. Договору, операції
за розрахунковими документами у
гривні, які надійшли від позивача
протягом операційного часу,
здійснюються Банком в день надходження
документів. Операції за розрахунковими
документами у гривні, які надійшли
після операційного часу, Банк виконує
не пізніше наступного робочого дня.
Відповідно до п. 3.3.1 та 3.3.2. Договору,
Банк зобов'язаний своєчасно
здійснювати розрахункові операції
Клієнта згідно з вимогами чинного
законодавства України та
нормативно-правових актів НБУ.
Забезпечити збереження ввірених йому
коштів Клієнта. Здійснювати списання
коштів з рахунку Клієнта тільки за його
дорученням, крім випадків,
передбачених чинним законодавством
України та цим Договором.
Позивачем було надано відповідачу
від 27.03.14., на суму 119 671,23грн., які були
повернуті відповідачем без виконання.
28.03.2014 року, в зв'язку з невиконанням
відповідачем вказаних вище платіжних
доручень, позивач супровідним листом
вих. № 70 від 28.03.14. відправив
відповідачу на виконання платіжне
грн. та платіжне доручення № 57 від
28.03.14., на суму 5500,18 Євро. Дані платіжні
доручення також були повернуті
відповідачем без виконання.
Листом № 663/1100 від 01.04.14. Банк повідомив
позивача про запровадження тимчасової
адміністрації відповідача.
Претензією № 75 від 01.04.14. позивач
звернувся до відповідача з вимогою
виконати надані Банку платіжні
На вказану претензію Банк листом №
1211/3.1 від 15.04.174. повідомив позивача про
запровадження тимчасової
адміністрації відповідача та звернув
увагу позивача на те, що під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів Банку,
та не нараховується неустойка (штрафи,
пеня), інші фінансові економічні
санкції за невиконання чи неналежне
виконання Банком зобов'язань перед
Згідно з ч. 3 статті 1068 ЦК України банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.
Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
Переказ вважається завершеним з
моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача або її видачі йому в
готівковій формі (пункт 30.1 статті 30
зазначеного Закону).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що відповідачем
не виконано свої зобов'язання за
Договором від 11.10.06. банківського
рахунку та стартового пакету послуг, в
частині виконання розпорядження
позивача про перерахуванні грошових
коштів шляхом невиконання поданих
відповідачу позивачем платіжних
доручень, що зумовило нарахування
позивачем пені, процентів за
користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
14.03.14. № 14 "Про виведення з ринку та
здійснення тимчасової адміністрації" у
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" запроваджено тимчасову
адміністрацію строком на три місяці з
14.03.14. по 13.06.14.

Крім того, рішенням Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 16.06.14. № 49 "Про початок
ліквідації ПАТ "Банк Форум" та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію" на підставі Постанови
Правління Національного банку України
від 13.06.14. № 355 "Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
публічного акціонерного товариства
"Банк "Форум" вирішено розпочати
ліквідацію публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" відповідно до
плану врегулювання з 16.06.14.

В газеті Голос України № 117 (5867) від
20.06.14. було опубліковано повідомлення
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб про початок здійснення процедури
ліквідації відповідача та зазначено,
що для отримання коштів вкладникам ПАТ
«Банк Форум» з 23.06.14. по 01.08.14. включно,
останнім необхідно звертатись до
установ банку-агента Фонду Публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк».
Вимоги кредиторів приймаються
протягом 30 днів з дня опублікування в
газетах «Голос України» та «Урядовий
кур'єр» оголошення про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
Фонду на ліквідацію банку.

Тобто, станом на момент звернення
позивача з позовом до суду у
відповідача запроваджена тимчасова
адміністрація, а на момент вирішення
спору - відкликано банківську ліцензію
та розпочато процедуру ліквідації.

За загальним правилом, право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні, окрім
випадків і лише в порядку, встановлених
законом (стаття 321 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 статті 1066 ЦК України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами.

Судом враховано, що всупереч вказаної
норми банк не зміг забезпечити право
позивача на безперешкодне
розпорядження його коштами, що
знаходяться на його поточних рахунках,
відкритих в банку на підставі Договору.

Відповідно до ч. 1 статті 1074 ЦК України
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Проте, починаючи з 09.03.11. (дата набрання
чинності Законом України від 04.11.2010 №
2677-VI) випадки обмеження прав клієнта
щодо розпоряджання грошовими коштами,
що знаходяться на його рахунку, можуть
бути передбачені в спеціальному
законі.

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону
встановлено, що тимчасова
адміністрація - процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом, а відповідно до пункту 6 статті
2 Закону ліквідація банку - це процедура
припинення банку як юридичної особи
відповідно до законодавства.

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням
банком, у якому введена тимчасова
адміністрація чи почата процедура його
ліквідації, своїх зобов'язань перед
його кредиторами, норми Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" є спеціальними, а даний
Закон є пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з
частиною 2 статті 1 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані
наслідки запровадження тимчасової
адміністрації.

Так, відповідно до п. п. 1, 3 частини 5
статті 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку,
нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
зобов'язань перед кредиторами, у тому
числі не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошових зобов'язань банку.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6
статті 36 даного Закону передбачено, що
обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з п. 4 частини 1 статті 2
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" у
цьому Законі термін "вкладник"
вживається у значені "фізична особа
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та юридичні особи не
підпадають під визначення поняття
"вкладник" у розумінні вищевказаного
Закону. Тому, на них не поширюється
виняток з обмеження встановленого
пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Разом із цим, указаний Закон не дає
визначення поняття "кредитор банку".
Визначення терміну "кредитор банку"
міститься у статті 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", та під
яким розуміється - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 1066 ЦК України,
за договором банківського рахунка
банк, зокрема, зобов'язується
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з п. 1.24 статті 1 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" переказ коштів - рух певної
суми коштів з метою її зарахування на
рахунок отримувача або видачі йому у
готівковій формі. Ініціатор та
отримувач можуть бути однією і тією ж
особою.

Отже, враховуючи вищезазначене, та,
зокрема, положення статей 177, 190, 509 ЦК
України, зобов'язання щодо переказу
коштів з рахунку позивача, відкритому у
відповідача, на його рахунок в іншому
банку чи на рахунок контрагента
позивача є майновим зобов'язанням.

Отже, вимога позивача про стягнення з
відповідача пені та процентів за
користування чужими грошовими коштами
в зв'язку з виконання Банком
розпорядження позивача про
перерахуванні грошових коштів
заявлена під час дії у відповідача
тимчасової адміністрації, є вимогою
кредитора, задоволення якої не
здійснюється згідно ч. 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Крім того, виходячи зі змісту статей 39,
40, 49, 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації
складається план врегулювання (рішення
Фонду, що визначає спосіб, економічне
обґрунтування, строки та умови
виведення неплатоспроможного банку з
ринку) у якому визначаються заходи щодо
виведення неплатоспроможного банку з
ринку в один із способів передбачених у
частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд
складає реєстр активів і зобов'язань,
які підлягають відчуженню. Під час
відчуження зобов'язань Фонд має
забезпечити неупереджене ставлення до
всіх кредиторів неплатоспроможного
банку, дотримуючись черговості,
передбаченої статтею 52 цього Закону,
при цьому зобов'язання банку за
вкладами фізичних осіб, гарантованими
Фондом, мають найвищий пріоритет і не
можуть бути відчужені частково. Під час
ліквідації банку уповноважена особа
Фонду не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за виключенням
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують проведення
ліквідаційної процедури. Кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у
черговості передбаченій статтею 52
даного Закону. Вимоги кожної наступної
черги задовольняються в міру
надходження коштів від реалізації
майна банку після повного задоволення
вимог попередньої черги. Таким чином,
після запровадження у банку тимчасової
адміністрації (з метою виведення цього
банку з ринку) та переходу до процедури
ліквідації банку, задоволення вимог
кредиторів відбувається у особливому,
передбаченому зазначеним спеціальним
Законом порядку з дотриманням
принципів черговості, передбаченої
статтею 52 цього Закону, та виходячи з
того, що найвищий пріоритет мають
зобов'язання банку за вкладами
фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Тому, враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача про стягнення з відповідача 131
286,58 грн. не підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
позивач не позбавлений можливості
захистити свої майнові права за
договором банківського рахунку в
порядку передбаченому Законом України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб".

Таким чином, відповідно до положень ст.
49 ГПК України витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.09.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко