КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2014 р. Справа№ 925/444/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін, згідно
протоколу судового засідання від 27.08.2014
року

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Черкаської області

на рішення господарського суду
Черкаської області від 26.05.2014 року

у справі №925/444/14 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Черкаської міської ради

до публічного акціонерного товариства
фірма «Будкомплект»

про стягнення 447 082,02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 26.05.2014 року у
справі №925/444/14 в позові відмовлено
повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якому просить скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 26.05.2014 року у
справі №925/444/14 повністю та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014 року у
справі №925/444/14 апеляційну скаргу
Черкаської міської ради прийнято до
провадження та призначено розгляд
справи за участю уповноважених
представників сторін.

Представник позивача у судовому
засіданні 27.08.2014 року надав пояснення,
якими підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі та просив скаргу
задовольнити. Представник відповідача
у судовому засіданні 27.08.2014 року надав
пояснення, якими заперечив проти
доводів викладених в апеляційній
скарзі та просив скаргу залишити без
задоволення.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 03.07.2003 року
Черкаською міською радою прийнято
рішення №3-545, яким вирішено надати
відповідачу земельну ділянку
загальною площею 81 952 кв.м. по вул.
Будіндустрії, 11 в оренду на 49 років під
існуючу виробничу базу, з них - 67 606 кв.м.
для потреб промисловості, 14 346 кв.м. - для
комерційного використання за рахунок
земель Черкаської міської ради.

18.09.2003 року між Черкаською міською
радою (далі - орендодавець) та ВАТ
фірмою «Будкомплект» (далі - орендар),
на підставі вказаного рішення
Черкаської міської ради, було укладено
договір оренди земельної ділянки (далі
- договір), відповідно до умов якого
орендодавець зобов'язався передати, а
орендар прийняти в оренду терміном на 49
років земельну ділянку загальною
площею 81 952 кв.м. під існуючу виробничу
базу, з них: 67 606 кв.м. для потреб
промисловості, 14 346 кв.м. - для
комерційного використання із земель
Черкаської міської ради за адресою: м.
Черкаси, вул. Будіндустрії, 11, згідно
плану земельної ділянки, який є
невід'ємною частиною цього договору (п.
1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору сторонами
передбачено, що за оренду земельної
ділянки орендар сплачує орендну плату
у грошовій формі;

Згідно з п. 3.2. договору встановлено, що
розрахунок орендної плати відповідно
до рішення Черкаської міської ради від
14.12.2001р. №8-89: - грошова оцінка земельної
ділянки загальною площею 81 952 кв.м.
згідно з довідкою Черкаського міського
управління земельних ресурсів від
17.07.2003 року №131-гр-2003 та з урахуванням
коефіцієнту інфляції на час укладання
цього договору складає: земельна
ділянка площею 67 606 кв.м. - 3 514 836,00 грн.,
земельна ділянка площею 14 346 кв.м. - 1 553
815,00 грн.; - річна орендна плата згідно
розрахунку Черкаського міського
управління земельних ресурсів від
23.07.2003 року №59-25-01 встановлюється: - за
земельну ділянку площею 67 606 кв.м.
земель промисловості у розмірі 1% від її
грошової оцінки і складає 35 148,00 грн.; за
земельну ділянку площею 14 346 кв.м.
земель комерційного використання у
розмірі 3% від її грошової оцінки і
складає 46 615,00 грн..

Пунктом 3.3. договору визначено, що
розмір грошової оцінки та орендної
плати за земельну ділянку не є сталим і
змінюється в зв'язку з проведенням її
щорічної індексації та внесенням змін
на підставі вимог діючого
законодавства й інших нормативних
документів. В таких випадках розмір
грошової оцінки земельної ділянки та
орендної плати за земельну ділянку
змінюватиметься без внесення змін та
доповнень до цього договору;

Орендна плата за землю вноситься
орендарем щомісячно до 30 числа
наступного місяця за звітним (п. 3.4.
договору).

Відповідно до п. 3.8. орендар
зобов'язаний до 15 числа січня поточного
року надати орендодавцю відомості про
сплату орендної плати за попередній
рік для проведення взаємозвірки
розрахунків;

Згідно з п. 8.7. орендар в разі пропуску
терміну укладання договору,
визначеного рішенням про надання
земельної ділянки в оренду,
відшкодовує орендодавцю суму упущеної
вигоди (неотримання надходжень) в
розмірі орендної плати за весь період з
початку другого місяця після прийняття
рішення до моменту набуття чинності
договору оренди.

На підставі рішення міської ради від
31.05.2007 року №2-613 "Про плату за оренду
землі" сторонами підписаний розрахунок
розміру орендної плати за земельну
ділянку, яка надається в оренду ВАТ
фірмі "Будкомплект", - за земельну
ділянку площею 67 606 кв.м. земель
промисловості у розмірі 3% від її
нормативної грошової оцінки і складає
109 136,00 грн. на рік; за земельну ділянку
площею 14 346 кв.м. земель комерційного
використання у розмірі 7% від її
нормативної грошової оцінки і складає
112 573,00 грн..

08.06.2012 року міськрайонним управлінням
Держкомзему у м.Черкаси та Черкаському
районі проведено нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, згідно якої:
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки площею 14 346 кв.м. (для
комерційного використання) становить 3
425 394,42 грн., нормативна грошова оцінка
земельної ділянки площею 67 606 кв.м. (для
потреб промисловості) - становить 8 408
158,22 грн.

Як слідує із матеріалів справи, в
обґрунтування позовних вимог позивач
надав розрахунок від 22.01.2014 №100/18-08
заборгованості, згідно якого
вбачається, що спірна заборгованість
відповідача з орендної плати виникла
за період нарахувань з 01.03.2004 року по
30.11.2013 року і складає 430 211,69 грн., в тому
числі 978,15 грн. упущеної вигоди згідно з
п. 8.7. договору, що виникла до 01.03.2004 року.

З даного розрахунку вбачається, що
позивач, враховуючи п. 3.3 договору,
перераховував орендну плату у сторону
збільшення:

з 01.01.2006 року - у зв'язку із щорічною
індексацією грошової оцінки землі;

з 04.06.2007 року- у зв'язку із набранням
чинності рішенням Черкаської міської
ради від 31.05.2007 року №2-613 «Про плату за
оренду землі» (ставки орендної плати
для земель промисловості були
встановлені в розмірі 3% від їх
нормативної грошової оцінки, для
земель комерційного використання в
розмірі 7% від їх нормативної грошової
оцінки);

з 01.01.2008 року, з 01.01.2009 року, з 01.01.2010 року -
у зв'язку із щорічною індексацією
грошової оцінки землі;

з 17.05.2011 року - у зв'язку із набранням
чинності рішенням Черкаської міської
ради від 13.05.2010 року №5-656 «Про
затвердження показників грошової
оцінки земель м. Черкаси» (базова
вартість одного квадратного метра
земельної ділянки земель м. Черкаси
встановлена у розмірі 127,48 грн.);

з 13.09.2011 року - у зв'язку із набранням
чинності рішенням Черкаської міської
ради від 13.05.2010 року №5-657 «Про плату за
оренду землі» (ставки орендної плати
були встановлені в розмірі 3% від їх
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки).

Також, згідно з п. 8.3. договору сторонами
передбачено, що за несвоєчасне
внесення орендної плати стягується
пеня у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України, що
діяла в період, за який стягується пеня,
від суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу, але не більше
визначеної законом ставки пені за
несвоєчасну сплату земельного податку;

Відтак, враховуючи п. 8.3 договору, до
складу позовних вимог позивачем
включено пеню у розмірі 16 870,33 грн. за
шість місяців прострочення платежу
(червень - листопад 2013 року) і, таким
чином, загальна сума заявлених
позовних вимог склала 447 082,02 грн.

В подальшому позивачем подано акт
звірки від 12.05.2014 року, відповідно до
якого заборгованість по орендній платі
була визначена у розмірі 433 835,13 грн.,
тобто на 13 246,89 грн. менше, ніж заявлено
попередньо. Зокрема, сума основного
боргу була визначена ним на рівні 417 475,69
грн., тобто різниця у сторону зменшення
склала 12 736,00 грн., пеня - 16 359,44 грн.,
різниця у сторону зменшення склала 510,89
грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком
заборгованості від 12.05.2014 року, у 2004,
2006-2011 роках орендна плата сплачувалась
відповідачем у меншому розмірі, ніж
розрахований позивачем, за виключенням
2005, 2012, 2013 (з січня по листопад) років,
коли орендна плата була сплачена у
більшому розмірі.

Обґрунтовуючи заперечення проти
позову, відповідач також подав акт
звірки взаєморозрахунків (а.с. 142-143). Із
зазначеного акта звірки вбачається, що
за період з березня 2011 по листопад 2013
року, його заборгованість з орендної
плати станом на 01.12.2013 року склала 4 390,90
грн.

Отже, із наведеного слідує, що
відповідно до акту звірки від 12.05.2014
року і розрахунку №100/18-08, різниця між
сумою нарахованої орендної плати з
березня 2004 року по грудень 2010 року
включно, з врахуванням 978,15 грн.
упущеної вигоди за 2004 рік, та сплаченої
відповідачем за цей період орендної
плати склала 387 669,61 грн. За січень-лютий
2011 позивачем було нараховано 46 341,88 грн.
(по 23 170,94 грн. за місяць), сплачено
відповідачем 32 896,16 грн. (по 16 448,08 грн. за
місяць). Таким чином, заборгованість
відповідача з орендної плати станом на
01.03.2011 року склала 401 115,33 грн.

При цьому, відповідач наявність і
розмір заборгованості з орендної плати
станом на 01.03.2011 року в сумі 401115,33 грн.
належними і допустимими доказами не
спростував, посилаючись на сплив
строку зберігання документації, а отже
на неможливість надати суду відповідні
розрахункові документи, в цій частині
позову заявив про застосування
позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 Цивільного
кодексу України визначено поняття
позовної давності, її загальну і
спеціальну тривалість, правила
обчислення, початок перебігу, умови
зупинення і переривання перебігу
позовної давності.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року №10 «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів», за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову щодо стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості з
орендної плати за період з 01.03.2004 року
по 01.03.2011 року в сумі 401 115,33 грн.,
внаслідок спливу позовної давності.

При цьому, слід враховувати, що
позивачем не надано суду доказів на
підтвердження наявності поважних
причин, з яких ним пропущений строк
позовної давності до грошових вимог.

Крім того, заперечення представника
позивача про неможливість
застосування позовної давності, так як
платежі, які здійснювалися
відповідачем протягом 2011-2013 років,
зараховувалися позивачем в першу чергу
в рахунок погашення заборгованості за
попередні роки, колегією суддів також
відхиляються, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Нацбанку України від 21.01.2004
року №22 та п. 1.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 року
№88, отримувач коштів, якщо інше не
передбачено договором, не вправі
самостійно визначати порядок
зарахування коштів, якщо платником
чітко визначено призначення платежу.

Договір оренди земельної ділянки,
укладений сторонами, не містить умов,
які б надавали можливість позивачу
розподіляти кошти на власний розсуд,
тобто зараховувати їх не за тим
призначенням, яке відповідач зазначив
у платіжних дорученнях.

Подані відповідачем платіжні
доручення, які підтверджують оплату
орендної плати за період з березня 2011
року по листопад 2013 року, а також за
січень-березень 2014 року (а.с. 48-112, 138-141), у
графі призначеннях платежу містять
зазначення конкретного періоду, за
який здійснюється платіж.

З урахуванням зазначеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав здійснення позивачем
самостійного розподілу сум, що
надходили від відповідача.

Посилання скаржника на те, що висновок
суду щодо набрання чинності рішення
Черкаської міської ради від 13.05.2010 року
№5-656 з 01.01.2011 року не відповідає
обставинам справи, колегією суддів
відхиляються, оскільки ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду у справі
№2-а-791/11/2316 від 17.05.2011 року, яка набрала
законної сили та не скасована,
встановлено, що дане рішення набуває
чинності з 01.01.2011 року.

Згідно з ч. 5 ст. 254 КАС України постанова
або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками
перегляду набирають законної сили з
моменту проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Законною силою судового рішення є його
правова дія, що виявляється в тому, що
наявність або відсутність прав і
фактів, що лежать в їх основі,
встановлюється остаточно, а також те,
що встановлені рішенням суду права
підлягають беззаперечному здійсненню
на вимогу уповноважених осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Також, суд враховує, що за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року відповідачу
було нараховано 355 006,56 грн., сплачено
останнім 483 481,69 грн. За січень-листопад
2013 відповідачу було нараховано 325 422,68
грн., сплачено 325 422,79 грн. станом на
01.12.2013 року заборгованість відповідача
з орендної плати складала 4 390,90 грн., ця
обставина підтверджується також
відповідними платіжними дорученнями.
виникнення даної заборгованості
припадає на 2011 рік та входить до складу
157 637,87 грн. орендної плати,
донарахованої відповідачу ДПІ у м.
Черкаси на підставі акту перевірки від
21.06.2013 року, обов'язок сплати якої був
доведений шляхом винесення
податкового повідомлення-рішення
№. Донарахована за 2011 рік сума
боргу, а також штрафні санкції та пеня
(всього у розмірі 210 126,61 грн.)
розстрочені, їх сплата здійснюється
відповідно до графіку розстрочених
платежів.

Поряд із щомісячними виплатами
орендної плати за 2014 рік, відповідач
сплачує і заборгованість, яка виникла
за період з березня по грудень 2011 року.
14.03.2014 року платіжним дорученням №86
відповідачем здійснена перша сплата
розстроченого податкового боргу,
відповідно залишок заборгованості за
період, охоплений позовними вимогами,
фактично є погашеним.

Отже, враховуючи попередній висновок
про відсутність порушення
відповідачем спірного грошового
зобов'язання в період часу, протягом
якого, на думку позивача, мало місце
невиконання такого зобов'язання і за
порушення якого позивачем нарахована
спірна пеня, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
стягнення пені.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань
надати їм перевагу над встановленими
судом першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, судовою колегією
встановлено відсутність належних
доказів щодо обставин, передбачених ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, які підтверджували б
наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду Черкаської
області від 26.05.2014 року у справі №925/444/14
відповідає обставинам справи, є
законним та обгрунтованим, а тому не
підлягає скасуванню. У зв'язку з цим
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської
міської ради на рішення господарського
суду Черкаської області від 26.05.2014 року
у справі №925/444/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 26.05.2014 року у
справі №925/444/14 залишити без змін.

3. Справу №925/444/14 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
О.І. Лобань

А.Г. Майданевич