КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р. Справа№ 910/25260/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Доан А.В., довіреність №
21/1564 від 30.08.2013;

від відповідача - Цурка Н.О.,
довіреність № б/н від 20.05.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроселл Картек" на
рішення господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 у справі № 910/25260/13
(суддя Головіна К.І.) за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Гігатранс" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроселл Картек" про
стягнення 30 701,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гігатранс"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Євроселл
Картек" про стягнення 26 400 грн. основної
заборгованості та 4 301 грн. пені.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 у справі №
910/25260/13 позов задоволено частково;
вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача 26 400 грн. основної
заборгованості та 1 690, 58 грн. пені; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення по даній справі виходив з того,
що відповідач не виконав своє грошове
зобов'язання за договорами про надання
послуг.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 у справі №
910/25260/13 скасувати та прийняти нове, яким
у задоволенні позову відмовити
повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
строк виконання ним зобов'язання з
оплати коштів за надані позивачем
послуги не настав, оскільки замовником
рахунки-фактури та акти
здачі-прийняття робіт отримано не було.

Представник апелянта - відповідача у
справі в судовому засіданні 22.09.2014
надав пояснення, якими підтримав
апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому
засіданні 22.09.2014 проти апеляційної
скарги заперечив та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Гігатранс", як
виконавцем та товариством з обмеженою
відповідальністю "Євроселл Картек", як
замовником 01.06.2012 укладено договір №
010612 про надання послуг з технічного
обслуговування та підтримки.

Згідно предмету даного договору
виконавець зобов'язався за плату
забезпечити замовника послугами з
технічного обслуговування та
підтримки, згідно переліку, що
міститься у додатку № 1 до договору (п.
1.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору вартість
послуг зазначається у додатку 1 до
даного договору, який є невід'ємною
частиною. Дата підписання відповідного
додатку є датою початку надання послуг,
зазначених у ньому, у випадку якщо
сторони не погодили іншу дату. У
випадку зміни вартості послуг чи їх
переліку, сторони підписують
відповідну додаткову угоду.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що
виконавець виставляє замовнику
рахунок за послуги, що надаватимуться у
наступному розрахунковому місяці до 20
числа місяця, що передує звітному
шляхом використання електронної пошти
або факсимільним повідомленням. В свою
чергу замовник здійснює абонентську
плату за послуги шляхом внесення
авансового платежу не пізніше 25 числа
місяця, що передує звітному.

Згідно п. 5.1 договору до 5 числа
наступного за розрахунковим
виконавець надсилає замовнику для
підписання акт наданих послуг.

Замовник підписує акт надання послуг
та інші акти протягом 3 (трьох) робочих
днів з моменту отримання та надсилає їх
виконавцю. Якщо замовник в силу якихось
причин, не одержав від виконавця акт
надання послуг він зобов'язаний вжити
всіх заходів для його одержання.
Неодержання замовником акту
здачі-приймання послуг не є підставою
для твердження про ненадання
(неналежне надання) послуг виконавцем.
У випадку не повернення замовником
підписаного акту надання послуг та
ненадання ним мотивованої письмової
відмови (заперечення) щодо надання
послуг до 10 (десятого) числа наступного
за розрахунковий місяць, підписаний
представником виконавця акт надання
послуг вважається рівнозначним акту,
підписаного представниками обох
сторін, а послуги вважаються
прийнятими замовником як вони є (п. 5.2
договору).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі
несвоєчасної оплати замовником послуг
замовник сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Додатком № 1 до договору встановлено,
що щомісячна вартість послуг, які
надаються виконавцем замовнику,
становить 7 500,00 грн. Замовник
зобов'язується оплачувати за надані
послуги на підставі виставленого
виконавцем рахунку в порядку
встановленому п. 4.3 договору.

Також, 01.06.2012 між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Гігатранс", як виконавцем та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Євроселл Картек", як
замовником укладено договір № 010612/1 про
надання телекомунікаційних послуг.

Згідно предмету даного договору
виконавець зобов'язався надавати
замовнику телекомунікаційні послуги
відповідно до специфікацій (зазначених
у додатках цього договору), у порядку,
встановленому даним договором, а
замовник зобов'язався своєчасно
приймати послуги та оплачувати їх
відповідно до умов даного договору (п.
1.1 договору).

Вартість послуг визначається в
додатках до даного договору, після
включення певної послуги, сторони
підписують відповідний акт включення з
моменту підписання якого
розпочинається тарифікація надання
послуги зазначеної у ньому. У випадку
підключення додаткової точки, сторони
підписують новий додаток до договору. У
випадку не повернення замовником
виконавцю акту включення послуги
протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту
фактично включеної послуги, і якщо саме
включення послуги буде зафіксовано в
помісячному акті здачі-приймання
послуг, то такий акт і буде
підтвердженням включення послуги.
сторони мають право зафіксувати дату
включення та початку тарифікації
послуги в додатках до даного договору
(п. 3.2 договору).

Пунктом 3.5 договору встановлено, що
виконавець виставляє замовнику
рахунок за послуги, що надаватимуться у
звітному місяці до 25 числа місяця, що
передує звітному шляхом використання
електронної пошти або факсимільним
повідомленням. В свою чергу замовник
здійснює абонентську плату за послуги
шляхом внесення авансового платежу не
пізніше 05 числа звітного місяця.

Відповідно до п. 5.1 до 10 числа місяця
наступного за розрахунковим
виконавець надсилає замовнику для
підписання акт здачі - приймання
послуг.

Замовник підписує акт здачі-приймання
послуг та інші акти протягом 3 (трьох)
робочих днів з моменту отримання та
надсилає їх виконавцю. У випадку не
повернення замовником підписаного
акту здачі-приймання послуг та
ненадання ним мотивованої письмової
відмови (заперечення) щодо надання
послуг до 20 (двадцятого) числа
наступного за розрахунковий місяць,
підписаний представником виконавця
акт здачі-приймання послуг вважається
рівнозначним акту, який підписаний
представниками обох сторін, а послуги
вважаються прийнятими замовником як
вони є (п. 5.2 договору).

Згідно Специфікації до даного договору
абонентська плата встановлена у
розмірі 1 300 грн.

На виконання умов договорів позивачем
було надано відповідачу послуги з
технічного обслуговування та
підтримки, а також телекомунікаційні
послуги на загальну суму 26 400 грн.

Надання зазначених послуг
підтверджується наступними актами
здачі-прийняття робіт № ОУ-0001556 від
31.08.2012 р., № ОУ-0001560 від 31.08.2012 р., № ОУ-0001803
від 30.09.2012 р., № ОУ-0001804 від 30.09.2012 р., №
ОУ-0002031 від 31.10.2012 р., № ОУ-0002032 від 31.10.2012
р.

Зазначені акти разом з
рахунками-фактурами позивачем 24.12.2013
було направлено відповідачу.

Направлення цих документів на адресу
відповідача підтверджується описом
вкладення у цінний лист (а.с. 31).

Відповідач зазначені акти не підписав,
мотивованої відмови від підписання
також не надав, а отже в силу умов п. 5.2
договору № 010612 та п. 3.2 договору № 010612/1
послуги за даними актами вважаються
наданими позивачем та прийнятими
відповідачем без зауважень.

У зв'язку з не виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договорами
№ 010612 та № 010612/1 в частині оплати
послуг, позивач звернувся з даним
позовом до суду про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроселл Картек" 26 400
грн. боргу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174
Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 4.3 договору № 010612 встановлено,
що замовник здійснює абонентську плату
за послуги шляхом внесення авансового
платежу не пізніше 25 числа місяця, що
передує звітному.

Згідно п. 3.5 договору № 010612/1 замовник
здійснює абонентську плату за послуги
шляхом внесення авансового платежу не
пізніше 05 числа звітного місяця.

Отже, умовами обох договорів
передбачена оплата послуг у формі
авансового платежу в чітко визначений
термін.

Відповідачем зобов'язання з оплати
коштів за послуги надані позивачем за
договорами № 010612 та № 010612/1 в
обумовлені строки своєчасно та в
повному обсязі виконані не були.

Отже, на момент звернення позивача з
даним позовом до суду строк виконання
відповідачем зобов'язання з оплати
коштів настав, проте зобов'язання
виконано так і не було.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу
України встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Факт наявності заборгованості за
надані позивачем послуги за
договорами № 010612 та № 010612/1
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується відповідачем.

Разом з тим, апелянт посилається на те,
що строк виконання ним зобов'язання з
оплати коштів за надані позивачем
послуги не настав, оскільки замовником
рахунки-фактури та акти
здачі-прийняття робіт отримано не було.

Наведені доводи апелянта підставою для
скасування рішення бути не можуть, з
огляду на наступне.

Як вже зазначалось вище, умовами обох
договорів передбачена оплата послуг у
формі авансового платежу.

Отже, строк виконання відповідачем
зобов'язання з оплати коштів за надані
позивачем послуги не пов'язано з
отриманням замовником рахунків-фактур
чи актів здачі-прийняття робіт.

Слід також зазначити, що вартість
послуг була визначена сторонами у
договорах у твердій сумі, тобто
відповідач був обізнаний про суму
коштів, яку він щомісяця має сплачувати
позивачу.

Таким чином, відповідач повинен
оплачувати кошти за надані позивачем
послуги у формі авансових платежів
незалежно від надходження до нього
рахунків-фактур чи актів
здачі-прийняття робіт.

За наведених обставин, доводи апелянта
про ненастання строку виконання
відповідачем зобов'язання
відхиляються колегією суддів за
необґрунтованістю.

Крім цього, в матеріалах даної справи
містяться докази направлення
відповідачу зазначених документів за
адресою, яка є його офіційним
місцезнаходженням (а.с. 31).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про стягнення
з відповідача 26 400 грн. заборгованості
за надані позивачем послуги.

Також, окрім суми основного боргу,
позивачем заявлено до стягнення пеню в
сумі 4 301, 01 грн. (3 678,27 грн. за договором
№ 010612 та 622,74 грн. за договором № 010612/1).

Судом першої інстанції у задоволенні
вимоги про стягнення пені в сумі 622,74
грн. за договором № 010612/1 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з відмовою
у задоволенні наведеної вимоги з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчинюється у
письмовій формі.

Договір № 010612/1 не містить положень
щодо забезпечення виконання
зобов'язання у вигляді пені та
відповідно її розміру, у зв'язку з чим
позивач не вправі нараховувати
непередбачену договором санкцію у
вигляді пені та вимагати її стягнення у
судовому порядку.

Тому, вимоги по стягненню пені за
договором № 010612/1 є необґрунтованими.

Крім цього, колегія суддів
погоджується з частковим задоволенням
вимоги про стягнення пені за договором
№ 010612 на суму 1 690, 58 грн., з огляду на
наступне.

Позивачем за неналежне виконання
відповідачем умов договору № 010612 в
частині своєчасної оплати наданих
послуг було нараховано окремо по
кожному несплаченому в строк платежу
пеню в сумі 3 678,27 грн. за період з 06.08.2012
по 28.11.2013.

При цьому, при визначенні початкового
періоду прострочення виконання
зобов'язання за кожним місяцем сплати
послуг окремо потрібно було
враховувати п. 4.3 договору № 010612.

Умовою п. 4.3 договору № 010612 передбачено,
що замовник здійснює абонентську плату
за послуги шляхом внесення авансового
платежу не пізніше 25 числа місяця, що
передує звітному.

Також, при нарахуванні зазначеної суми
пені позивачем не було враховано, що в
даному випадку нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Даний шестимісячний строк визначає
максимальний період часу, за який може
бути нараховано штрафні санкції, якщо
інший період не встановлено законом
або договором (п 4.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 29.05.2013 року "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів").

Відповідно до п. 7.2 договору № 010612 у
разі несвоєчасної оплати замовником
послуг замовник сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Наведеними умовами договору не
передбачено іншого строку нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання.

Умова договору про сплату пені за
кожний день прострочення виконання
зобов'язання не може розцінюватися як
встановлення цим договором іншого, ніж
передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, строку, за який
нараховуються штрафні санкції.

Аналогічної позиції викладена у п. 2.5
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2014
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

За наведених обставин, підлягає
застосуванню передбачений ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
шестимісячний строк.

Отже, у даному випадку позивач повинен
був нараховувати пеню за кожним
місяцем сплати послуг окремо наступним
чином:

за рахунком - фактурою № СФ-0001208 від
20.07.2012 р. з 26.07.2012 по 26.01.2013;

за рахунком - фактурою № СФ-0001430 від
20.08.2012 р. з 26.08.2012 по 26.02.2013;

за рахунком - фактурою № СФ-0001650 від
20.09.2012 р. з 26.09.2012 по 26.03.2013.

Разом з тим, враховуючи те, що
позивачем нарахування пені здійснено
починаючи з 06.08.2012 (а не з 26.07.2012), і суд
самостійно не може вийти за межі
позовних вимог та змінити період
нарахування пені в бік збільшення, тому
початковою датою нарахування
зазначеної штрафної санкції за
рахунком - фактурою № СФ-0001208 від 20.07.2012
р. є 06.08.2012.

Кінцеві ж дати нарахування пені, які
зазначені вище, застосовуються судом
виходячи із законодавчо встановленого
шестимісячного обмежувального строку
нарахування з моменту початку
прострочення по кожному рахунку.

З урахуванням викладених вимог судом
першої інстанції зроблено перерахунок
суми пені, який перевірено судом
апеляційної інстанції.

Так, обґрунтованим розміром пені, який
підлягає стягненню з відповідача є 1 690,
58 грн.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроселл Картек"
основної заборгованості в сумі 26 400
грн. 00 коп. та пені в сумі 1 690 грн. 58 коп.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Євроселл
Картек" залишити без задоволення, а
рішення господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 у справі № 910/25260/13 - без
змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - відповідача у
справі.

3. Матеріали справи № 910/25260/13
повернути до господарського суду міста
Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Руденко

М.А. Дідиченко