м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Аграрний фонд";
до Аграрного фонду;
про стягнення 32 673,32 грн.
Суддя О. В. Мандриченко
Від позивача: Деруга Н.О.,
представник, довіреність № 135 від 06.05.2014
Від відповідача: Пронін О.А.,
представник, довіреність № 356 від 08.01.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить суд
стягнути з відповідача 32 673,32 грн.
заборгованості за договором
складського зберігання зерна від 12.12.2011
р. № 362/11, а також 1 827,00 грн. витрат по
сплаті судового збору з мотивів,
вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 28.08.2014 року порушено провадження у
призначено на 16.09.2014 року.
У судовому засіданні 16.09.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити
Представник відповідача у судовому
засіданні та у своїх письмових
поясненнях суму заборгованості у
розмірі 32 673,32 грн. визнав, однак у
задоволенні позовних вимог просив
відмовити, посилаючись на відсутність
бюджетного фінансування.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-
Між ПрАТ "Кириківське ХПП" (зерновий
склад) та Аграрним фондом
(поклажодавець) 02.07.2014 р. було укладено
договір складського зберігання зерна
№362/11 (надалі - договір), згідно якого
поклажодавець зобов'язується передати
на зберігання зерновому складу зерно
пшениці, жита, ячменю, кукурудзи, гречки
(об'єктів державного цінового
регулювання), якість якої відповідає
діючим ДСТУ (надалі -зерно), за
заліковою вагою в кількості, яка
визначена по фактичній кількості
зерна, що надійшло на карточку
поклажодавця і засвідчується
відповідними складськими документами,
а зерновий склад зобов'язується
прийняти таке зерно для зберігання на
визначених цим договором умовах і в
установлений строк повернути його
поклажодавцеві або особі, зазначеній
ним як одержувач, у стані,
передбаченому цим договором та
Пунктом 3.3.2 договору встановлено
обов'язок поклажодавця відшкодувати
витрати з приймання, зберігання,
відвантаження, а також витрати, що
виникають в порядку, визначеному
підпунктом 3.1.4 договору.
Згідно п. 5.3 договору розмір
відшкодування витрат із зберігання за
тонну за місяць становить 17,50 грн.
Пунктом 5.4 договору визначено, що
поклажодавець відшкодовує витрати із
зберігання зерна з моменту передачі
зерна поклажодавця на зберігання
зерновому складу на підставі актів
відшкодування витрат.
Матеріалами справи було встановлено,
що відповідачем було передано, а ПрАТ
"Кириківське ХПП" прийнято на
зберігання зерно пшениці 2 класу 2011
року урожаю у кількості 40,995 тонн та
зерно пшениці 2 класу 2012 року урожаю у
кількості 490,000 тонн, що підтверджується
складськими квитанціями на зерно №919
від 06.02.2013 р. та № 25 від 16.07.2012 р.
Таким чином, в період з 01.10.2013 по 16.01.2014
на зберіганні зернового складу
знаходилось 40,995 тонн зерна пшениця 2
класу врожаю 2011 року та 490,000 тонн зерна
пшениці 2 класу врожаю 2012 року, що також
підтверджується актами виконаних
робіт, копії яких містяться у
матеріалах справи.
Позивач зазначає, що внаслідок
порушення умов договору в частині
виконанням відповідачем зобов'язань з
оплати наданих йому послуг, у
відповідача виникла заборгованість в
розмірі 32 673,32 грн.
Укладений між відповідачем та ПрАТ
"Кириківське ХПП" договір є договором
зберігання, а тому права та обов'язки
сторін визначаються в тому числі
положеннями глави 66 Цивільного кодексу
Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 936
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
За приписами ч. 1 ст. 936 Цивільного
кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.
Як вже було встановлено судом,
відповідач передав, а ПрАТ "Кириківське
ХПП" прийняв на зберігання зерно
пшениці 2 класу 2011 року урожаю у
кількості 40,995 тонн та зерно пшениці 2
класу 2012 року урожаю у кількості 490,000
тонн, що підтверджується складськими
квитанціями на зерно №919 від 06.02.2013 р. та
№ 25 від 16.07.2012 р. Таким чином, в період з
01.10.2013 по 16.01.2014 на зберіганні зернового
складу знаходилось 40,995 тонн зерна
пшениця 2 класу врожаю 2011 року та 490,000
тонн зерна пшениці 2 класу врожаю 2012
року, що також підтверджується актами
виконаних робіт, копії яких містяться у
матеріалах справи.
Представник відповідача наведені
обставини підтвердив, суму
заборгованості визнав у повному
обсязі, проте посилаючись на
відсутність бюджетного фінансування
вказував на неможливість сплати
Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Таким чином, посилання відповідача на
відсутність бюджетного фінансування
як на підставу невиконання своїх
грошових зобов'язань є безпідставними
Між Публічним акціонерним товариством
"Аграрний фонд" (новий кредитор) та ПрАТ
«Кириківське хлібоприймальне
підприємство» (первісний кредитор)
02.07.2014 року було укладено договір
№362-05/14 про відступлення права вимоги
(надалі - договір про відступлення
права вимоги), відповідно до п. 1.2. якого
новий кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника (Аграрний фонд) належного
виконання всіх зобов'язань за
договором складського зберігання
зерна №362/11 від 12.12.2011 р., укладеним між
первісним кредитором та боржником.
Таким чином, до позивача перейшло право
вимоги до відповідача сплатити
заборгованість за договором в обсязі і
на умовах, що існували на момент
переходу цього права.
Оскільки умовами договору сторонами не
було погоджено строку, протягом якого
відповідач повинен відшкодувати
витрати із зберігання зерна, то
застосуванню підлягають приписи ч. 3 ст.
530 Цивільного кодексу України, згідно
до яких якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Позивач звернувся до відповідача із
вимогою про сплату заборгованості №1259
від 22.07.2014 р., в якій просив останнього
сплатити заборгованість за надані
послуги згідно договору складського
зберігання зерна від 12.12.2011 р. № 362/11,
протягом 7 днів з дня отримання даної
У відповідь на вищезазначену вимогу,
листом від 18.08.3024 року відповідач
підтвердив наявність заборгованості,
однак, зазначив, що у зв'язку з
відсутністю фінансування не має
можливості здійснити оплату.
Враховуючи вищевикладене, суд,
керуючись ч. 3 ст. 530 Цивільного кодексу
України, приходить до висновку, що
строк виконання зобов'язання
відповідача зі сплати позивачу
заборгованості у розмірі 32 673,32 грн. на
дату розгляду справи настав.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 32 673,32 грн. за надані послуги із
зберігання. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.
За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з Аграрного фонду на користь
Публічного акціонерного товариства
"Аграрний фонд" заборгованості у
розмірі 32 673,32 грн. є правомірними та
підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
1.Позов задовольнити повністю.
Київ, вул. Бориса Грінченка, 1; код
акціонерного товариства "Аграрний
розмірі 32 673 (тридцять дві тисячі
шістсот сімдесят три) грн. 32 коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
3.Наказ видати після набрання рішенням
4.Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.
Суддя О. В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.09.2014р.