ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

26.08.2014р.
Справа №917/1352/14

за позовом Приватного підприємства
«Полетехніка-Сервіс», вул. Зарічна, 55 А,
м. Пологи, Теплицький район, Вінницька
область, 23841

до Селянського фермерського
господарства «Криниця», с. Пашківка,
Козельщинський район Полтавської
області, 39143

про стягнення 19 680,59 грн.

Суддя
Іваницький Олексій Тихонович

секретар
судового засідання Жадан Т.С.

Представники:

від позивача: вдруге не з'явився

від відповідача: Погорілий Д.В. дов. №
02/05-13 від 20.05.2013року.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна
заява про стягнення 19680,59 грн., на
підставі усної домовленості.

Позивач повноважного представника в
судове засідання не направив, вимоги
попередніх ухвал суду від 09.07.2014року та
від 29.07.2014року не виконав.

29.07.2014року за вхідним № 9877 (канцелярії
суду) представник відповідача подав
відзив на позовну заяву. Суд поданий
відзив прийняв до розгляду та долучив
до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, а також
достатністю документальних доказів в
матеріалах справи для її розгляду по
суті, суд розглядає справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до статті
75 ГПК України.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно
повно та об'єктивно за своїм внутрішнім
переконанням оцінивши всі обставин
справи в їх сукупності, суд дійшов до
висновку про відмову у задоволенні
позову повністю виходячи із
наступного:

Позивач свої позовні вимоги
обгрунтовує тим, що між ним та
Відповідачем існувала усна
домовленість щодо здійснення
технічного обслуговування трактору
Відповідача New Holland T 8020. Відповідно на
виконання такої домовленості
Позивачем було проведено технічне
обслуговування трактору Відповідача,
про що сторони склали Акт
приймання-передачі наданих послуг за №
ПС 00006689 від 18.07.2013р, та Позивачем було
складено і надано Відповідачу
податкову накладну за № б/н від
18.07.2013року. Будь-якого договору сторони
не укладали, та, відповідно строк
оплати обумовлено не було.

Таким чином Позивач вважає, що оплата
за наданні послуги повинна бути
здійснена відповідно до приписів ст. 854
ЦК України, а саме після остаточної
здачі роботи.

Однак, згідно чинного законодавства
України, сторони при укладанні
договору, обов'язково повинні узгодити
предмет, ціну та строк договору, що є
істотними його умовами.

Позивач та Відповідач складаючи
первину документацію, а саме Акт
приймання-передачі та податкову
накладну, не зазначили строк для оплати
проведених робіт, про що це у позовній
заяві зазначає сам Позивач.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, в якій
зазначено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
його виконання у будь-який час, і
відповідно Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимог.

Про те Позивач не надав до суду докази
звернення до Відповідача із вимогою,
про здійснення оплати за виконанні
роботи з технічного обслуговування
трактору Відповідача.

Відповідно, судом встановлено, що
строк для здійснення Відповідачем
оплати виконаних робіт не настав,
вимоги від Позивача про її здійснення
не отримано, відповідно й відсутній
предмет спору.

До того, ж Відповідачем до суду у
якості доказу було надані копії
платіжних доручень за № 257 від
16.09.2013року на суму 5 000,00грн. та № 359
від 30.04.2014року на суму 10 000,00грн, що
підтверджує виконання Відповідачем
свого обов'язку оплати за наданні
послуги у добровільному порядку.

Позивачем не виконано вимоги
ухвали суду від 29.07.2014року, а саме не
встановлено строк вимоги за усною
домовленістю та не проведено звірку по
заборгованості за період з 01.01.2012року
по31.03.2014року.

В зв'язку з викладеним, позовні
вимоги визнаються судом
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Основними засадами судочинства
є: законність; рівність усіх учасників
судового процесу перед законом і судом;
забезпечення доведеності вини;
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і
доведенні перед судом їх
переконливості (ст.. 129 Конституції
України).

Статтями 32-34,36 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також
в інших випадках на вимогу
господарського суду.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач в порушення вищенаведених норм
закону не довів тих обставин, на які він
посилався, як на підставу своїх
позовних вимог.

Відповідач відповідно до приписів
статтей 32-34,36,38 ГПК України надав
належні докази /у матеріалах
справи/ та довів відповідність вимогам
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
26.08.2014 року оголосив вступну та
резолютивну частини рішення яким
відмовив у позові повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, керуючись статтями 4 - 43,
45 - 47 , 22, 28, 32 - 34,
36,38,43, 44,, 49, 69, 75,77,811 82,821
,83 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, у нарадчій кімнаті,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові повністю.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 29.08.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.