ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.Справа № 922/3600/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Лозова до
Верхньосамарської сільської ради, с.
Верхня Самара про стягнення коштів за
участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 1897 від
22.08.2014 року);

від відповідача: Курінний Н.В. (дов. №
02-25/158 від 16.09.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(позивач) звернувся до господарського
суду Харківської області із позовом до
Верхньосамарської сільської ради
(відповідач) про стягнення коштів у
розмірі 105941,02 грн. з яких: сума
заборгованості у розмірі - 79508,00грн.,
пеня у розмірі - 12492,56 грн., 3% річних - 3947,08
грн., інфляційні у розмірі - 9993,38 грн. та
судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушення
відповідачем зобов'язань за договором
підряду № 23 від 22.12.2012 року у частині
повного та своєчасного розрахунку за
виконані роботи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28.08.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 16.09.2014 року.

12.09.2014 року позивач через канцелярію
суду надав супровідний лист про
долучення документів до матеріалів
справи.

15.09.2014 року відповідач через канцелярію
суду надав відзив на позовну заяву у
якому зазначає що визнає наявну перед
позивачем заборгованість у розмірі
79508,00 грн. та просить суд позов
задовольнити частково, в частині
сплати основного боргу згідно договору
підряду № 23 та акту звірки
взаєморозрахунків в сумі 79508,00 грн. та
документи для долучення до матеріалів
справи.

16.09.2014 року відповідач у судовому
засіданні надав клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.

16.09.2014 року позивач у судовому
засіданні надав заяву про зменшення
позовних вимог та просить суд зменшити
розмір позовних вимог до 79508, 00 грн., а
також просить стягнути судовий збір у
розмірі 1827,00 грн., а решту повернути
позивачеві.

Згідно із статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі, збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.11., пункту 3. 12.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", передбачені
частиною четвертою статті 22
Господарського процесуального кодексу
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 Господарського
процесуального кодексу України ціну
позову вказує позивач.

Отже, суд розглянувши подану позивачем
заяву про зменшення суми позовних
вимог приймає її до розгляду та
розглядає справу № 922/3600/14 у подальшому
із її врахуванням.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 16.09.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача та
відповідача, суд встановив наступне.

22.12.2012 року між Верхньосамарською
сільською радою (далі-відповідач,
замовник) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (далі-позивач,
підрядник) було укладено договір
підряду № 23 (далі-договір) (а.с. 14).

Згідно пункту 11.1. договір набирає
чинності з моменту підписання його
сторонами і діє до 31.12.2012 року.

Пунктом 11.2. визначено що договір
вважається продовженим на кожен
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку дії, жодна із сторін
не заявить про його припинення (а.с. 16).

Відповідно до пункту 1.1. договору
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується на власний ризик
виконати відповідно до умов цього
договору роботу: капітальний ремонт
вуличного освітлення із застосуванням
енергозберігаючих технологій по ПЛ-0,4
фідер 2,1 від ТП-348 с. В.Самара по вулицям
Леніна, К.Маркса та Шкільна
Близнюківського району Харківської
області, а замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

Згідно пункту 2.1. загальна вартість
виконання даного договору становить
79508,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4. договору
розрахунки з підрядником здійснюються
згідно з актом виконаних робіт.

Згідно пункту 7.1. договору
здача-приймання виконаних робіт
здійснюється сторонами за актом
протягом 3-х днів з моменту
повідомлення замовника про готовність
предмету підряду до приймання (а.с. 15).

На виконання умов договору позивач
виконав роботи: капітальний ремонт
вуличного освітлення із застосуванням
енергозберігаючих технологій по ПЛ-0,4
фідер 2,1 від ТП-348 с. В.Самара по вулицям
Леніна, К.Маркса та Шкільна
Близнюківського району Харківської
області, що підтверджується актом №
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року на загальну суму
79508,00 грн. який підписаний і скріпленим
печатками сторін, та не заперечується
відповідачем (а.с.18-20).

У зв'язку із існуючою заборгованістю,
позивач 18.02.2014 року направив на адресу
відповідача вимога про сплату боргу у
якому позивач просить у семидневний
строк від дня перд'явлення цієї вимоги
здійснити розрахунок за договором,
перерахувавши 79508,00грн. на р/р НОМЕР_2 в
«Райффайзен банк «Аваль», МФО 380805, м.
Київ та 26.06.2014 року претензію (а.с.42, 44-46).

Відповідачем 15.07.2014 року надано
відповідь на претензію від 26.06.2014 року,
згідно із якою відповідач повідомляє,
що станом на 09.07.2014 року виконати своє
грошове зобов'язання щодо оплати за
виконані роботи за договором підряду №
23 від 22.12.2012 року у розмірі 79508,00 грн., не
в змозі, у зв'язку із тим, що вказані
кошти не передбачені бюджетом
сільської ради на 2014 рік (а.с 66) .

Відповідно до акту звірки
взаєморозрахунків між фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 та
Верхньосамарською сільською радою
сальдо на користь позивача становить -
79508,00 грн. (а.с. 33).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач суму заборгованості не
оплатив, що є причиною виникнення
спору.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки (стаття 11 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 181 Господарського
суду України передбачено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 Господарського кодексу
України встановлено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 175
господарського кодексу України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Дії сторін (виконання робіт з ремонту
вуличного освітлення із застосуванням
енергозберігаючих технологій,
прийняття робіт замовником) свідчать
про виникнення між ними підрядних
правовідносин.

Згідно до статті 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За приписами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу. інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено строк (термін) виконання
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Доказів здійснення оплати за спірною
господарською операцією відповідач
суду не надав та у відзиві на позовну
заяву підтвердив заборгованість за
договором підряду № 23 та актом
приймання виконаних будівельних робіт
від 25.12.2012 року на суму 79508,00 грн. (а.с.
68-69).

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (стаття 4-3 Господарського
процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (статті 32 Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи несплату відповідачем
боргу, суд приходить до висновку про те
що, позовні вимоги (з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог) про
стягнення суми основного боргу у
розмірі - 79508,00 грн. є обґрунтованими,
правомірними, доведеними матеріалами
справи, не спростованими відповідачем
та такими, що підлягають задоволенню.

При поданні позовних матеріалів до
суду, позивачем відповідно до
платіжного дорученння № 49 від 22.08.2014
року сплачено суму судового збору у
розмірі - 2118,83 грн. (а.с. 11). Судовий збір з
урахування заяви про зменшення
позовних вимог становить - 1827,00 грн.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача у розмірі 1827,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 22, 32, 33, 43, 44-49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Верхньосамарської
сільської ради (, вул.
Леніна, буд. 57, с. Верхня Самара,
Близнюківський р-н., Харківська обл. 64872)
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2 в
АТ "Райфафайзен банк Аваль" м. Київ, МФО
380805) - суму боргу у розмірі 79508,00 грн. та
витрати на сплату судового збору у
розмірі 1827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повернути з державного бюджету
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1, АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2 в АТ
"Райфафайзен банк Аваль" м. Київ, МФО
380805) зайво сплачений судовий збір у
розмірі 291,83 грн., перерахований
платіжними дорученнями № 49 від 22.08.2014
року, оригінал якого знаходиться у
матеріалах справи № 922/3600/14 (а.с.11) про
що видати ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 22.09.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова