КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2014 р. Справа№ 5011-62/8101-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Повар О.М., за довіреністю;

Ткаченко К.В., за довіреністю;

відповідача 1:Кіян А.В., за довіреністю;

Борисенко А.С., за довіреністю;

Замедянська Т.А., за довіреністю;

Бєлостоцький М.Л., за довіреністю;

відповідача 2:не з'явився;

відповідача 3:не з'явився;

розглядаючи апеляційні скарги
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" та Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед)

на рішення господарського суду
міста Києва від 29.05.2014

у справі № 5011-62/8101-2012 (головуючий
суддя: Чинчин О.В., судді: Баранов Д.О.,
Стасюк С.В.)

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалії України"

до 1.Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед)

2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА"

3.Головного управління юстиції у м.
Києві в особі Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві

про визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії

за зустрічним позовом Swissport
International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед)

до Приватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалії України"

про визнання договору частково
недійсним

ВСТАНОВИВ:

В червні 2012 року Приватне акціонерне
товариство "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" (Позивач) звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Swissport International Ltd. (Відповідач),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" (в
подальшому найменування змінено на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА")
(Відповідач-2), Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
(Відповідач-3), в якому, з урахуванням
заяви від 26.10.2012 про зменшення розміру
позовних вимог, просило: 1) визнати
право власності на частку у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" у
розмірі 70,6 % статутного капіталу, що
згідно із статутом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" дорівнює 3530 доларам США та є
еквівалентом 18753,12 грн. згідно з
офіційним курсом гривні до долара США,
встановленим НБУ 25.08.2004; 2) укласти між
Swissport International Ltd. та Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
запропонованих ним умовах; 3)
зобов'язати Шевченківську районну в
місті Києві державну адміністрацію в
особі державного реєстратора внести
зміни до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" шляхом внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
зміни у складі учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", а саме: про перехід до
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" частки у розмірі 70,6 %
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" та про належність Приватному
акціонерному товариству "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" частки у
розмірі 100 % статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна".

Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" обґрунтовуючи позовні вимоги
посилалось на порушення відповідачем-1
зобов'язань, передбачених статутом
відповідача-2 та угодою від 21.02.2006р.,
внаслідок чого у Swissport International Ltd. виник
обов'язок продати на користь іншого
учасника, Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Міжнародні
Авіалінії України», свою частку у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна», а у позивача, відповідно,
виникло право на її придбання у
власність.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26.10.2012 (суддя Любченко М.О.) у
справі № 5011-62/8101-2012 позовні вимоги
задоволено частково, а саме: укладено
між Swissport International Ltd. та Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
відповідних умовах; визнано право
власності Приватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" на частку у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" у розмірі 70,6% статутного
капіталу, що згідно із статутом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
дорівнює 3530 доларам США та є
еквівалентом 18753, 12 грн. згідно з
офіційним курсом гривні до долара США,
встановленим НБУ 25.08.2004. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено та
стягнуто з Swissport International Ltd на користь
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" судовий збір в сумі 65 453 грн.,
повернуто Приватному акціонерному
товариству "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" з Державного
бюджету України судовий збір в сумі 1073
грн., сплачений згідно із платіжним
дорученням № 80 від 22.05.2012, та в сумі
1073 грн., сплачений відповідно до
квитанції № 20 від 13.06.2012.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2013 (у складі
головуючого Чорної Л.В., суддів:
Гончарова С.А., Смірнової Л.Г.) рішення
Господарського суду міста Києва від
26.10.2012 у справі № 5011-62/8101-2012 скасовано в
частині визнання права власності
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" на частку у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" у
розмірі 70,6% статутного капіталу, що
згідно із статутом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" дорівнює 3530 доларам США та є
еквівалентом 18753,12 грн. згідно з
офіційним курсом гривні до долара США,
встановленим НБУ 25.08.2004, в решті -
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02 жовтня 2013 року касаційну
скаргу Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) задоволено
частково, а саме: Рішення
Господарського суду м. Києва від 26.10.2012
у справі № 5011-62/8101-2012 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2013 у справі
№ 5011-62/8101-2012 скасовано, справу №
5011-62/8101-2012 направлено на новий розгляд
до Господарського суду м. Києва.

Постанову Вищого господарського суду
України від 02 жовтня 2013 року у справі
№5011-62/8101-2012 було вмотивовано тим, що
встановлення факту проведення зборів
товариства, точного змісту прийнятих
рішень та наявності протоколу
загальних зборів від 06.03.2012 мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, у зв'язку з чим при
новому розгляді необхідно дослідити та
встановити наявність даних обставин.

27.11.2013 року Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) (Відповідач-1 за
первісним позовом) звернувся до
Господарського суду міста Києва з
зустрічним позовом до Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні авіалінії України", в якому
просив визнати недійсними положення
пунктів 2.1 та 3.2.1 Договору між
учасниками Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", що
був укладений між Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні авіалінії України", Swissport
International Ltd. та AIRLINE BUSINESS HANDLING LIMITED 21
лютого 2006 року.

Зустрічний позов вмотивовано тим, що
оспорювані положення договору прямо
суперечать не тільки положенням Закону
України «Про господарські товариства»,
а й положенням статуту ТОВ «Свіспорт
Україна». Таким чином, оскільки ТОВ
«Свіспорт Україна» є юридичною особою,
що створена на існує за законодавством
України, договір, як угода, що визначає
порядок прийняття рішень загальними
зборами учасників ТОВ «Свіспорт
Україна», має відповідати
законодавству України та не суперечити
його імперативним нормам. До
недійсності Договору мають
застосовуватись відповідні норми
права України, які визначають
недійсність правочину (статті 203 та 215
Цивільного кодексу України).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 у справі
№ 5011-62/8101-2012 замінено найменування
Відповідача-2 з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА".

В первісному позові Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" -
відмовлено повністю.

В задоволенні зустрічного позову Swissport
International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед) - відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням місцевого господарського
суду, Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати в
частині відмови в задоволенні
первісного позову та прийняти нове,
яким первісний позов задовольнити, а в
іншій частині рішення залишити без
змін.

Також, не погоджуючись із вказаним
рішенням місцевого господарського
суду, Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати в частині відмови в
задоволенні зустрічного позову та
прийняти нове, яким зустрічний позов
задовольнити, а в іншій частині рішення
залишити без змін.

Скарги мотивовані тим, що
господарським судом міста Києва не в
повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційні скарги
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" та Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) передано на
розгляд судді Шапрану В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.06.2014,
колегією суддів у складі: головуючий
суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко
В.В., Буравльов С.І., прийнято апеляційні
скарги до провадження, об'єднано в одне
провадження та призначено до розгляду
на 08.07.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014
розгляд справи відкладено на 22.07.2014.

22.07.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 07.08.2014.

В зв'язку з перебування головуючого
судді (судді-доповідача) Шапрана В.В. у
відпустці, відповідно до підпунктів
3.1.11, 3.1.13. пункту 3.1.Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду призначено повторний
автоматичний розподіл справи №
5011-62/8101-2012.

Відповідно до повторного
автоматичного розподілу справ між
суддями апеляційні скарги Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" та Swissport
International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед) передано на розгляд колегії
судді у складі головуючого судді -
Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф.,
Шевченка Є.О.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р., у
зв'язку з перебуванням Синиці О.Ф. на
лікарняному, сформовано судову колегію
у складі: головуючий суддя - Зеленін В.О,
судді - Верховець А.А, Шевченко Є.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014 колегію
суддів у зазначеному складі прийнято
до провадження справу № 5011-62/8101-2012.
Розгляд апеляційної скарги
призначений на 07.08.2014.

07.08.2014 відповідач 2 та відповідач 3 в
судове засідання не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014 розгляд
справи відкладено на 08.09.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014р., у
зв'язку з виходом судді Синиці О.Ф. з
лікарняного, сформовано судову колегію
у складі: головуючий суддя - Зеленін В.О,
судді - Синиця О.Ф., Шевченко Є.О.

05.09.2014 представником позивача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду були подані
письмові пояснення по справі.

08.09.2014 представником відповідача 1
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду було подано
клопотання про долучення до матеріалів
справи витребуваних судом документів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014 розгляд
апеляційних скарг відкладено на 22.09.2014.

22.09.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 25.09.2014.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014р. у
зв'язку з перебуванням судді Шевченка
Е.О. у відрядженні, для розгляду справи
№ 5011-62/8101-2012 сформовано судову колегію
у складі: головуючий суддя - Зеленін В.О,
судді - Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.

25.09.2014 відповідач 2 та відповідач 3 в
судове засідання повторно не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Суд вважає, що зазначені обставини не
є перешкодою для розгляду справи,
оскільки про дату, час і місце судового
розгляду справи відповідач 2 та
відповідач 3 повідомлені належним
чином.

Оскільки, спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви (ч. 1 ст. 69 ГПК України), то
керуючись ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає за необхідне
здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними в
справі документами та за відсутності
представників відповідача 2 та
відповідача 3.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

25.09.2014 представники Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України"
підтримали апеляційну скаргу і просили
суд її задовольнити, а проти
апеляційної скарги Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел Лімітед)
заперечували та просили суд залишити
її без задоволення.

25.09.2014 представники Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел Лімітед)
підтримали апеляційну скаргу і просили
суд її задовольнити, а проти
апеляційної скарги Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України"
заперечували та просили суд залишити
її без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1, колегія
суддів встановила наступне.

Відповідно п.п. 2.1, 6.3 Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Свіспорт Україна», затвердженого
рішенням позачергових загальних
зборів учасників ТОВ «Свіспорт
Україна», яке оформлено протоколом
№15/05/2008 від 15.05.2008 р. (з урахуванням змін
№1, що затверджені рішенням
позачергових загальних зборів
учасників ТОВ «Свіспорт Україна», яке
оформлено протоколом №15/01/2009-1 від
15.01.2009р.), учасниками Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна» є: Свіспорт Інтернешнл
Лімітед (Swissport International Ltd.) з часткою
власності у статутному фонді
товаристві 70,6%; Приватне акціонерне
товариство «Авіакомпанія «Міжнародні
Авіалінії України» - з часткою
власності у статутному фонді
товариства 29,4% (а.с. 23-63, т. 1).

Пунктом 6.1 статуту ТОВ «Свіспорт
Україна» визначено, що статутний
капітал товариства становить 26562,50 грн.,
що є еквівалентом 5 000 доларів CШA згідно
з офіційним курсом НБУ.

В п. 11.1 статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
передбачено, що збори учасників, які
можуть проводитися у формі загальних
зборів або позачергових зборів, у межах
встановлених законодавством України
та цим статутом, наділяються всіма
правами та повноваженнями на додаток
до тих, які надані цим статутом іншим
органам управління товариства. Кожний
учасник товариства повинен мати таку
кількість голосів, яка відповідає
розміру його частки власності у
товаристві.

Як вбачається з матеріалів справи,
компанія Свіспорт Інтернешнл Лімітед
(Swissport International Ltd.) скликала позачергові
загальні збори учасників ТОВ "Свіспорт
Україна" на 06 березня 2012 року,
повідомлення про що надіслала
позивачу. /а.с. 101-103, т. 1/.

Так, 06.03.2012р. були проведені позачергові
загальні збори учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна», на яких було прийнято
наступні рішення:1) обрати головою
загальних зборів пана ОСОБА_10,
секретарем - пані ОСОБА_11; 2) обрати
головою товариства пана ОСОБА_10; 3)
зняти з розгляду питання третє порядку
денного «Затвердження результатів
фінансово-господарської діяльності
товариства за 2011 рік» та перенести його
розгляд на наступні збори; 4) по даному
питанню («Оцінка виконання фінансових
зобов'язань і гарантій з боку учасників
Товариства») рішення не було прийнято;
5) збільшити статутний капітал
товариства на 200 000 доларів США; 6)
погодитись з розмиттям частки
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії
України» згідно з документами, що
обговорювалися в пункті четвертому
порядку денного, а саме відповідно до
обсягу фінансування; 7) затвердити звіт
ринкової вартості 100% частки в
Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»
від 01.12.2011 р., підготовлений Товариством
з обмеженою відповідальністю «БДО
ВАЛЮЕЙШН», на зміну Договору від 21.02.2006
р., яким передбачено, що оцінку має
проводити компанія KPMG.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що
сторони в розумінні ст. 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України не надали ні до суду першої
інстанції ні до суду апеляційної
інстанції докази щодо прийняття
рішення з питання № 4 порядку денного
«Оцінка виконання фінансових
зобов'язань і гарантій з боку учасників
товариства», а також з питання № 8
«Обговорення та прийняття рішення щодо
можливостей кожного з учасників викупу
частки іншого учасника» сторонами суду
не надано.

В той же час, факт проведення 06.03.2012 р.
позачергових загальних зборів
учасників ТОВ «Свіспорт Україна»
підтверджується наступними належними
та допустимими доказами, зокрема:
запереченнями відповідача 1 від 26.10.2012
року; листом ТОВ «Свіспорт Україна» №
01-17-300 від 30.07.2012 року; поясненнями
відповідача 2 від 27.03.2014 року; актом
реєстрації учасників відповідача 2, які
прибули для участі в позачергових
загальних зборах 06.03.2012р.; копіями
довіреностей відповідача 1 від 05.03.2012
року про уповноваження представників
на участь у Позачергових загальних
зборах учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна"; текстом протоколу Зборів від
06.03.2012 р., підписаним секретарем Зборів -
ОСОБА_11.

З письмових заперечень відповідача 1
від 26.10.2012 року вбачається наступне: «У
результаті голосування було прийняте
рішення про необхідність збільшити
статутний капітал СПУ на 200 000 дол США
для сприяння розвитку товариства.»
(а.с.19-27, т.6).

В листі від 30.07.2012 року № 01-17-300
відповідач 2 зазначив, що 06.03.2012р.
відбулись загальні збори учасників
відповідача 2, секретарем зборів обрано
працівника відповідача 2 ОСОБА_11, яка в
свою чергу як секретар зборів
підготувала та надіслала позивачу
текст протоколу зборів від 06.03.2012р.

В письмових поясненнях відповідача 2
від 27.03.2014 року зазначено, що 06 березня
2012 року відбулись загальні збори
учасників відповідача 2 та секретарем
зборів обрано працівника Відповідача 2
- пані ОСОБА_11.

В доповідній записці ОСОБА_11 зазначено,
що 06 березня 2012 року відбулись
позачергові загальні збори учасників
ТОВ «Свіспорт Україна», на зборах були
присутні уповноважені представники
усіх учасників ТОВ «Свіспорт Україна».

Однак, з оскаржуваного рішення
вбачається, що відхиляючи зазначені
вище докази місцевий господарський суд
посилався на те, що вони не є такими, що
прямо вказують на факт проведення
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" та
прийняття рішень 06.03.2012 року. Акт
реєстрації представників учасників, а
також довіреності відповідача 1 від
05.03.2012 року про уповноваження
представників на участь у позачергових
загальних зборах учасників
підтверджують лише прибуття вказаних
представників для проведення
Позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна».

Такий висновок місцевого
господарського суду є помилковим та не
відповідає фактичним обставинам.

До тог ж, якщо місцевий господарський
суд дійшов такого висновку, то логічним
було б встановити причину не
проведення зборів наявними учасниками,
але суд цього не виконав.

Так, з матеріалів справи вбачається та
підтверджується листом № 1.1.18-85 від
28.03.2012 року, що позивач неодноразово
звертався до відповідачів із вимогою
підписати протокол загальних зборів
учасників ТОВ "Свіспорт Україна", які
відбулися 06.03.2012 р.

Проте, 12.04.2012 Приватне акціонерне
товариство "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" лише повідомило
компанію Swissport International Ltd. про порушення,
які відбулись на позачергових
загальних зборах учасників товариства
з обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" 06.03.2012 (т.1., а. с.119, 120).

Колегія суддів відзначає, що не
підписання та не надання позивачу
протоколу зборів ТОВ "Свіспорт Україна"
від 06.03.2012 р. не свідчить, що вказані
збори не проводилися та жодних рішень
на них прийнято не було.

Також, колегія суддів відзначає
помилкове тлумачення місцевого
господарського суду в оскаржуваному
рішенні на п.2.11 «є» рекомендацій
Президії Вищого господарського суду
України «Про практику застосування
законодавства у розгляді справ, що
виникають з корпоративних відносин»,
відповідно до якого підставами
недійсності рішень загальних зборів є
відсутність протоколу загальних
зборів, підписаного відповідно до
частини дев'ятої статі 41 Закону України
"Про господарські товариства" головою і
секретарем зборів, так-як положення
статті 41 Закону України "Про
господарські товариства" стосуються
оформлення протоколу загальних зборів
саме акціонерних товариств, тоді як
предмет спору в даній справі
стосується проведення загальних
зборів товариства з обмеженою
відповідальністю, що врегульовано
статтею 60 Закону України "Про
господарські товариства".

Зазначена позиція суду
кореспондується з висновками
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва викладені в листі №
5683/0/20-14 від 15.07.2014, де зазначено, що
вимоги чинного законодавства України
не порушені, якщо протокол зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю підписаний
секретарем зборів учасників, який був
призначений у встановленому порядку.

Таким чином, з урахуванням положень ч.5
ст.60 Закону України «Про господарські
товариства» та пункту 11.3 Статуту
Відповідача-2 саме Секретар зборів є
особою, що відповідає за оформлення
протоколу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу
на те, що зазначені вище докази, взяті
кожен окремо один від одного, не
вказують прямо на відповідні факти, ще
не робить їх неналежними доказами та не
позбавляє їх доказової сили, так-як за
наслідками їх оцінки в сукупності
колегія суддів дійшла висновку про
підтвердження ними обставини
проведення позачергових загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" та прийняття відповідних
рішень 06.03.2012 року.

В той же час, відповідачами належних та
допустимих доказів на спростування
того, що загальні збори не відбулись,
ними в порушення статті 33 ГПК України,
не наведено та не надано, а наявні в
матеріалах справи письмові
заперечення Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) щодо позовних
вимог, у яких зазначено наступне: "У
результаті голосування було прийняте
рішення про необхідність збільшити
статутний капітал СПУ на 200000 дол США
для сприяння розвитку товариства.". /а.с.
19-27, т. 6/, лише вкотре підтверджує, що
загальні збори учасників відбулися, а
рішення про збільшення статутного
капіталу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
позачергових Загальних зборах
учасників ТОВ "Свіспорт Україна"
приймалося.

Крім того, факт проведення 06.03.2012 року
позачергових загальних зборів
учасників ТОВ «Свіспорт України» та
прийняття вищезгаданих рішень також
підтверджений в рішенні Дарницького
районного суду м.Києва від 29 липня 2014
року по справі № 753/13074/14-ц за позовом
ОСОБА_11 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравіа» про
скасування наказу про застосування
дисциплінарного стягнення. В даному
рішенні також зазначено, що статут ТОВ
«Свіспорт Україна» покладав обов'язок
ведення протоколу загальних зборів
учасників на секретаря цих зборів, що в
свою чергу було виконано позивачем та
відповідало положенням п.11.3 Статуту
ТОВ «Свіспорт Україна».

Згідно ч.2 ст.35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Таким чином, для рішень господарських
судів важливою умовою
преюдиціальності фактів, що містяться
в рішенні господарського суду, є
суб'єктний склад спору, тобто наявність
та участь тих самих сторін, що й у
справі, яка розглядається.

Отже, зазначене вище свідчить виключно
про те, що рішення про збільшення
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" на позачергових Загальних
зборах учасників ТОВ "Свіспорт Україна"
прийнято.

Згідно із п.2.2 Статуту ТОВ "Свіспорт
Україна" порядок створення та
діяльності товариства регулюється
чинним законодавством України;
договором між учасниками від 21.02.2006 р.,
який уклали позивач, Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел Лімітед), Airline
Business Handling Limited; статутом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна". /а.с. 85-100, т.1/.

Пунктом 2.2 угоди від 21.02.2006 р. сторони
домовилися, що положення угоди будуть
завжди превалювати над положеннями
статуту.

В п. 10.1.1 вказаної угоди встановлено, що
її дія не обмежена за терміном та угода
залишається чинною до моменту
ліквідації товариства за
законодавствам України або його
розпуску за письмовою згодою всіх
учасників.

Приписами п. 2.1 угоди від 21.02.2006 р.
сторони погодилися вживати всіх
необхідних або бажаних заходів для
забезпечення прийняття всіх постанов
та рішень на будь-яких загальних або
надзвичайних зборах учасників
товариства, необхідних для виконання
цієї угоди та застосовувати свої права
голосу на зборах учасників відповідно
до їхніх застосовних зобов'язань за
цією угодою та згідно з іншими
застосовними положеннями цієї угоди.

За змістом п.6.4, п.11.5.2 статуту ТОВ
"Свіспорт Україна" загальні збори
учасників можуть прийняти рішення про
збільшення або зменшення статутного
фонду товариства шляхом внесення змін
та доповнень до договору між
учасниками і статуту товариства згідно
з вимогами чинного законодавства
України і реєстрації таких змін та
доповнень у відповідних органах
державної влади. Позачергові загальні
збори мають компетенцію розглядати
питання внесення змін і доповнень до
статуту товариства, включаючи зміну
розміру статутного фонду товариства.

Згідно п. 3.2.1 угоди від 21.02.2006 р. окрім
повноважень, передбачених статутом,
збори учасників матимуть повноваження,
згідно з умовами даної угоди, приймати
рішення стосовно всіх справ у своїй
компетенції простою більшістю голосів
учасників, що беруть участь у таких
зборах, за винятком наступних питань,
рішення за якими приймаються 3/4 голосів
учасників, що беруть участь у таких
зборах, у тому числі, щодо внесення
будь-яких змін до статуту, зокрема,
відносно збільшення чи зменшення
статутного фонду.

Наявні матеріали справи, дають змогу
дійти висновку та встановити, що на
позачергових загальних зборах
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»,
що відбулися 06.03.2012 р., прийнято рішення
з пункту 5 порядку денного про
збільшення статутного капіталу
товариства на 200000 доларів США. При
цьому, компанія Swissport International Ltd., яка має
частку у статутному фонді ТОВ
«Свіспорт Україна» - 70,6%, проголосувала
«за» прийняття рішення, а Приватне
акціонерне товариство «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України» з
часткою у статутному капіталі ТОВ
«Свіспорт Україна» - 29,4%, проголосувало
«проти».

Однак, за змістом пункту 3.2.1 угоди від
21.02.2006 р. рішення із вказаного питання
має прийматись 3/4 голосів учасників,
які беруть участь у зборах, що
відповідає 75%.

В п. 7.2.1 статуту ТОВ «Свіспорт Україна»
визначено, що учасники товариства
зобов'язані дотримуватись вимог
статуту товариства і договору між
учасниками.

Положеннями п.19, п.19.1 (і) статуту ТОВ
«Свіспорт Україна» передбачено, що
порушення учасником будь-якого
запевнення, гарантії, зобов'язання,
домовленості або обов'язку за цим
статутом або договором між учасниками,
його неспроможність вжити заходів,
спрямованих на усунення такого
порушення протягом 30 днів з моменту
отримання повідомлення про таке
порушення від сумлінного учасника
вважається невиконанням за цим
статутом. Аналогічні за змістом
положення містить пункт 9.1 (і) угоди від
21.02.2006р.

З матеріалів справи вбачається, що
12.04.2012 р. позивач повідомив компанію
Swissport International Ltd. про порушення, які
відбулись на позачергових загальних
зборах учасників ТОВ "Свіспорт Україна"
06.03.2012 р.

А оскільки головою позачергових
загальних зборів учасників 06.03.2012 р.
було обрано представника саме компанії
Swissport International Ltd. - пана ОСОБА_10, який
оголосив про прийняття рішення про
збільшення статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»
на 200 000 доларів США, за наявності
голосів «за» - 70,6%, то колегія суддів
вважає доведеним порушення компанією
Swissport International Ltd. положень статуту ТОВ
«Свіспорт Україна» та угоди від
21.02.2006р., яка була укладена між Swissport
International Ltd., Закритим акціонерним
товариством «Авіакомпанія «Міжнародні
Авіалінії України», Airline Business Handling Limited.

Зазначений висновок суду випливає з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
господарські товариства"
господарським товариством є юридична
особа, статутний (складений) капітал
якої поділений на частки між
учасниками.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про господарські товариства"
засновниками та учасниками товариства
можуть бути підприємства, установи,
організації, а також громадяни, крім
випадків, передбачених законодавчими
актами України.

У відповідності до статті 4 Закону
України "Про господарські товариства"
акціонерне товариство, товариство з
обмеженою і товариство з додатковою
відповідальністю створюються і діють
на підставі статуту, повне і командитне
товариство - засновницького договору.
Установчі документи товариства у
випадках, передбачених чинним
законодавством, погоджуються з
Антимонопольним комітетом України.

До установчих документів можуть бути
включені інші умови, що не суперечать
законодавству України.

Статтею 50 вказаного Закону України
передбачено, що товариством з
обмеженою відповідальністю визнається
товариство, що має статутний капітал,
розділений на частки, розмір яких
визначається установчими документами.

Аналогічні положення містяться у ст. 140
Цивільного кодексу України, згідно
якої товариством з обмеженою
відповідальністю є засноване одним або
кількома особами товариство, статутний
капітал якого поділений на частки,
розмір яких встановлюється статутом.

Статтею 97 Цивільного кодексу України
визначено, що управління товариством
здійснюють його органи. Органами
управління товариством є загальні
збори його учасників і виконавчий
орган, якщо інше не встановлено
законом.

У відповідності до ст. 58 Закону України
"Про господарські товариства" вищим
органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори
учасників. Вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників.

Аналогічні положення містить стаття 145
Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.ст. 41, 59 Закону України "Про
господарські товариства" до
компетенції зборів товариства з
обмеженою відповідальністю належить,
зокрема, внесення змін до статуту
товариства, у тому числі зміна розміру
його статутного капіталу.

Статтею 53 Закону України "Про
господарські товариства" врегульовано
питання щодо переходу частки (її
частини) учасника у статутному
капіталі товариства з обмеженою
відповідальністю до іншої особи. Так,
учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право продати чи
іншим чином відступити свою частку (її
частину) у статутному капіталі одному
або кільком учасникам цього
товариства. Відчуження учасником
товариства з обмеженою
відповідальністю своєї частки (її
частини) третім особам допускається,
якщо інше не встановлено статутом
товариства.

Пунктом 6.6 статуту ТОВ "Свіспорт
Україна" встановлено, що учасник має
право продати, передати, уступити або
іншим чином відчужити всю належну йому
частку власності або її частину одному
учаснику та/або третім особам або
товариству відповідно до вимог чинного
законодавства України, положень
договору між учасниками і положень ст.
17 цього статуту.

Згідно п. 7.1.5 вказаного статуту
учасники товариства мають право
відчужувати свої частки власності у
статутному фонді товариства згідно з
порядком, встановленим цим статутом,
договором між учасниками і
законодавством України.

Пунктом 19.2.1 статуту ТОВ «Свіспорт
Україна» та пунктом 9.2.1 угоди від 21.02.2006
р. передбачено, що у разі, якщо
невиконання за підпунктами (і) і (iv)
пункту 19.1 не було усунуто протягом 30
днів, відведених на усунення
невиконання, сумлінний учасник матиме
можливість, але не зобов'язаний, купити
всю частку власності невиконуючого
учасника за ціною, яка дорівнює
справедливій ринковій вартості,
встановленій компанією KPMG відповідно
до умов пункту 19.3 цього статуту, за
вирахуванням 20 відсотків та суми
винагороди компанії КРМG та її витрат,
якщо тільки інша ціна не буде погоджена
Учасниками.

Аналогічне міститься також у п. 9.2.1
угоди від 21.02.2006 р.

Таким чином, на зборах за пропозицією
відповідача 1 учасники затвердили Звіт
оцінки ринкової вартості 100% частки
товариства від 01.12.2011, підготовлений
ТОВ "БДО ВАЛЮЕЙШН", тобто фактично,
учасники погодили іншу оцінку часток в
ТОВ "Свіспорт Україна", скориставшись
своїм правом, передбаченим пунктом 19.2.1
Статуту та пунктом 9.3 Договору і
представники учасників мали необхідні
повноваження на голосування за
прийняття такого рішення.

Відповідно до статті 117 Цивільного
Кодексу України рішення загальних
зборів є обов'язковим для учасників.
Представники учасників мали необхідні
повноваження на голосування за
прийняття такого рішення.

Згідно із п.19.3 статуту ТОВ «Свіспорт
Україна», п. 9.3 угоди від 21.02.2006 р.
сумлінний учасник, який хоче
скористатися правом, передбаченим
пунктом 19.2 статуту, повинен надати
невиконуючому учаснику письмове
повідомлення про свій намір
скористатися таким правом протягом 30
днів з моменту завершення 30-ти денного
періоду, відведеного на усунення
невиконання.

Отже, за змістом положень статуту та
угоди у разі невиконання учасником
товариства обов'язків, передбачених
договором від 21.02.2006 р. або статутом, у
іншого учасника, яким в даному випадку
є Приватне акціонерне товариство
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України», виникає право придбати
частку учасника-порушника у статутному
капіталі товариства, а у
учасника-порушника, яким в даному
випадку є Swissport International Ltd., виникає
обов'язок продати таку частку.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.05.2012 Приватне акціонерне товариство
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України» звернулось до компанії Swissport
International Ltd. з листом від 22.05.2012р., за
змістом якого просило компанію Swissport
International Ltd. вжити негайних заходів для
передачі належної їй частки у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна» позивачу, включаючи, але не
обмежуючись наступним: підписати два
примірники договору купівлі-продажу у
редакції, що додається; підписати два
примірники рішення позачергових
зборів учасників у редакції, що
додається; надіслати належним чином
підписані компанією Swissport International Ltd.
два примірники договору
купівлі-продажу та два примірники
рішення позачергових зборів учасників
(а.с. 122, т. 1).

Оформлення позивачем протоколу
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»
про продаж відповідачем-1 частки
розміром 70,6% у статутному фонді
відповідача-2 позивачу є правомірним,
враховуючи положення п.3.1 угоди від
21.02.2006р., за змістом якого статут
дозволяє учасникам приймати певні
рішення шляхом проведення письмового
голосування, тобто, без скликання
зборів учасників.

Однак, Компанія Swissport International Ltd. на лист
позивача від 22.05.2012 р. відповіді не
надала, що і стало підставою для
звернення позивача до суду за захистом
своїх порушених корпоративних прав.

Відповідно до статті 167 Господарського
кодексу України корпоративні права - це
права особи, частка якої визначається у
статутному капіталі (майні)
господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Під корпоративними відносинами
маються на увазі відносини, що
виникають, змінюються та припиняються
щодо корпоративних прав.

Пунктом 4 статті 12 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарським судам
підвідомчі справи, які виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані з створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
цього товариства, крім трудових спорів.

Статтею 16 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що справи у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарського
товариства, що пов'язані із створенням,
діяльністю, управлінням та припиненням
діяльності цього товариства,
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням господарського
товариства згідно з Єдиним державним
реєстром юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців.

Відповідно до п. 6.2. рекомендацій № 04-5/14
від 28.12.2007 р. Президії Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування законодавства у
розгляді справ, що виникають з
корпоративних відносин" господарські
суди, вирішуючи спори між акціонерами з
питань корпоративного управління,
повинні враховувати, що укладені між
акціонерами - іноземними юридичними
або фізичними особами угоди (правочини)
про підпорядкування питань
корпоративного управління іноземному
праву порушує публічний порядок і
згідно із статтею 228 Цивільного кодексу
України є нікчемними. Учасники
господарських товариств незалежно від
суб'єктного складу акціонерів не
вправі також підпорядковувати розгляд
корпоративних спорів, пов'язаних з
діяльністю господарських товариств,
які зареєстровано в Україні, зокрема,
таких, що випливають з корпоративного
управління, міжнародним комерційним
арбітражним судам.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України № 13 від 24.10.2008р. "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
зазначено, що при визначенні
підвідомчості (підсудності) справ цієї
категорії судам необхідно керуватися
поняттям корпоративних прав,
визначеним ч. 1 ст. 167 Господарського
кодексу України.

За вимогами статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, кожний має право на розгляд
його справи судом.

Таким чином, в діях скаржника та його
твердженні щодо «ганебності» розгляду
справи саме господарськими судами
України і підвідомчості спору саме
господарському суду міста Києва та
Київському апеляційному
господарському суду вбачається
зловживання судовими процедурами,
наслідком чого є спроба порушення ст. 6
Європейської Конвенції з прав людини і
основоположних свобод 1950 року, щодо
права позивача на справедливий суд.

З огляду на те, що підставою виникнення
даного спору є порушення прав
міноритарного учасника, який звернувся
до суду за захистом свого права щодо
управління, то зазначений спір є
корпоративним і підлягає розглядові
господарським судом, а твердження
скаржника щодо припинення провадження
за непідсудністю є безпідставним та
таким, що не підлягає задоволенню,
так-як для даної справи не існують
обставин, що перешкоджають або
унеможливлюють її розгляд
господарським судом.

Як зазначалось вище, 22.05.2012р. позивач
звернувся до відповідача 1 з вимогою
укласти договір купівлі-продажу.

Проте, доказів підписання договору
купівлі-продажу, як і реагування на
вимогу підписати протокол загальних
зборів від 06 березня 2012 року матеріали
справи не містять.

Згідно звіту від 01.12.2011 р. Товариства з
обмеженою відповідальністю «БДО
ВАЛЮЕЙШН», затвердженого 06.03.2012 р. на
позачергових загальних зборах
учасників ТОВ «Свіспорт Україна»,
вартість капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна» становить 767 310 доларів США.

Тобто, з урахуванням приписів п. 19.2.1
статуту ТОВ «Свіспорт Україна» та п.9.2.1
угоди від 21.02.2006 р., Приватним
акціонерним товариством «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України» у
договорі купівлі-продажу вірно
визначено купівельну ціну за частку
Swissport International Ltd. (70,6%) у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт України»
на рівні 433 376,69 доларів США (541 720,86
доларів США (що становить 70,6% вартості
капіталу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»,
визначеної згідно із звітом від
01.12.2011р.) - 20%).

До того ж, Закон України "Про захист
економічної конкуренції" визначає
правові засади підтримки та захисту
економічної конкуренції, обмеження
монополізму в господарській
діяльності і спрямований на
забезпечення ефективного
функціонування економіки України на
снові розвитку конкурентних відносин.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" з метою запобігання
монополізації товарних ринків,
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем, обмеження конкуренції
органи Антимонопольного комітету
України здійснюють державний контроль
за концентрацією суб'єктів
господарювання. Концентрацією
визнається, зокрема, безпосереднє або
опосередковане придбання, набуття у
власність іншим способом чи одержання
в управління часток (акцій, паїв), що
забезпечує досягнення чи перевищення 25
або 50 відсотків голосів у вищому органі
управління відповідного суб'єкта
господарювання.

За статтею 1 вказаного Закону контроль -
це вирішальний вплив однієї чи
декількох пов'язаних юридичних та/або
фізичних осіб на господарську
діяльність суб'єкта господарювання чи
його частини, який здійснюється
безпосередньо або через інших осіб,
зокрема завдяки: праву володіння чи
користування всіма активами чи їх
значною частиною; праву, яке забезпечує
вирішальний вплив на формування
складу, результати голосування та
рішення органів управління суб'єкта
господарювання; укладенню договорів і
контрактів, які дають можливість
визначати умови господарської
діяльності, давати обов'язкові до
виконання вказівки або виконувати
функції органу управління суб'єкта
господарювання; заміщенню посади
керівника, заступника керівника
спостережної ради, правління, іншого
наглядового чи виконавчого органу
суб'єкта господарювання особою, яка вже
обіймає одну чи кілька із зазначених
посад в інших суб'єктах господарювання;
обійманню більше половини посад членів
спостережної ради, правління, інших
наглядових чи виконавчих органів
суб'єкта господарювання особами, які
вже обіймають одну чи кілька із
зазначених посад в іншому суб'єкті
господарювання. Пов'язаними особами є
юридичні та/або фізичні особи, які
спільно або узгоджено здійснюють
господарську діяльність, у тому числі
спільно або узгоджено чинять вплив на
господарську діяльність суб'єкта
господарювання. Зокрема, пов'язаними
фізичними особами вважаються такі, які
є подружжям, батьками та дітьми,
братами та (або) сестрами.

Право на придбання частки
невиконуючого учасника сумлінним
учасником встановлено пунктом 9.2.1
угоди між учасниками від 21.02.2006р.
розділу «Засоби захисту прав у зв'язку
із невиконанням». Аналогічні положення
містить пункт 19.2.1 статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна» розділу «Засоби захисту прав
у зв'язку із невиконанням».

Враховуючи викладене, порушені
відповідачем 1 корпоративні права
позивача підлягають захисту шляхом
укладення Договору купівлі-продажу
частки в судовому порядку.

Посилання суду першої інстанції на
частину 4 статті 16 Закону України «Про
господарські товариства» та на
ненадання позивачем доказів внесення
змін до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців відомостей щодо
збільшення статутного капіталу
відповідача 2 як на підставу для
відмови в задоволенні первісного
позову колегія суддів вважає
необґрунтованим, так-як положення
статуту відповідача 2 та угода від
21.02.2006р. не пов'язують можливість
захисту порушених прав учасника
товариства з державною реєстрацією
відповідних змін.

Враховуючи викладене, рішення
місцевого господарського суду в
частині відмови в задоволенні вимоги
про укладення договору купівлі продажу
частки підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про
задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, заявлена позивачем вимога
про визнання за позивачем права
власності на відповідну частку в
статутному капіталі відповідача 2
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
визначено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності на конкретне майно
вважається набутим правомірно, якщо
інше не буде встановлено в судовому
порядку або незаконність права
власності не випливає із закону.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про
визнання права власності на частку,
позивач посилається на статтю 392
Цивільного кодексу України, за якою
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Однак, на день подання позову позивач
не є власником частки у статутному
капіталі ТОВ "Свіспорт Україна" у
розмірі 70,6% статутного капіталу,
матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів на підтвердження
зазначеного, а отже, вимога про
визнання права власності є
передчасною, і такою, що не підлягає
задоволенню.

Також, не підлягає задоволенню і вимога
позивача до відповідача 3 про
зобов'язання внести до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців запису про
зміни у складі учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю «Свіспорт
Україна» (про перехід до Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України» частки
у розмірі 70,6% статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»
та про належність Приватному
акціонерному товариству «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України» частки
у розмірі 100% статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»),
оскільки згідно з ч.1 ст.1
Господарського процесуального кодексу
України особи мають право звертатися
до господарського суду за захистом
своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням, тоді як
позивачем в даній справі не надано
доказів порушення відповідачем 3 його
прав на момент звернення до суду з
позовом.

Враховуючи викладене, рішення
місцевого господарського суду в
частині відмови в задоволенні вимог
позивача про визнання за позивачем
права власності на частку та
зобов'язання внести запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців є законним
та обґрунтованим.

Що стосується зустрічного позову Swissport
International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед) до Приватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" про визнання
недійсними положень пунктів 2.1. та 3.2.1
Договору між учасниками Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", що був укладений між
Приватним акціонерним товариством
"Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії
України", Swissport International Ltd. та AIRLINE BUSINESS
HANDLING LIMITED 21 лютого 2006 року, колегія
суддів також погоджується з судом
першої інстанції про відсутність
підстав для його задоволення з огляду
на наступне.

Стаття 215 Цивільного кодексу України
визначає, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору
недійсним, необхідним є встановлення
наявності тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону, додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін (ч.
4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Отже, двостороннім правочинами
притаманна наявність
взаємоузгодженого волевиявлення двох
осіб, спрямованого на виникнення
єдиного правового результату,
покликаного забезпечити реалізацію
обопільної чи самостійної мети кожної
з цих осіб.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як передбачено ст. 6 Цивільного
кодексу України, сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р.
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" визначено, що вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків.

За таких обставин, позивачем при
зверненні до суду з вимогами про
визнання договору недійсним повинно
бути доведено наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними.

Як вбачається з зустрічного позову
Swissport International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед), в обґрунтування своїх вимог
компанія посилається на те, що
оспорювані положення договору прямо
суперечать не тільки положенням Закону
України «Про господарські товариства»,
а й положенням статуту ТОВ «Свіспорт
Україна». Таким чином, оскільки ТОВ
«Свіспорт Україна» є юридичною особою,
що створена та існує за законодавством
України, договір, як угода, що визначає
порядок прийняття рішень загальними
зборами учасників ТОВ «Свіспорт
Україна», має відповідати
законодавству України та не суперечити
його імперативним нормам. До
недійсності Договору мають
застосовуватись відповідні норми
права України, які визначають
недійсність правочину (статті 203 та 215
Цивільного кодексу України).

За приписами пункту 2.1 Договору від
21.02.2006р. укладеного між Swissport International Ltd.,
Спільним закритим акціонерним
товариством "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України", Airline Business Handling Limited,
визначено, що сторони погоджуються
вживати всіх дій, необхідних або
доцільних для забезпечення прийняття
усіх резолюцій і рішень на будь-яких
загальних або позачергових зборах
учасників товариства, які вимагаються
для виконання договору, та реалізувати
своє право голосу на будь-яких зборах
учасників у спосіб, який відповідає
всім відповідним зобов'язанням сторін
за договором, та згідно з іншими
відповідними положеннями цього
договору.

Підпунктом 3.2.1. Договору від 21.02.2006р.
визначено, що на додаток до
повноважень, і без обмеження
повноважень, передбачених статутом,
збори учасників мають право, з
урахуванням умов договору, ухвалювати
рішення з усіх питань, віднесених до їх
компетенції, простою більшістю голосів
учасників, які беруть участь у роботі
таких зборів, крім наступних питань,
рішення по яким ухвалюються більшістю
у ѕ від загальної кількості голосів
учасників, які беруть участь у роботі
зборів учасників: (і) внесення змін і
доповнень до статуту, включаючи,
зокрема, будь-яке збільшення або
зменшення статутного фонду, крім
будь-яких питань, які передбачають
необхідність внесення будь-яких змін і
доповнень до статуту, і які визначені у
статті 4, статті 5 договору; (іі) будь-яка
ліквідація, реорганізація або
припинення діяльності Товариства; (ііі)
створення, реорганізація та ліквідація
дочірніх компаній, відділень та
представництв, затвердження їх
статутів і положень, (iv) відчуження або
накладення обтяжень на будь-які активи
Товариства.

Частиною 2 статті 59 Закону України «Про
господарські товариства» визначено, що
з питань, зазначених у пунктах "а", "б"
статті 41 цього Закону, а також при
вирішенні питання про виключення
учасника з товариства рішення
вважається прийнятим, якщо за нього
проголосують учасники, що володіють у
сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників
товариства.

Як вбачається зі змісту підпункту 3.2.1
Угоди від 21.02.2006р, рішення з питань
збільшення або зменшення статутного
фонду має прийматись 3/4 голосів
учасників, які беруть участь у зборах,
що відповідає 75%.

Відповідно до абз. 5 п. 6.4 рекомендацій №
04-5/14 від 28.12.2007 р. Президії Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування законодавства у
розгляді справ, що виникають з
корпоративних відносин" угоди про
встановлення особливого порядку
голосування на загальних зборах
всупереч нормам чинного законодавства
можуть бути визнані недійсними в
судовому порядку, однак не є недійсними
в силу закону (нікчемними).

Враховуючи, що пункти 2.1 та 3.2.1 Договору
сторонами у судовому порядку не
оспорювалися та не визнані недійсними,
положення вказаних пунктів є чинними
та підлягають обов'язковому виконанню
позивачем та компанією Swissport International Ltd.

В зв'язку з зазначеним вище, колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду міста Києва від
29.05.2014 року у справі № 5011-62/8101-2012
прийняте з частково неправильним
застосуванням норм права, що
підтверджується фактичними
обставинами та матеріалами справи, а
тому підлягає частковому скасуванню, з
прийняттям нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог Приватного
акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України», а в іншій частині залишено
без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Swissport International
Ltd. (Свіспорт Інтернешенел Лімітед)
залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України» задовольнити частково.

3. Рішення господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 року у справі №
5011-62/8101-2012 скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог Приватного
акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України» про укладення між Swissport
International Ltd. та Приватним акціонерним
товариством "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна
скасувати, прийняти в цій частині нове
рішення, яким позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України» задовольнити.

4. В іншій частині рішення залишити без
змін.

5. Резолютивну частину рішення
господарського суду міста Києва від
29.05.2014 року у справі № 5011-62/8101-2012
викласти в наступній редакції:

«1. Замінити найменування Відповідача-2
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА".

2. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України» задовольнити частково.

Укласти між Swissport International Ltd.
(Флюгхофштрассе, 55, СН-8152 Опфікон,
Швейцарія, реєстраційний номер
СН-020.3.007.667-5) та Приватним акціонерним
товариством «Авіакомпанія «Міжнародні
Авіалінії України»(01030, м.Київ,
Шевченківський район, вул.Лисенка,
буд.4, ) договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»
на наступних умовах:

«Компанія Swissport International Ltd. (продавець)
продає на користь Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії
України»(покупець) частку у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»
(01030, м.Київ, Шевченківський район,
вул.Лисенка, буд.4, ), що
становить 70,6% (сімдесят цілих шість
десятих відсотків) статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»,
що дорівнює 3530 доларам США (три тисячі
п'ятсот тридцять) та є еквівалентом 18753
грн. (вісімнадцять тисяч сімсот
п'ятдесят три) 12 коп. згідно із
офіційним курсом гривні до долара США,
встановленим НБУ на 25.08.2004р. (Частка), а
покупець приймає і зобов'язується
сплатити за частку передбачену
договором купівельну ціну.

Продавець зобов'язаний продати Частку
вільну від будь-яких обтяжень. Право
власності на частку переходить від
продавця до покупця з дати набуття
чинності договором.

Продавець здійснить всі необхідні дії
для того, щоб забезпечити передачу
Частки покупцю.

Купівельна ціна за Частку складає 433376
доларів (чотириста тридцять три тисячі
триста сімдесят шість) 69 центів США.

Покупець сплатить купівельну ціну
продавцю в доларах США на банківський
рахунок, повідомлений покупцем, або
іншим чином відповідно до
застосовуваного законодавства
протягом десяти календарних днів після
державної реєстрації змін до статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Свіспорт Україна»,
що підтверджують передачу Частки від
продавця до покупця.

Договір складено в двох примірниках по
одному для кожної із сторін,
регулюється українським
законодавством та набирає чинності з
дня набрання судовим рішенням законної
сили.»

4. В задоволенні зустрічного позову
Swissport International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед) - відмовити повністю.»

6. Матеріали справи № 5011-62/8101-2012
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Б.О. Ткаченко