КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2014 р. Справа№ 911/1160/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Павлюк І.І., за довіреністю;

відповідача:ОСОБА_3, за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення господарського суду
Київської області від 19.05.2014

у справі № 911/1160/14 (суддя: Щоткін
О.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Київоблгаз"

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

про стягнення 153517,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 19.05.2014 у справі №
911/1160/14 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Київоблгаз" 141620 грн. 21 коп. основного
боргу, 9719 грн. 71 коп. пені, 2177 грн. 80 коп. 3%
річних та 3070 грн. 35 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення господарського суду Київської
області від 19.05.2014 у справі № 911/1160/14
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволені позовних вимог
повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом Київської області
не в повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
передано на розгляд колегії судді у
складі головуючого судді - Зеленіна
В.О., суддів: Верховця А.А., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014 колегію
суддів у зазначеному складі прийнято
до провадження справу № 911/1160/14. Розгляд
апеляційної скарги призначений на
15.09.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 15.09.2014р. для
розгляду справи № 911/1160/14 сформовано
судову колегію у складі: головуючий
суддя - Зеленін В.О, судді - Синиця О.Ф.,
Шевченко Є.О.

15.09.2014 представник відповідача в
судовому засіданні підтримав
апеляційну скаргу і просив суд її
задовольнити.

15.09.2014 представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
Київської області від 19.05.2014 у справі №
911/1160/14 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

28.12.2012 між Публічним акціонерним
товариством "Київоблгаз" (Постачальник)
та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
(Споживач) було укладено договір №
2013/П-ПР-0307-140573 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом для потреб промислових
споживачів (надалі-договір), за умовами
якого постачальник протягом 2013 року
здійснює постачання Споживачу
природного газу в обсягах і порядку,
передбачених Договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу у розмірах, строках,
порядку та на умовах, передбачених
Договором.

В п. 4.2. договору сторони погодили, що
ціна природного газу визначена в п. 4.2
Договору і складає 4708,176 грн. за 1000 м3
природного газу з урахуванням цільової
надбавки в розмірі 2 %, тарифу на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами ДК
"Укртрансгаз", тарифів на
транспортування природного газу
розподільними трубопроводами та
постачання природного газу

Згідно із п. 4.6 договору, оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється Споживачем авансовими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу згідно з
додатком 2 Договору.

Відповідно п. 4.6.1 договору авансові
платежі сплачуються Споживачем
Постачальнику на розрахунковий
рахунок зі спеціальним режимом
використання у розмірі 100 відсотків від
вартості запланованого або
погодженого Постачальником обсягу
газу на розрахунковий період за п'ять
календарних днів до початку місяця
поставки газу.

Пунктом 4.6.3 договору передбачено, що у
випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу з розрахунковий період
Споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше п'ятого числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Суд зазнає, що договір підписаний в
двосторонньому порядку повноваженими
представниками сторін, без будь яких
зауважень і застережень та скріплений
їх печатками, а також не визнаний в
судовому порядку недійсним, що є
підставою для виникнення цивільних
прав і обов'язків у сторін.

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.03.2013 р., від 30.04.2013 р. та від 31.05.2013 р., що
позивач свої обов'язки за договором
виконав належним чином, а саме передав
в період з 01 березня 2013 року по 31 травня
2013 року природний газ в обсязі 30,315 тис.
м3 природного газу на загальну суму
142728,36 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач 18.03.2013 сплатив лише 630,00 грн.,
з яких 623,57 грн. - оплата раніше
спожитого природного газу та 6,43 грн.-
авансовий платіж на березень 2013 року.

Також, на виконання умов Договору,
14.06.2013 року відповідачем була проведена
оплата спожитого природного газу в
загальній сумі 1101,72 грн.

Таким чином, за відповідачем
утворилось 141620,21 грн. заборгованості.

26.09.2013 відповідач звернувся до позивача
з листом про затвердження графіку
погашення заборгованості.

Актом звіряння взаємних розрахунків
від 26.09.2013 сторони визначили, що
заборгованість відповідача станом на
26.09.2013 становить 141620,21 грн.

Листом від 04.10.2013 року № 12-3346-1022 був
затверджений графік погашення
заборгованості ФОП ОСОБА_4 в сумі 141 620,21
грн.

На виконання вимог листа ПАТ
"Київоблгаз" від 04.10.2013 року, 07.10.2014 року
між Києво-Святошинською ФЕГГ ПАТ
"Київоблгаз" та ФОП ОСОБА_4 було
укладено додаткову угоду № 3 до
Договору, якою затверджений наступний
графік погашення заборгованості:

Пунктом 4 Додаткової угоди № 3
встановлено, що додаткова угода
набирає чинності з моменту її
укладення, розповсюджує свою дію на
відносини, що склалися між сторонами з
26.09.2013 року, і діє до повного здійснення
розрахунків.

Однак, відповідач визнану ним суму
заборгованості не сплатив, що і стало
підставою для звернення позивача з
даним позовом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Оскільки між сторонами по справі
склались господарські правовідносини,
то за змістом ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу
України, угода (договір) є підставою для
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), зобов'язання
повинні виконуватися належним чином.

Оскільки наявні в матеріалах справи
документи містять всі обов'язкові
реквізити, що фіксують факт здійснення
господарської операції та факт
встановлення договірних відносин, а
тому є всі підстави для покладення на
відповідача обов'язку по проведенню
розрахунків з позивачем, а часткова
оплата скаржником, за отриманий товар
свідчить, про його схвалення договору
та визнання заборгованості.

Отже, факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги щодо
стягнення боргу визнаються судом
обґрунтованими.

Крім того, позивачем було заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
пені, 3% річних.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 6.2.2 договору встановлено, що у
разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, із Споживача стягується пеня
в розмірі подвійної пікової ставки НБУ,
що діяла в період, за який стягується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди, в
разі несплати або несвоєчасної оплати
заборгованості в строки, зазначені в
пункті 2 додаткової угоди, Споживач
сплачує на користь Постачальника, крім
суми заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовані Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», положеннями якого
встановлено, що за прострочку платежу,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Таким чином в силу наведених положень
законодавства, пеня може бути стягнута
саме в разі, якщо таке передбачено
договором (встановлено за згодою
сторін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та процентів річних не є штрафними
санкціями, а є способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(виплати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Зазначену позицію також підтримує і
Верховний Суд України (постанова
Верховного суду України від 23.01.2012р. у
справі №37/64).

Отже, місцевим господарським судом
обґрунтовано задоволено вимогу
позивача про стягнення 9719 грн. 71 коп.
пені, 2177 грн. 80 коп. 3% річних.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду Київської області
від 19.05.2014 у справі № 911/1160/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Київської області від 19.05.2014 у
справі № 911/1160/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1160/14 повернути
до господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко