ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2014 року Справа № 923/462/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк І.Вовка,
С.Могилрозглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" на
постановувід 15.07.2014Одеського
апеляційного господарського судуу
справі№ 923/462/14за позовомПублічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"доПублічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" простягнення 17
869 497,90 грн В судове засідання прибули
представники:позивачаЯщенко Р.Ю. (дов.
№ 14-135 від 13.05.2014)Заслухавши
суддю-доповідача - Є. Борденюк,
пояснення представника позивача та
перевіривши матеріали справи, Вищий
господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось
до господарського суду з позовом до ПАТ
"Херсонська теплоелектроцентраль" про
стягнення 17 869 497,90 грн, з яких: 14 936 176,24
грн основного боргу, 1 164 956,17 грн пені, 1
129 532,34 грн штрафу, 120 517,54 грн інфляційних
втрат та 518 315,61 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 06.05.2014 (суддя З.
Ємленінова), залишеним без зміни
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 (колегія
суддів: О. Журавльов, А. Ярош, Я.
Савицький), позовні вимоги ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" задоволені частково:
присуджено до стягнення з відповідача
на користь позивача 14 936 176,24 грн
основного боргу, 582 478,09 грн пені, 564 766,17
грн штрафу, 120 517,54 грн інфляційних
втрат, 518 315,61 грн 3% річних; в решті у
задоволені позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані наступним.

31.07.2012 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та
ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль"
укладений договір купівлі-продажу
природного газу № 207-БО-33 (далі -
Договір), за умовами якого продавець
зобов'язався передати у власність
покупцю у 2012 році природний газ (надалі
- газ), а покупець зобов'язався прийняти
та оплатити цей природний газ, на
умовах цього Договору.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2 Договору ціна на
газ та послуги з його транспортування
встановлюються НКРЕ. Ціна 1000 куб.м газу
становить 3884,78 грн, в т.ч. ПДВ.

Згідно з п.7.2 Договору у разі
невиконання покупцем п. 6.1 умов цього
Договору (порядок оплати) він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла в
період за який вона сплачується від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, а за прострочення
понад 30 днів, додатково також сплачує
штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу.

Протягом 2012 року позивачем передано, а
відповідачем отримано газ на загальну
суму 22 511 695,62 грн, що не спростовується
сторонами по справі та підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу від 27.11.2012, від 30.11.2012 та від 31.12.2012.

За поставлений газ у відповідача
виникла заборгованість у розмірі 14 936
176,24 грн, яку останній визнає у повному
обсязі, через що в цій частині судами
попередніх інстанцій позовні вимоги
задоволені.

Також, з урахуванням зазначеної вище
заборгованості, суди дійшли висновку,
що з відповідача підлягають до
стягнення 120 517,54 грн інфляційних втрат
та 518 315,61 грн 3% річних.

Водночас, щодо стягнення з відповідача
пені та штрафу, судами попередніх
інстанцій зазначено наступне.

Частиною 3 статті 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Аналогічне положення
міститься і в ст. 233 ГК України.

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
спричинило значні збитки для іншого
господарюючого суб'єкта, то суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 ГПК України
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), який
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Матеріали справи свідчать про те, що
порушення зобов'язання відповідачем не
потягло за собою значних збитків для
позивача. На несвоєчасне виконання
відповідачем своїх зобов'язань
вплинуло не отримання ним субвенції з
бюджету, а також заборгованість
населення та організацій по сплаті
послуг за теплопостачання.

З огляду на зазначене, враховуючи
ступінь виконання зобов'язання
боржником, майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні та їх
інтереси, що заслуговують на увагу,
зокрема поступове збільшення розміру
збитків відповідача свідчить про
наявність реальної загрози
банкрутства відповідача, що за умови
соціальної значимості останнього може
призвести до негативних наслідків для
споживачів теплової енергії -
населення м. Херсона, лікувальних
закладів, шкіл, інших об'єктів
соціальної сфери міста, бюджетних
установ та державних закладів,
наявність у відповідача дебіторської
заборгованості, а також відсутність
інших джерел отримання грошових коштів
для оплати природного газу, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що зазначені обставини справи є
винятковими щодо можливості та
доцільності зменшення розміру пені та
штрафу, що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача до 582
478,09 грн пені та 564 766,17 грн штрафу.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, позивач посилається на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій при ухвалені
оскаржуваних судових рішень норм
права, просить рішення та постанову
скасувати в частині відмови у
стягненні 582 478,08 грн пені та 564 766,17 грн
штрафу, і прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги в цій частині
задовольнити.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Відповідно до положень ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Зменшення судом розміру присудженої до
стягнення неустойки є правом суду, яке
реалізується ним на визначених законом
підставах. Низький розрахунковий
рівень споживачів (покупців) газу є
характерною ознакою як для
господарської діяльності позивача так
і для господарської діяльності
відповідача.

Водночас, виконання цивільних
обов'язків забезпечується засобами
заохочення та відповідальності, які
встановленні договором або актом
цивільного законодавства (ст. 14 ЦК
України).

Споживачами природного газу
відповідача є, зокрема, населення,
відповідальність якого за
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати спожитого газу, у
період, що заявлений позивачем, чинним
законодавством не передбачена.
Часткова оплата поставленого
відповідачем споживачам природного
газу здійснюється за рахунок бюджетних
коштів (субсидій та субвенцій), ступінь
виконання яких не залежить від заходів
впливу, визначених цивільним
законодавством.

Не спростовані позивачем посилання
відповідача на те, що середній рівень
розрахунків підприємствами ТКЕ в
Україні складає 33%, тоді як у
відповідача - 62%.

Викладені обставини колегія суддів
Вищого господарського суду України
відносить до обставин, які впливають на
засади рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 у справі
№ 923/462/14 залишити без зміни.

Судді:
Є. Борденюк

І. Вовк

С. Могил