м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №910/14478/14 11.09.14

За позовомУправління Державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
областідо1. Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" 2. Фонду
гарантування вкладів фізичних
осібпровизнання кредитором

Суддя Бойко
Р.В.Представники сторін: Від
позивача:Красновид Н.Л., Лабутіна
О.А.Від відповідача 1: Ханович К.В.Від
відповідача 2:Костюченко І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в Київській області
(надалі - "Управління") звернулося до
Господарського суду м. Києва із позовом
до Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" (надалі - "Банк") та
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (надалі - "Фонд") про визнання
кредитором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі укладеного з відповідачем 1
договору №24043 про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
від 26.05.2012 р. на рахунках у Банку
обліковуються кошти Управління у
розмірі 853 956,32 грн. та у зв'язку з
запровадженням процедури ліквідації
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" Управління
просить визнати його кредитором першої
черги.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 18.07.2014 р. порушено провадження у
справі №910/14478/14 та призначено її до
розгляду на 04.08.2014 р.

04.08.2014 р. до канцелярії суду надійшов
відзив відповідача 1 на позов, в якому
Банк вказує, що оскільки Національним
банком України прийнято рішення про
його ліквідацію, позивач мав право
звернутись до уповноваженої особи
Фонду з вимогою про включення його
вимог до акцептованого реєстру
кредиторів Банку.

Того ж дня до канцелярії суду надійшли
заперечення Фонду, в яких відповідач 2
просить відмовити позивачу у включенні
його до кредиторів першої черги на
підставі п. 1 ст. 52 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", оскільки положення даної статті
стосуються відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я безпосередньо
фізичній особі, а посилання Управління
на вказану норму Закону як на підставу
для задоволення його позовних вимог є
безпідставними.

В судовому засіданні 04.08.2014 р. оголошено
перерву до 11.09.2014 р.

11.09.2014 р. до канцелярії суду надійшли
додаткові заперечення Банку на позовну
заяву, в яких відповідач 1 вказує, що
позивач звернувся до Банку з вимогою
кредитора та у разі задоволення цих
вимог його буде включено до реєстру
акцептованих вимог кредиторів, який на
даний час ще не є затвердженим Фондом.

В судове засідання 11.09.2014 р.
представники позивача з'явились,
позовні вимоги підтримали та просили
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове
засідання 11.09.2014 р. з'явилась, проти
задоволення позову заперечувала та
просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача 2 в судове
засідання 11.09.2014 р. з'явилась, проти
задоволення позову заперечувала та
просила відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

26.05.2012 р. між Банком та Управлінням
(клієнт) укладено договір №24043 про
відкриття банківського рахунку та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування (надалі - "Договір"),
відповідно до п. 1.1 якого Банк відкриває
клієнту поточні рахунки та здійснює їх
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та умов
цього Договору.

Станом на 14.07.2014 р. на рахунках
Управління, відкритих у Банку,
обліковувались кошти в загальному
розмірі 853 956,32 грн.

Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
28.02.2014 р. прийнято рішення № 9 про
виведення з ринку та здійснення
тимчасової адміністрації, відповідно
до якого на підставі постанови
Правління Національного банку України
від 28 лютого 2014 року №107 "Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних", керуючись пунктом 2
частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" вирішила
розпочати процедуру виведення
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" з ринку та запровадити
в ньому тимчасову адміністрацію з
03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.

Управління звернулось до Банку з
заявою №13/1-1-663 від 06.05.2014 р., в якій
просило перерахувати залишок коштів на
рахунках позивача за вказаними у даній
заяві реквізитами.

Відповідно до Постанови Правління
Національного банку України від 10.06.2014
р. № 339 "Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення від 11.06.2014 р. № 45
про початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк".

16.06.2014 р. Управління звернулось до Банку
з вимогою кредитора (лист №13/1-1-911),
згідно якого просило визнати його
кредитором Банку.

Позивач звернувся до суду з позовними
вимогами про визнання його кредитором
Банку першої черги на підставі ч. 1 ч. 1
ст. 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач стверджує, а відповідачем не
заперечуються такі твердження, що на
підставі Договору Управлінням були у
Банку відкриті рахунки та станом на
14.07.2014 р. у позивача на рахунках наявний
залишок коштів в загальному розмірі 853
956,32 грн.

Постановою Правління Національного
банку України від 10.06.2014 № 339 "Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб прийнято рішення від
11.06.2014 № 45 про початок здійснення
процедури ліквідації Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк".

Частинами 1 та 3 статті 78 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
передбачено, що ліквідація банку з
ініціативи власників здійснюється в
порядку, передбаченому законодавством
про ліквідацію юридичних осіб, у разі
якщо Національний банк України після
отримання рішення власників про
ліквідацію банку не виявив ознак, за
якими цей банк може бути віднесено до
категорії проблемного або
неплатоспроможного. Якщо банк, який
ліквідується за ініціативою власників,
віднесено Національним банком України
до категорії проблемних або
неплатоспроможних, Національний банк
України та Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб вживають щодо нього
заходи, передбачені цим Законом та
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" передбачено, що
обмеження, встановлене пунктом 1
частини п'ятої цієї статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників. Зазначені виплати
здійснюються в межах суми
відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1
статті 2 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" у
цьому Законі термін "вкладник"
вживається у значені "фізична особа
(крім фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката".

Відтак, враховуючи дану норму, фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та юридичні особи не
підпадають під визначення поняття
"вкладник" у розумінні вищевказаного
Закону. Тому, на них не поширюється
виняток з обмеження встановленого
пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Визначення терміну "кредитор банку"
міститься у статті 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", та під
яким розуміється - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Виходячи з аналізу вищенаведених
положень, позивач є вкладником Банку на
якого поширюються обмеження
встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 49 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що уповноважена особа
Фонду припиняє приймання вимог
кредиторів після закінчення 30 днів з
дня опублікування відомостей
відповідно до частини другої статті 45
цього Закону. Будь-які вимоги, що
надійшли після закінчення цього
строку, вважаються погашеними, крім
вимог вкладників у межах гарантованої
Фондом суми відшкодування за вкладами.
Протягом 90 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду, зокрема,
складає реєстр акцептованих вимог
кредиторів відповідно до вимог,
встановлених нормативно-правовими
актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів
та зміни до нього підлягають
затвердженню виконавчою дирекцією
Фонду (ч. 3 ст. 49 України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб").

14.06.2014 р. у газетах "Голос України" №113 та
"Урядовий кур'єр" №106, була опублікована
інформація про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
"Брокбізнесбанк".

Таким чином, з 15.06.2014 р. почався перебіг
строку (90 днів), протягом якого
уповноважена особа Фонду повинна
скласти реєстр акцептованих вимог
кредиторів, який спливає 12.09.2014 р.
Тобто, ні на дату звернення позивача
зданою позовною заявою до суду, ні на
дату розгляду даної справи,
передбачений ст. 49 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" строк на формування реєстру
акцептованих вимог кредиторів (який
передбачає включення вимог до певної
черги кредиторів) не закінчився.

Позивач звернувся до Банку з вимогою
визнати його кредитором Банку (лист
№13/1-1-911 від 16.06.2014 р.).

Отже, за твердженнями відповідача 1, які
не спростовані позивачем, станом на
дату звернення позивача з даною заявою
до господарського суду міста Києва, а
також на дату розгляду даної справи
(11.09.2014 р.), реєстр акцептованих вимог
кредиторів Банку виконавчою дирекцією
Фонду не був затверджений та не сплив
визначений законодавством строк,
протягом якого повинне бути вирішене
питання, що є предметом розгляду даної
справи. Відтак позов є таким, що поданий
передчасно.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання та на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Тобто, зазначена стаття передбачає, що
порушення права чи законного інтересу
або спір щодо них повинні існувати на
момент звернення до суду.

Відповідно до п. 4.4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р.
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 11
частини першоїстатті 80 Господарського
процесуального кодексу України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми
Господарського процесуального кодексу
України можливе в разі, коли предмет
спору існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Оскільки права та інтереси Управління
на дату звернення позивача з даним
позовом до суду (15.07.2014 р.) відповідачами
порушені не були, тобто предмет спору
був відсутній до порушення провадження
у справі, то у задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82- 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.09.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко