ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.09.14р. Справа № 904/5600/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАБ-УНІВЕРСУМ", м.
Київ

до Комунального закладу "База
спеціального медичного постачання"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 1 841 372 ,42 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛАБ-УНІВЕРСУМ"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення з Комунального закладу
"База спеціального медичного
постачання" Дніпропетровської
обласної ради заборгованості у сумі 1 841
372,42 грн., з яких: 1 719 280,00 основний борг, 122
092,42 грн. - пеня. Судовий збір у сумі 36 827,45
грн. позивач просить покласти на
відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що ним на підставі
договору № 43/2013 від 16.10.2013 року було
поставлено на користь відповідача
товар, який останнім у строк,
визначений умовами договору, не
оплачений, у зв'язку з чим відповідач
заборгував 1 719 280,00 грн., що й стало
підставою для нарахування йому пені у
сумі 122092,42 грн.

Відповідач у запереченнях проти позову
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
підприємство є бюджетним закладом, яке
фінансується на підставі бюджетного
кошторису. Грошові кошти на здійснення
розрахунку за договором поставки були
виділені тільки в серпні 2014 року, після
чого 20.08.2014 року відповідачем було
повністю погашено заборгованість
перед позивачем. Крім того, відповідач
зазначає, що основний борг уже
сплачено, а тому відповідач не може
нести відповідальність у вигляді пені
за порушення термінів оплати у разі
відсутності коштів на рахунках на
зазначені цілі.

У судові засідання представники сторін
не з'являлись, про час та місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
що підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштових
відправлень, що знаходяться у справі.
При цьому позивач про причини неявки
свого представника суд не повідомив, а
представник відповідача 02.09.2014 року
подав через канцелярію суду заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із зайнятістю у судовому засіданні
іншої справи.

Судова ухвала від 02.09.2014 року про
призначення розгляду справи на 23.09.2013
року, яка направлялась відповідачу на
адресу, яка збігається з адресою його
місцезнаходження відповідно до
Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
29.07.2014 року, повернулася до суду з
відміткою підприємства поштового
зв'язку «за закінченням терміну
зберігання».

За змістом підпункту 3.9.1. пункту 3.9.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 (із змін. і доп.) "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Розгляд справи призначався на 02.09.2014
року та 23.09.2014 року.

У судовому засіданні 23.09.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛАБ-УНІВЕРСУМ" (далі -
Позивач, Постачальник) та Комунальним
закладом "База спеціального медичного
постачання" Дніпропетровської
обласної ради (далі - Відповідача,
Замовник) було укладено договір № 43/2013
про закупівлю товарів за державні
кошти (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору
постачальник зобов'язується у 2013 році
поставити замовникові товари, перелік,
кількість, ціни та ідентифікаційні
особливості яких зазначені у
специфікації (далі - товар, додаток № 1),
що додається до цього договору та є
невід'ємною частиною, а замовник -
прийняти і оплатити ці товари.

Пунктом 1.2. договору найменування та
код групи товару за державним
класифікатором продукції та послуг ДК
016-2010: Прилади для контролювання інших
фізичних характеристик (26.51.5) згідно зі
специфікацією (додаток № 1).

Згідно з пунктом 5.5. договору
постачання товару здійснюється за
накладними, в яких постачальником
обов'язково зазначено: назва замовника
і одержувача товару (закладу охорони
здоров'я Дніпропетровської області, до
якого постачається товар); номер і дата
договору; асортимент (найменування)
товару (у суворій відповідності до
специфікації товар); назва і країна
виробника товару (у суворій
відповідності до специфікації товар);
номер серії (партії) та термін
гарантійного обслуговування товару;
одиниця виміру товару; кількість
одиниць; оптово-відпустка ціна (без
ПДВ); розмір торгівельної надбавки у
відсотках; відпускна ціна за одиницю
(без ПДВ); сума по кожному найменуванню
та всього за накладною (без ПДВ), а також
загальна сума накладної з окремим
зазначенням розміру ПДВ (якщо є).

За умовами пункту 5.7. договору датою
постачання товару вважається дата
надання уповноваженою особою
одержувача підтвердження замовнику
про отримання товару в місці поставки
(у закладах охорони здоров'я
Дніпропетровської області, визначених
розподілом), а саме: акту
приймання-передачі товару за підписом
та печаткою уповноважених осіб
одержувача та постачальника.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2013 року (пункт 10.1. договору).

На підставі договору та відповідно до
специфікації № 1, що є додатком до
договору, позивач поставив, а
відповідач через свого представника на
підставі довіреності № 111 від 25.12.2013
року (а.с. 20 том 1) прийняв товар на
загальну суму 1 719 280,00 грн. з ПДВ, що
підтверджується видатковими
накладними: № РН-00903 від 25.12.2013 року на
суму 1200000,00 грн., № РН-00867 від 25.12.2013 року
на суму 218 300,00 грн., № РН-00784 від 25.12.2013
року на суму 300 980,00 грн. (а.с. 17 - 19 том 1).

Направлена позивачем претензія № 030
від 05.03.2014 року з вимогою розрахуватись
за поставлений товар протягом 10-ти діб
з моменту її отримання відповідачем
залишена без відповіді (а.с. 21 - 25 том 1).

На час звернення позивача з позовом до
суду - 24.07.2014 року (а.с. 37 том 1) відповідач
за отриманий товар не розрахувався.

Несплата відповідачем грошових коштів
за поставлений йому товар і стало
причиною виникнення спору.

Згідно з частиною першою статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
перша статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

За умовами частини першої статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
розрахунки проводяться шляхом
поетапної оплати замовником
поставленого товару на підставі пункту
1 статті 49 Бюджетного кодексу України
на умовах відстрочки платежу до 30
календарних днів з дати отримання
товару, а у разі відсутності коштів на
рахунках замовника - з моменту їх
надходження.

Замовник здійснює оплату вартості
поставленого товару шляхом
безготівкового перерахування грошових
коштів на рахунок постачальника (пункт
4.4. договору).

Частиною першою статті 49 Бюджетного
кодексу України встановлено, що
розпорядник бюджетних коштів після
отримання товарів, робіт і послуг
відповідно до умов взятого бюджетного
зобов'язання приймає рішення про їх
оплату та надає доручення на
здійснення платежу органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, якщо інше непередбачено
бюджетним законодавством, визначеним
пунктом 5 частини першої статті 4 цього
Кодексу.

За умовами пункту 4.5. договору у разі
затримки бюджетного фінансування
розрахунок за поставлений товар
здійснюється протягом 3-х банківських
днів з дати отримання замовником
бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог та заперечень.

На вимогу суду за ухвалою від 02.09.2014
року відповідачем не надано доказів на
підтвердження наявності або
відсутності бюджетних грошових коштів
для розрахунку за поставлений товар та
доказів щодо дати надходження таких
коштів на його рахунки.

За таких обставин, приймаючи до уваги
пункт 4.1. договору щодо порядку оплати
товару, слід дійти висновку, що оплата
за отриманий відповідачем 25.12.2013 року
товар мала бути здійснена на умовах
відстрочки платежу до 30 календарних
днів з дати його отримання, а саме - не
пізніше 24.01.2014 року.

До вказаного строку та на час звернення
позивача з позовом до суду відповідач
за отриманий товар у сумі 1 719 280,00 грн. з
позивачем не розрахувався, а відтак
допустив заборгованість на цю суму.

За змістом пункту 1.10. постанови пленуму
Вищого господарського суду від 17
грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання через відсутність у нього
необхідних коштів, тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посиланням на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів або на
відсутність вини.

Оплата за товар у повному обсязі була
здійснена відповідачем тільки під час
розгляду справи судом 28.08.2014 року, що
підтверджується наданою відповідачем
суду копією платіжного доручення № 15
від 20.08.2014 року (а.с. 48 том 1).

За таких обставин на час винесення
рішення спір між сторонами у частині
стягнення основного боргу у сумі 1 719
280,00 грн. відсутній.

Відповідно до пункту 1-1 частини першої
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Згідно з пунктом 4.4. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору, зокрема,
у випадку припинення існування
предмета спору, якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.

З огляду на викладене, провадження у
справі в частині стягнення основного
боргу у сумі 1 719 280,00 грн. підлягає
припиненню на підставі пункту 1-1
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.3.3. договору у
випадку порушення строку оплати
поставленого товару замовник сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, діючої в період
прострочення, від суми простроченого
платежу, за кожний день прострочення.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у
загальній сумі 122 092,42 грн. розрахована
за період з 24.01.2014 року по 04.07.2014 року на
заборгованість у сумі 1 719 280,00 грн.

За наслідками перевірки здійсненого
розрахунку пені встановлено, що
позивач безпідставно нараховує пеню,
починаючи з 24.01.2014 року, оскільки
поставлений товар мав бути оплачений в
строк до 25.01.2014 року, тобто по 24.01.2014 року
включно.

Отже, пеня підлягає перерахунку за
період з 25.01.2014 року по 04.07.2014 року та
буде складати 121 480,09 грн. (з урахуванням
ставки НБУ з 13.08.2013 року 6,5% річних, з
15.04.2014 року - 9,5% річних).

За викладеного позовні вимоги щодо
стягнення пені підлягають задоволенню
частково у сумі 121 480,09 грн.

Відповідно до частини першої статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається на
відповідача у сумі 36 815,20 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження в частині
стягнення основного боргу у сумі 1 719
280,00 грн.

Стягнути з Комунального закладу "База
спеціального медичного постачання"
Дніпропетровської обласної ради (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Комсомольська,
буд. 52, к. 331, ідентифікаційний код 05535473)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАБ-УНІВЕРСУМ" (01042, м.
Київ, вул. Лумумби Патріса, буд. 4/6,
корпус А, кімната 601, ідентифікаційний
код 36304335) пеню у сумі 121 480,09 грн., судовий
збір у сумі 36 815,20 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.09.2014 року.

Суддя І.І. Колісник