ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2014 р.
Справа № 914/1559/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді
Матущака О.І.

суддів
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
м.Львів

на рішення
господарського суду Львівської
області від 01.07.2014 р.

у справі №
914/1559/14

за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
м.Львів

до відповідача
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
м.Львів

про
стягнення заборгованості по орендній

платі
у розмірі 27 360,60 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_4 - за
договором про надання юридичних послуг
б/н від

03.03.2013 р.;

відповідача: ОСОБА_5 - за
довіреністю б/н від 08.10.2013 р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 01.07.2014 р. (суддя
Коссак В.М.) позов задоволено частково.
Стягнуто з фізичної - підприємця ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 25 746,54 грн. основного
боргу, 1 612, 58 грн. 3% річних та 1 826, 90 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідачем не виконано в повному
обсязі зобов'язання щодо сплати
орендної плати. Рішення суду в частині
відмови у задоволенні стягнення 1,48 грн.
3% річних обґрунтоване тим, що позивач
при нарахуванні 3% річних помилився при
обрахунку.

Відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. В своїй
апеляційній скарзі скаржник загалом
посилається на те, що орендодавцем
всупереч п.4.2 договору не виставлено
орендарю рахунок, на підставі якого
повинна оплачуватись орендна плата за
травень місяць 2011 р.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу
не подано.

В судовому засіданні представниками
сторін викладено доводи та заперечення
по суті апеляційної скарги. Скаржник
також зазначив, що позивач повинен був
заявляти про стягнення 3% річних,
виходячи з обрахунку курсу валют,
станом, коли підлягала до сплати
орендна плата, а не на день звернення з
позовом до суду.

В судовому засіданні представник
позивача подала для долучення до
матеріалів справи договір оренди №1
від 27.05.2011 р., укладений між укладений
між ФОП ОСОБА_6 (орендодавець) та ФОП
ОСОБА_2 (орендар), у зв'язку з переходом
прав власності на орендоване
приміщення, згідно якого, сторони
підтверджують дію договору оренди №07/08
(нежитлового приміщення) від 3.10.2008 р.,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_2
до закінчення терміну дії, тобто до
30.09.2011 р.

Суд, розглянувши вказаний договір,
прийшов до висновку, що оскільки такий
досліджувався в суді першої інстанції,
однак не долучений до матеріалів
справи, долучення даного договору
оренди до матеріалів справи не порушує
вимоги ст.101 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін у
судовому засіданні, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та перевірено апеляційним
господарським судом, 03.10.2008 р. між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар)
укладено договір оренди нежитлового
приміщення №07/08.

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1, 4.2, 4.7, 8.1
договору, орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове оплатне
користування приміщення магазину
загальною площею 43,60 м2, позначеного у
технічній документації літ.9-1, 9-14, 9-15,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Розмір орендної плати за кожний
календарний місяць використання
об'єкта оренди становить 14' 813,00 грн. без
ПДВ, що еквівалентно 1962 EUR євро з
розрахунку 1 EUR/7.55 UAN.

Орендна плата перераховується
орендарем на підставі наданих
(виставлених) йому рахунків, не пізніше
5 числа, за поточний місяць.

У випадку, якщо на дату здійснення
орендарем платежу за договором, курс
євро до гривні, встановлений ЗАТ
«ПроКредитБанк» зміниться, то сума
платежу у гривнях, згідно договору,
буде визначатися шляхом множення
еквівалента у євро, вказаного у
підпункті 4.1 договору, на комерційний
курс продажу євро до гривні,
встановлений ЗАТ «ПроКредитБанк» на
дату здійснення платежу за даним
договором.

Строк дії договору до 30.09.2011р.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.05.2011 р. між ОСОБА_3 (продавець) та
ОСОБА_6 (покупець) укладено договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
першого поверху, що знаходяться в
будинку АДРЕСА_1, загальною площею 43,6
кв.м, посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №1550,
тобто, об'єкту нерухомого майна, який є
предметом договору оренди.

Предметом позову у даній справі є
стягнення заборгованості зі сплати
орендної плати за травень 2011 року, а
саме з 01.05.2011 р. до 24.05.2011 р., тобто до
моменту укладення договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень,
що є предметом договору оренди, між
ОСОБА_3та ОСОБА_6

Крім цього, місцевим господарським
судом встановлено, що стягнення
заборгованості з орендної плати за
період з грудня 2010 року по квітень 2011
року вирішено в судовому порядку у
справі №5015/6306/11, рішення з якої
вступило у законну силу.

При прийнятті постанови судова колегія
виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. А за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах ставляться.
При цьому, до виконання господарських
договорів застосовуються положення ЦК
України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Згідно ст. 759, 762, 770 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

У разі зміни власника речі, переданої у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця.

Судом першої інстанції шляхом
дослідження матеріалів іншої
господарської справи №5015/6306/11
встановлено, що на її аркуші 37, тому 1
міститься договір оренди №1 від 27.05.2011
р., укладений між ФОП ОСОБА_6
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар),
що ними підписаний, про те, що сторони
підтверджують дію договору оренди №07/08
(нежитлового приміщення) від 3.10.2008 р.,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_2
до закінчення терміну його дії 30.09.2011 р.

У п. 3 вказаного договору зазначено, що
оплата за останній місяць оренди
(вересень) передана підприємцю ОСОБА_3
(орендодавець за договором від 03.10.2008 р.)
- новому орендодавцю, яким на цей час є
підприємець ОСОБА_6, оскільки нежитлові
приміщення, що є об'єктом оренди набуті
нею за договором купівлі - продажу від
24.05.2011 р. Також, на звороті останньої
сторінки договору оренди №07/08 (справа
№5015/6306/11, а.с.36, том 1) міститься
відмітка, що ОСОБА_8, який діяв від
імені ОСОБА_6, оплату за останній
місяць оренди в сумі 2 600 USD отримав 24.05.11
р.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
те, що підписавши договір оренди №1 від
27.05.2011 р., орендар підприємець ОСОБА_2
знав і погодився з тим, що орендна плата
за останній місяць, яким згідно 8.1.
договору оренди №07/08 є вересень,
передана новому орендодавцю ОСОБА_6 -
власнику нежитлових приміщень.
Представником останньої зазначені
кошти отримані, про що зроблено
відповідну відмітку.

Необхідно також зазначити, що
досліджувана в суді першої інстанції
копія до прибуткового касового ордеру
№1 від 03.10.2008 р., де у графі «Прийнято
від:» зазначено «ПП ОСОБА_2», у графі
«Підстава» - «Договір оренди №07/08 від
03.10.08р.», у графі «Сума прописом»
зазначено «Двадцять дев'ять тисяч
шістсот двадцять шість грн.. 00 коп.», не
може вважатися належним доказом сплати
відповідачем орендної плати за травень
місяць, оскільки у ньому відсутні
посилання на це.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з позицією місцевого
господарського суду про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення з відповідача
орендної плати за 24 дні травня 2011 року в
сумі 25 746,54 грн.

Щодо стягнення 3% річних, то судова
колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Вимоги щодо застосування заходів
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань, визначених в
іноземній валюті, мають заявлятися в
національній валюті України (гривнях)
за офіційним курсом Національного
банку України на день заявлення
відповідної вимоги (крім випадків, коли
стороною зобов'язання, у якому виник
спір, одержану відповідну ліцензію
Національного банку України).

Відтак, перевіривши розрахунок 3%
річних, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про стягнення 3% річних у сумі
1 612,58 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу також на наступне.

З аналізу п.4.2 вказаного договору
оренди випливає, що навіть якщо рахунок
не пред'являється орендодавцем,
орендар зобов'язаний не пізніше 5-го
числа поточного місяця здійснити
оплату за договором оренди. Тобто,
згідно умов договору, вимога про сплату
орендних платежів не пізніше 5-го числа
поточного місяця є безумовною.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в
матеріалах справи наявний рахунок по
орендній платі за травень 2011 р.(а.с.29), а
умовами договору оренди не передбачено
вчинення будь-яких додаткових дій для
підтвердження фактів вручення,
передання, надсилання і т.д. рахунків
для оплати позивачем відповідачу
щомісячних орендних платежів.

А тому, твердження скаржника про те, що
орендодавцем всупереч п.4.2 договору не
виставлено орендарю рахунок, на
підставі якого повинна оплачуватись
орендна плата, є безпідставними та
необґрунтованими.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували обґрунтованість вимог,
заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку,
що рішення прийняте із дотриманням
норм чинного законодавства та у
відповідності до обставин справи, тому
підстав для його зміни чи скасування,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
-

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 01.07.2014 р. у
справі

№ 914/1559/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в
господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 16.09.2013 р.

Головуючий суддя
Матущак О.І.

Судді
Дубник О.П.

Скрипчук О.С.