КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Справа№ 11/90

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Кобець
М.О.

За участю представників:

від позивача - Герасименко В.М. -
представник за довіреністю від 25.12.2013
року;

від відповідача - Багмут Л.І. -
начальник відділу освіти;

від прокуратури - Атаманюк І.О. -
посвідчення № 019896 від 21.08.2014 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення»

на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.07.2014 року

за заявою Прокурора Чернігівської
області в інтересах держави про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду Чернігівської області від 18.10.2011
року

у справі № 11/90 (суддя Книш Н.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення»

до Відділу освіти Ріпкинської
районної державної адміністрації

про стягнення 61 062, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення» звернулося до
Господарського суду Чернігівської
області з позовом до Відділу освіти
Ріпкинської районної державної
адміністрації про стягнення 61 062, 00 грн.
за виконанні підрядні роботи.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 18.10.2011 року у
справі № 11/90 позовні вимоги задоволено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2012 року,
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 18.10.2011 року
скасовано та прийнято нове рішення,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 10.04.2012 року, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.01.2012 року
скасовано, а рішення Господарського
суду Чернігівської області від 18.10.2011
року залишено без змін.

12.06.2014 року Прокурор Чернігівської
області подав заяву № 05/2/1-43-14 про
перегляд рішення господарського суду
Чернігівської області від 18.10.2011 року у
справі №11/90 за нововиявленими
обставинами, в якій просив суд
скасувати рішення Господарського суду
Чернігівської області від 18.10.2011 року
№11/90 у справі за позовом ТОВ
"Технології гідроочищення" до відділу
освіти Ріпкинської районної державної
адміністрації про стягнення
заборгованості у сумі 61 062, 00 грн. та
стягнути з відповідача на користь
позивача кошти у сумі 61 062, 00 грн.

Заява мотивована тим, що вироком
Ріпкинського районного суду від 14.04.2014
року затверджено мирову угоду про
визнання винуватості та засуджено
ОСОБА_5 за вчинення кримінальних
правопорушень щодо зловживання
службовим становищем в інтересах
третіх осіб, всупереч інтересам служби,
що спричинило тяжкі наслідки, також
укладення та видачі завідомо
неправдивих офіційних документів.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 09.07.2014 року,
скасовано рішення Господарського суду
Чернігівської області від 18.10.2011 року
та прийнято нове рішення, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення» звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
протягом 15-16 жовтня 2013 року було
проведено контрольний обмір фактично
виконаних ТОВ «Технології
гідроочищення» робіт у 2009 році на
об'єктах підпорядкованих відділу
освіти Ріпкінської
райдержадміністрації, в тому числі і по
договорам № 228 та 229. Контрольні обміри
проведені шляхом порівняння фактично
виконаних обсягів робіт з
відображеними обсягами виконаних
робіт в актах приймання виконаних
робіт складених за формою КБ-2в. За
результатами контрольних обмірів було
складено акт контрольного обміру, що
підтверджує факт виконання робіт ТОВ
«Технології гідроочищення» у 2009 році
по договорам № 228, 229.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.07.2014 року у
справі № 11/90 апеляційну скаргу
призначено до розгляду на 16.09.2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 16.09.2014 року підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
просив суд її задовольнити. Крім того,
представник позивача подав клопотання
про призначення будівельно-технічної
експертизи для встановлення факту
виконання робіт.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Розглянувши клопотання позивача,
беручи до уваги, що з моменту можливого
проведення робіт з очищення пройшло
більше 5 років та зважаючи на обставини
викладенні в мотивувальній частині
рішення, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення клопотання про
призначення судової експертизи.

Представники відповідача та
прокуратури у судовому засіданні 16.09.2014
року заперечували про задоволення
апеляційної скарги та просили суд
ззалишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ч. 1 ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Частиною другою ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України
визначено підстави для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами, а саме: 1)
істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Статтею 112 Господарського
процесуального кодексу України
визначено вичерпний перелік підстав
для перегляду судових рішень за
нововиявленими обставинами.

У п.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№17 "Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами"
роз'яснено, що до нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто, коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

У з'ясуванні ж наявності підстав для
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами згідно з
пунктами 2-5 частини другої статті 112
Господарського процесуального кодексу
України має значення тільки сам факт
встановлення відповідних обставин
після вирішення спору або розгляду
справи про банкрутство (п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №17).

У поданій заяві прокурор (заявник)
зазначає, що нововиявленими
обставинами є істотні обставини,
встановлені вироком Ріпкинського
районного суду від 14.04.2014 року, який
набрав законної сили.

В обґрунтування поданої заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами прокурор посилається на
вирок Ріпкинського районного суду від
14.04.2014р. по справі №743/450/14-к, яким
затверджено мирову угоду між
прокурором Ріпкинського району та
ОСОБА_5 про визнання винуватості у
кримінальному провадженні № 0000018
та засуджено ОСОБА_5 за вчинення
кримінальних правопорушень щодо
зловживання службовим становищем в
інтересах третіх осіб, всупереч
інтересам служби, що спричинило тяжкі
наслідки, а також укладення та видачі
завідомо неправдивих офіційних
документів і внесенні до офіційних
документів завідомо неправдивих
відомостей, що спричинило тяжкі
наслідки, передбачені ст.364 ч.2, ст.365 ч.2
КК України.

Вироком Ріпкинського районного суду
від 14.04.2014р. по справі №743/450/14-к
встановлено, що ОСОБА_5, займаючи посаду
начальника відділу освіти Ріпкинської
районної державної адміністрації,
будучи службовою особою, яка виконує
організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функції,
умисно, з корисливих мотивів в
інтересах третіх осіб, використовуючи
службове становище, всупереч інтересам
служби, підриваючи авторитет і престиж
органів державної влади, порушуючи
вимоги п.1 ст.23, п.5 ст. 51 Бюджетного
Кодексу України, наказу Державного
казначейства України №136 від 09.08.2004
року, 15.01.2009 року уклав від імені
відділу освіти з ТОВ "Технології
гідроочищення" договір № 228, згідно
якого останнє мало провести роботи по
очищенню каналізації Ріпкинської ЗОШ
І-ІІІ ступенів № 2, Вербицької ЗОШ І-ІІІ
ступенів, Замглайської ЗОШ І-ІІІ
ступенів, та Добрянської ЗОШ І-ІІІ
ступенів, вартістю 49 860 грн., та 17.03.2009р.
уклав договір № 229, згідно якого ТОВ
"Технології гідроочищення" мало
провести роботи по очищенню
каналізації в Великозліївській ЗОШ
І-ІІІ ступенів, вартість яких становила
11 202 грн., незважаючи на те, що
кошторисами відділу на 2008-2009 роки,
видатків на проведення відповідних
робіт не передбачалось. 18.01.2009 року
ОСОБА_5 підписав акти приймання
виконаних робіт ТОВ "Технології
гідроочищення", за січень 2009 року та
довідку про вартість робіт, згідно яких
товариством виконано роботи за
договором на суму 49 860 грн., незважаючи
на те, що такі роботи не проводились.
17.03.2009 ОСОБА_5 підписав акти приймання
виконаних робіт з ТОВ "Технології
гідроочищення" та довідку про вартість
виконаних робіт, згідно яких
товариством виконано передбачені
договором роботи, вартістю 11 202, 00 грн.,
незважаючи на те, що такі роботи не
проводились.

Окрім того, у вироку Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 14.04.2014 року зазначено, що ОСОБА_5
своїми діями, які виразились у
зловживанні службовим становищем в
інтересах третіх осіб, всупереч
інтересам служби, що спричинило тяжкі
наслідки, а також у складенні та видачі
службовою особою завідомо неправдивих
офіціальних документів і внесенні до
офіційних документів завідомо
неправдивих відомостей, що спричинило
тяжкі наслідки, вчинив кримінальні
правопорушення, передбачені ч.2 ст.364, ч.
2 ст. 366 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
приймаючи рішення від 18.10.2011р. у справі
№11/90 про задоволення позову,
господарський суд Чернігівської
області, виходив з того, що між ТОВ
"Технології гідроочищення" (підрядник)
та відділом освіти Ріпкинської РДА
(замовник), в особі начальника ОСОБА_5,
було укладено 17.03.2009 р. договір № 229,
згідно якого замовник доручив, а
підрядник зобов'язався виконати роботи
з очищення системи каналізації
Великозміївської ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Крім того, між ТОВ "Технології
гідроочищення" (підрядник) та відділом
освіти Ріпкинської РДА (замовник), в
особі начальника ОСОБА_5, було укладено
15.01.2009р. договір № 228, згідно п. 1.1 якого
замовник доручив, а підрядник
зобов'язався виконати роботи з
очищення системи каналізації ЗОШ І-ІІІ
ступенів в смт. Ріпки, ЗОШ І-ІІІ
ступенів в с. Вербичі, ЗОШ І-ІІІ
ступенів в с. Замглай та ЗОШ І-ІІІ
ступенів у с. Добрянка. На виконання
умов договору №229, сторонами 17.03.2009р.
підписано акт приймання виконаних
підрядних робіт Ф№КБ-2В та довідку про
вартість виконаних підрядних робіт
Ф№КБ-3, згідно яких вартість виконаних
робіт склала 11 202, 00 грн. На виконання
умов договору № 228, сторонами 18.01.2009 р.
підписано акт приймання виконаних
підрядних робіт Ф№КБ-2В за січень 2009р.
та довідку про вартість виконаних
підрядних робіт Ф№КБ-3, згідно яких
вартість виконаних робіт склала 49860, 00
грн. Загальна вартість виконаних ТОВ
"Технології гідроочищення" підрядних
робіт за договором № 229 та договором №
228 складає 61062,00грн.

Отже, враховуючи вищенаведене та вирок
Ріпкинського районного суду від
14.04.2014р. по справі №743/450/14-к, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції обгрунтовано
встановлено, що зазначені прокурором
обставини є нововиявленими у розумінні
п.2 ч.2 ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України, а тому
судове рішення господарського суду
Чернігівської області від 18.10.2011р. у
справі №11/90 підлягає перегляду за
нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
зобов'язанням другої сторони
(замовника), а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного
кодексу України якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і у
погоджений строк або, за згодою
заявника, - достроково.

Зі змісту позовної заяви ТОВ
"Технології гідроочищення" до відділу
освіти Ріпкинської РДА та доданих до
неї доказів вбачається, що підставою
для стягнення 61062,00грн. позивач
зазначав неналежне виконання
відповідачем зобов'язань, які виникли
згідно договорів № 229 від 17.03.2009р., № 228
від 15.01.2009р. та актів виконаних робіт
від 17.03.2009р. на суму 11 202,00грн., від
18.01.2009р. на суму 49 860,00грн. Предметом
позову є вимога позивача про стягнення
з відповідача 61062,00грн. заборгованості
за виконані роботи.

При цьому, вироком Ріпкинського
районного суду від 14.04.2014р. по справі
№743/450/14-к, встановлено, що 18.01.2009 року та
17.03.2009 року ОСОБА_5 підписав акти
приймання виконаних робіт ТОВ
"Технології гідроочищення", за січень
2009 року та довідку про вартість робіт,
згідно яких товариством виконано
роботи за договором на суму 49 860 грн. та
11 202, 00 грн., незважаючи на те, що такі
роботи не проводились.

У відповідності до ч.4 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України вирок суду в кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для
господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Отже, вирок суду в кримінальному
провадженні, а саме встановлення факту
чи мало місце діяння та чи вчинене воно
цією особою, щодо якої ухвалений вирок
є предиціальним фактом у даній справі.
Так предиціально встановлені факти не
підлягають доказуванню, позаяк їх
істинні вже встановлена в рішенні чи
вироку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що вироком суду було
встановлено преюдиційний факт про те,
що посадовою особою відповідача було
підписано акти виконаних підрядних
робіт за договорами № 228 та № 229, за
якими роботи не виконувалися.

При цьому, позивач заперечуючи проти
фактів встановлених у вироку суду
зазначає, що не приймав участі у
вказаному кримінальному провадженні
та не міг захистити свої права, а тому
просить колегію суддів призначити
судовому експертизу на вирішення якої
поставити питання: чи відповідають
акти виконаних робіт КБ-2в та КБ-3 до
договору № 228 та договору № 229 вимогам
нормативно правових актів та чи
виконувалися по вказаних договорах
роботи, та в якому році.

Так, колегія суддів зазначає, що
первинними документами, які
підтверджують виконання робіт є акти
приймання виконаних робіт форми КБ-2в
та довідки про вартість виконаних
робіт форми КБ-3.

Як встановлено вироком суду
відповідачем були підписані вказані
документи всупереч тому, що роботи не
виконувались.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що вищевказані
акти приймання виконаних робіт форми
КБ-2в та довідки про вартість виконаних
робіт форми КБ-3 за січень 2009 року не
можуть вважатися належними та
допустимими доказами у справі

При цьому, встановлення факту
виконання робіт із очищення системи
каналізації у 2008 році, на яке йдеться
посилання в поясненнях деяких
посадових осіб відповідача не є
доречним, оскільки позивач наполягає,
що роботи були виконані у 2009 році на
підставі договорів, які укладалися у
січні, березні 2009 року.

Щодо тверджень позивача, що акт
контрольного обміру від 15-16.10.2013 року є
належним доказом, який підтверджує
факт виконання робіт за договорами № 228
та 229, то колегія суддів зазначає, що в
основу вказаного акту були покладенні
відомості, які відображенні в актах
приймання-передачі виконаних
підрядних робіт на суму 49 860, 00 грн. та на
суму 11 202, 00 грн., які як встановлено
вироком Ріпкинського районного суду
від 14.04.2014р. по справі №743/450/14-к не
можуть вважатися належними та
допустимими доказами виконання робіт.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Щодо вимог прокурора про стягнення з
ТОВ "Технології гідроочищення" на
користь Відділу освіти Ріпкинської
районної державної адміністрації
коштів в сумі 61 062, 00 грн., то суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у їх
задоволенні виходячи з наступного.

Прокурор обґрунтовує свої вимоги в цій
частині тим, що оскільки ТОВ
"Технології гідроочищення"
безпідставно отримало кошти в сумі
61062грн., то на підставі ст. 122
Господарського процесуального кодексу
України підлягає вирішенню і питання
щодо повороту виконання рішення суду
та стягнення з позивача на користь
відповідача зазначених коштів.

Відповідно до ст. 122 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
виконані рішення або постанова змінені
чи скасовані і прийнято нове рішення
про повну або часткову відмову в
позові, або провадження у справі
припинено, або позов залишено без
розгляду, боржникові повертається все
те, що з нього стягнуто на користь
стягувача за зміненими чи скасованими
у відповідній частині рішенням,
постановою.

Видача наказу про повернення стягнутих
грошових сум, майна або його вартості
провадиться господарським судом за
заявою боржника, до якої додається
довідка, підписана керівником чи
заступником керівника і головним
(старшим) бухгалтером, про те, що суму,
стягнуту за раніше прийнятим рішенням,
списано установою банку або майно
вилучено державним виконавцем.

Отже, за змістом ст. 122 Господарського
процесуального кодексу України
поворот виконання рішення, яке
скасовано, відбувається у разі
прийняття нового рішення про повну або
часткову відмову у позові, яке набрало
законної сили.

Рішення, яке прийнято судом 09.07.2014 року,
не набрало законної сили, а тому
прохання прокурора Чернігівської
області про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Технології гідроочищення" на користь
відділу освіти Ріпкинської районної
державної адміністрації коштів в сумі
61 062, 00 грн. є передчасним, поданим без
дотримання положень ст. 122
Господарського процесуального кодексу
України, а тому задоволенню не
підлягає.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 09.07.2014 року у справі № 11/90
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технології гідроочищення» на рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 09.07.2014 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Чернігівської області від 09.07.2014 року у
справі № 11/90 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 11/90 повернути до
Господарського суду Чернігівської
області.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко