ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2014 р.
Справа № 914/3156/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Бортник О.Ю. при секретарі
судових засідань Бобаку Т.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Львів,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Домен-друк», м.
Львів,

про стягнення 16513,04 грн.

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Крумшин М.М. -
представник.

Суть спору: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 звернувся до господарського
суду Львівської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Домен-друк» про
стягнення 16406,40 грн. основного боргу, 65,62
грн. інфляційних, 41,02 грн. 3% річних.
Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки № 11012 від 10.12.2012р., а також ст.
526, ч. 2 ст. 530, ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу та ст. 193 Господарського
кодексу України.

Ухвалою суду від 04.09.2014р. порушено
провадження у справі та прийнято
позовну заяву до розгляду.

Позивач у судовому засіданні повідомив
про сплату відповідачем 16406,40 грн.
основного боргу. Позовні вимоги про
стягнення сум інфляційних та 3% річних
підтримав, подав розрахунок 3% річних по
дебіторській заборгованості ТзОВ
«Домен Друк» перед ФОП ОСОБА_2.

Представником відповідача разом із
супровідним листом від 23.09.2014р. подано
відзив на позовну заяву від 23.09.2014р., у
якому відповідач просить відмовити
повністю у задоволенні позовних вимог
ФОП ОСОБА_2 до ТзОВ «Домен-Друк» про
стягнення заборгованості. Відзив
мотивований тим, що ТзОВ «Домен-Друк»
згідно банківських виписок від 04.09.2014р.
та 10.09.2014р. перерахувало кошти в сумі
16406,40 грн. на розрахунковий рахунок
позивача із зазначенням призначення
платежу та посиланням на рахунок № 10407
від 04.07.2014р. Отже, як зазначає
відповідач, на момент розгляду справи в
суді 23.09.2014р. між позивачем та
відповідачем відсутній предмет спору і
як наслідок не має правових підстав для
задоволення позову в повному обсязі.
Крім цього, представником відповідача
у судовому засіданні визнано та
підтверджено, що поставка по накладній,
що є предметом розгляду у справі,
здійснювалась на підставі договору
підряду № 11012 від 10.12.2012р.

Заслухавши пояснення
представників осіб, які беруть участь у
справі та дослідивши наявні у справі
докази, господарський суд Львівської
області дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, ч. 2 ст.
625, ст. 629, ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. За договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Договір є обов'язковим до виконання
сторонами. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

10.12.2012р. між сторонами у справі укладено
договір поставки № 11012 (надалі -
Договір). Згідно п.п. 1.1, 1.2. Договору
постачальник (позивач) зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця (відповідача), а покупець
прийняти та сплатити за хімічні
продукти на умовах, визначених цим
договором. Поставки товару будуть
здійснюватися окремими партіями на
підставі накладних, які підписуються
повноважними представниками сторін і є
невід'ємною частиною даного договору.

Згідно накладної № 10407 від 04.07.2014р. на
підставі рахунка № 10407 позивачем
поставлено відповідачу товар на суму
23604 грн. Прийняття товару відповідачем
підтверджується підписом та печаткою
юридичної особи на вищезгаданій
накладній.

Відповідно до п. 5.1. Договору оплата за
товар здійснюється покупцем
(відповідачем) у строки, вказані у
рахунках на кожну окрему партію товару.
Однак, позивачем не подано доказів
вручення чи надіслання засобами
поштового зв'язку або іншим способом
відповідачу рахунка № 10407 від 04.07.2014р.
на оплату 23604 грн. за поставлений товар.
04.08.2014р. позивачем надіслано
відповідачу претензію вих № 04/08-1 від
04.08.2014р. про сплату заборгованості в
сумі 21406,40 грн. в семиденний строк з
моменту отримання претензії. Копія
фіскального чеку підприємства
поштового зв'язку, що підтверджує
надіслання даної претензії
знаходиться у матеріалах справи.

Згідно п.п. 1, 2 розділу ІІ Нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень, затверджених
Наказом Міністерства інфраструктури
України від 28.11.2013р. № 958, нормативний
строк пересилання місцевої простої
письмової кореспонденції операторами
поштового зв'язку (без урахуванням
вихідних днів об'єктів поштового
зв'язку) становить Д+2 (де Д - день
подання поштового відправлення до
пересилання в об'єкті поштового
зв'язку). При пересиланні
рекомендованої письмової
кореспонденції зазначені в п. 1 цього
розділу нормативні строки пересилання
збільшуються на один день. З долученої
до матеріалів справи копії фіскального
чеку вбачається, що претензію
надіслано рекомендованих листом. З
урахуванням наведеного, нормативною
датою отримання претензії вих. № 04/08-1
від 04.08.2014р., є 07.08.2014р. У семиденний
строк з дня пред'явлення вимоги оплата
за поставлений товар відповідачем
проведена не була. Відтак, прострочення
виконання зобов'язання мало місце з
15.08.2014р. Наявність заборгованості
опосередковано підтверджується Актом
звірки взаєморозрахунків з 01.07.2014р. по
04.08.2014р. вих. № 1 від 04.08.2014р. на суму 21406,40
грн., підписаного сторонами.

Після звернення позивача із позовом до
суду (03.09.2014р.) та до винесення судового
рішення у справі, відповідачем згідно
платіжних доручень № 5 від 04.09.2014р. про
сплату 5000 грн. та № 3 від 10.09.2014р. про
сплату 11406,40 грн. погашено основний
боргу у повному обсязі. З урахуванням
наведеного, провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення
16406,40 грн. основного боргу підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, у зв'язку з відсутністю
предмета спору.

Крім цього, позивачем у відповідності
до ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено до
стягнення 65,62 грн. інфляційних та 41,02
грн. 3% річних. Як пояснено позивачем
нарахування інфляції було здійснено за
серпень 2014р., оскільки, як зазначено ним
у позовній заяві, остаточний
розрахунок відповідач зобов'язаний був
провести до 13.08.2014р. Відтак, позовна
вимога про стягнення 65,62 грн.
інфляційних за серпень 2014р. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню
у повному обсязі. Стосовно ж 3% річних,
то як вбачається з розрахунку 3% річних
періодом нарахування таких є проміжок
часу з 31.07.2014р. по 10.09.2014р. Позовна вимога
про стягнення 41,02 грн. 3% річних підлягає
задоволенню частково в розмірі 32,60 грн.,
у зв'язку з помилковим визначенням дня,
з якого мало місце прострочення
виконання зобов'язання та з якого у
відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України у
позивача виникає право нарахування
трьох процентів річних від
простроченої суми та допущеними
арифметичними помилками.

Судові витрати у справі на підставі ст.
49 ГПК України покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Судовий збір за розгляд
позовних вимог, провадження щодо яких
припинено, покладається на
відповідача, оскільки спір у справі в
цій частині виник внаслідок його
неправильних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 43, 49, 80, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Домен-друк» (81054,
Львівська область, Яворівський район,
м. Новояворівськ, вул. Привокзальна,
буд. 8, ідент. код юридичної особи 33562775)
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ЗКПО НОМЕР_1) 65,62 грн.
інфляційних, 32,60 грн. трьох процентів
річних та 1826,07 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

2. Провадження у справі в частині
стягнення 16406,40 грн. основного боргу
припинити.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

5. Рішення може бути оскаржене до
Львівського апеляційного
господарського суду в порядку,
встановленому розділом ХІІ ГПК
України.

Суддя
Бортник О.Ю.