ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р.Справа № 922/2766/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в о. відособленого
підрозділу Північна
електроенергетична система, м. Харків
до Ремонтно - будівельного
підприємства "Мостокран-1" у формі ТОВ,
м. Харків про стягнення коштів за
участю представників:

позивача - Грачов Є.О.,дов.№ б/н від
06.06.2014р.

відповідача - ОСОБА_1., адвокат за
договором надання правової допомоги
від 12.09.2013р., свідоцтво № НОМЕР_1 від
18.11.2002р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна
енергетична компанія "Укренерго" в
особі відособленого підрозділу
Північна електроенергетична система
звернулась до господарського суду із
позовною заявою до Ремонтно
будівельного підприємства
"Мостокран-1"у формі ТОВ, в якій
просить суд стягнути з відповідача 90
000,0грн. збитків.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на укладення між
сторонами договору №98-45П-12 від
26.04.2012року на виконання робіт з
капітального ремонту тролей
тельфера(інв№22317) з монорельсом,зігл
із актом дефектів , відповідно до
якого позивач здійснив попередню
оплату згідно платіжного доручення
№916 від 10.05.2012року . Роботи за
договором прийняті замовником на
суму 154 231,88грн., що підтверджується
актом приймання виконаних
будівельних робіт від 27.06.2012року та
сплачені у повному обсязі , що
підтверджує платіжним дорученням
№1371 від 04.07.2012року на суму 107 961,57грн.

Роботи за договором прийняті
Замовником на суму 154 231,88 грн. (Акт
приймання виконаних будівельних
робіт від 27.06.2012 року) та сплачені у
повному обсязі, що підтверджується
наступним платіжним дорученням від
04.07.2012 року № 1371 на суму 107 961,57 грн.

Як вказує позивач, в позовній заяві
внаслідок перевірки
фінансово-господарської діяльності
Північної ЕС за період з 01.04.2011 по
31.12.2012 роки, що проводилася на
підставі наказу ДП "НЕК "Укренерго"
від 26.04.2013 року № 229 "Про проведення
контрольного заходу" та програми
перевірки, затвердженої в.о.
директора ДП "НЕК "Укренерго"
встановлено ряд порушень, що
відображені в акті контрольного
заходу з питань
фінансово-господарської діяльності
Північної ЕС від 06.06.2013 року № 08-3-7-4,
а саме:

актом №1 приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2012
року, прийняті роботи передбачені
Договором на суму 154 234,38 грн., а
вартість використаних при ремонті
матеріальних ресурсів склала 141 400,00
грн., з яких:

шинопровод КВН 4/40-4(пружинне
з'єднання) в кількості 14 шт. по ціні 3
578,2 грн., на суму 50 094,2 грн.

шинопровод КВН 4/40-4(болтове з'єднання)
кількості 2 шт. по ціні 4 030 грн., на
суму 8 060 грн.

шинопровод КВН 4/40-2(пружинне
з'єднання) в кількості 1 шт. по ціні 2
198 грн., на суму 2 198грн.

шинопровод КВН 4/40(вигнуте з'єднання)
в кількості 6 шт. по ціні 8 667,6 грн.,
на суму 52 005,6 грн.

вентиляційна секція в кількості 1 шт.
по ціні 13 550,9 грн. на суму 13 550,9 грн.

інші матеріали, на суму 15 500 грн.

З метою усунення виявлених порушень,
позивач 25.09.2013року надіслав вимогу
№4771/04-42 про повернення зайво
сплачених грошових коштів у розмірі
90 000,0грн., проте відповідач зайво
сплачені грошові кошти не повернув,
вказані обставини стали підставою
для звернення позивача з позовом.

Ухвалою господарського суду від
07.07.2014року порушено провадження у
справі№922/2766/14, розгляд справи
призначено на 05.08.2014року .

Ухвалою господарського суду від
05.08.2014року , задоволено клопотання про
продовження терміну розгляду спору
по справі на п'ятнадцять днів для
надання доказів по справі в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України до
19.09.2014року, задоволено клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи, розгляд справи відкладено до
10.09.2014року.

В судовому засіданні 10.09.2014року
оголошено перерву до 16.09.2014року , з
метою надання сторонами доказів в
підтвердження заявлених вимог та
заперечень.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.09.2014року підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі, про те вимог ухвали
господарського суду про порушення у
справі, у повному обсязі не виконав.

Представник відповідача, в судовому
засіданні 16.09.2014року заперечує проти
заявлених позовних вимог, через
канцелярію господарського суду
(вх.№31148 від 10.09.2014року) надав відзив на
позовну заяву в якому просить суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, вказуючи на те, що та єдиним
доказом на підтвердження заявлених
позовних вимог щодо стягнення збитків
позивачем надано акт контрольного
заходу № 08-3-7-4 від 06.06.13 року,який
здійснений вже після проведення робіт
та здійснення розрахунків, крім того,
на думку , відповідача з даного акту не
вбачається яким чином та на підставі
яких даних перевіряючими зроблений
висновок про невідповідність вартості
шинопроводів.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

З*ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно та
повно дослідивши надані учасником
судового процесу докази, суд встановив
наступне.

Між Державним підприємством
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" в о. відособленого
підрозділу Північна
електроенергетична система та
Ремонтно будівельним підприємством
"Мостокран-1"у формі ТОВ та РБП
«Мостокран-1», було укладено договір
від 26.04.2012 р. № 98-45П-12 на виконання робіт
з капітального ремонту тролей тельфера
(інв. № 22317) з монорельсом, згідно із
Актом дефектів.

Вартість робіт згідно п. 2.1. договору
визначається твердою договірною ціною
(Додаток № 2), складеною на підставі
розрахунку № 1-1 (Додаток № 3) та
розрахунку № 1-2 (Додаток № 4), які є
невід'ємними частинами цього договору
і становить: 128 528,65 грн., крім того ПДВ 20%
- 25 207,73 грн., разом з ПДВ - 154 234,38 грн.

Відповідно до п. 2.3. Договору, Замовник
протягом 20 -ти банківських днів з
моменту підписання даного договору
перераховує Підряднику попередню
оплату у розмірі 30 % від вартості робіт,
що становить 38 558,59 грн., крім того ПДВ 20%
- 7 711,72 грн., разом з ПДВ - 46 270,31 грн.

Підрядник повинен протягом трьох
банківських днів після перерахування
замовником попередньої оплати надати
податкову накладну ,виписану згідно з
вимогами чинного законодавства ,на
суму попередньої оплати.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач здійснив попередню оплату
10.05.2012 року, що підтверджується
платіжним дорученням від 10.05.2012 року №
916.

Відповідно до п. 2.4. Договору,
розрахунки за виконані роботи
проводяться протягом 20 банківських
днів за мінусом попередньої оплати в
сумі30% після підписання уповноваженими
представниками Сторін актів приймання
виконаних будівельних робіт (форма №
КБ -2В), довідок про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат (форма №
КБ-3), наданих податкових накладних,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок Підрядника. Оплата
здійснюється на підставі підписаних
Сторонами актів після повного
врахування попередньої оплати.

Згідно п. 3.1. Договору, роботи повинні
бути виконані протягом червня 2012 року.

У відповідності до п. 8.1 договір набирає
чинності з моменту підписання і діє до
31.12.2012 р. крім гарантійних зобов'язань,
що діють до повного їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
роботи за договором прийняті
Замовником на суму 154 231,88 грн. (Акт
приймання виконаних будівельних робіт
від 27.06.2012 року) та сплачені у повному
обсязі, що підтверджується наступним
платіжним дорученням від 04.07.2012 року №
1371 на суму 107 961,57 грн.

Як вказує позивач в позовній заяві,
внаслідок перевірки
фінансово-господарської діяльності
Північної ЕС за період з 01.04.2011 по 31.12.2012
роки , що проводилася на підставі
наказу ДП «НЕК «Укренерго» від 26.04.2013
року № 229 «Про проведення контрольного
заходу» та програми перевірки,
затвердженої в.о. директора ДП «НЕК
«Укренерго» встановлено ряд порушень,
що відображені в акті контрольного
заходу з питань
фінансово-господарської діяльності
Північної ЕС від 06.06.2013 року № 08-3-7-4, а
саме:

актом №1 приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2012
року, прийняті роботи передбачені
Договором на суму 154 234,38 грн., а
вартість використаних при ремонті
матеріальних ресурсів склала 141 400,00
грн., з яких:

шинопровод КВН 4/40-4(пружинне
з'єднання) в кількості 14 шт. по ціні 3
578,2 грн., на суму 50 094,2 грн.

шинопровод КВН 4/40-4(болтове з'єднання)
кількості 2 шт. по ціні 4 030 грн., на
суму 8 060 грн.

шинопровод КВН 4/40-2(пружинне
з'єднання) в кількості 1 шт. по ціні 2
198 грн., на суму 2 198грн.

шинопровод КВН 4/40(вигнуте з'єднання)
в кількості 6 шт. по ціні 8 667,6 грн.,
на суму 52 005,6 грн.

вентиляційна секція в кількості 1 шт.
по ціні 13 550,9 грн. на суму 13 550,9 грн.

інші матеріали, на суму 15 500 грн.

З метою усунення виявлених порушень,
позивач 25.09.2013року надіслав вимогу
№4771/04-42 про повернення зайво
сплачених грошових коштів у розмірі
90 000,0грн., проте відповідач зайво
сплачені грошові кошти не повернув,
вказані обставини стали підставою
для звернення позивача з позовом .

Надаючи правову оцінку викладеним
обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
та статтею 20 Господарського кодексу
України визначено переліки способів
захисту порушених прав.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України визначає, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно статті 20 Господарського кодексу
України, кожний суб'єкт господарювання
та споживач має право на захист своїх
прав і законних інтересів. Права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання
повністю або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемлюють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до порушення
прав та законних інтересів суб'єктів
господарювання; припинення дій, що
порушують право або створюють загрозу
його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода)
та втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

З вищенаведеного вбачається, що
відшкодування збитків має характер
універсального засобу захисту
цивільних прав, одночасно
відшкодування збитків є мірою
відповідальності. Як у випадку
виконання договору, так і за
зобов'язанням, що виникають унаслідок
заподіяння шкоди, чинне законодавство
виходить з принципу вини контрагента
або особи, яка заподіяла шкоду.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
за змістом статей 22, 623 ЦК України,
статей 224, 225 ГК України для
застосування такої відповідальності,
як стягнення збитків у вигляді витрат,
які особа зробила для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), необхідними є наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та завданими збитками та вини.

Разом з тим, відсутність хоча б одного
із зазначених елементів, утворюючих
склад цивільного правопорушення,
звільняє боржника від
відповідальності, оскільки його
поведінка не може бути кваліфікована,
як правопорушення.

Оцінюючи подані докази,зокрема, акт
контрольного заходу № 08-3-7-4 від 06.06.13
року, господарський суд зауважує на те,
що з даного акту не вбачається яким
чином та на підставі яких даних
зроблено висновок про невідповідність
вартості шинопроводів, таким чином
позивачем доказово не доведено, що ціна
встановлених шинопроводів є надто
завищеною, оскільки позивачем були
прийняті роботи, без зауважень, що
свідчить про вільне волевиявлення
сторін та досягнення ними згоди щодо
вартості виконаних робіт, окрім того,
ціни на спірний товар не підпадають під
обов'язкове державне регулювання цін і
тарифів, а тому в силу свободи договору
можуть визначатися сторонами на
власний вибір.

Відтак, суд відзначає, що в даному
випадку відсутній такий елемент
цивільного правопорушення як
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою відповідача та збитками,
які як зазначає позивач він поніс в
результаті укладеного договору.

У роз'ясненні Вищого господарського
суду України N 02-5/215 від 01.04.94 "Про деякі
питання практики вирішення спорів
пов'язаних з відшкодуванням шкоди"
зазначається, що вирішуючи спори про
стягнення заподіяних збитків
(відшкодування шкоди), господарський
суд перш за все повинен з'ясувати
правові підстави покладення на винну
особу зазначеної майнової
відповідальності, а саме наявність
правил поведінки, встановленого
законом або договором; наявність факту
порушення такого правила поведінки
винною особою; наявність збитків у
потерпілої особи; наявність
безпосереднього причинно-наслідкового
зв'язку між протиправною поведінкою
особи, яка завдала шкоду, та збитками
потерпілої сторони.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України
відшкодування збитків є одним зі
способів захисту цивільних прав та
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками відповідно до
пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є
втрати, які особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками процесу.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. "Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено необґрунтованість
позовних вимог, вони задоволенню не
підлягають.

Між тим в матеріалах справи відсутні
докази та судом не встановлено
обставин, які б підтверджували, що
відповідачем були порушені прийняті за
укладеним з позивачем договором
зобов'язання, що є підставою для
застосування до нього такої міри
відповідальності як відшкодування
збитків.

В свою чергу позивачем не доведена суду
протиправність поведінки відповідача,
також між такою поведінкою відповідача
і заявленими збитками відсутній прямий
причинний зв'язок. Відтак, вказані
обставини виключають можливість для
покладення на відповідача
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків, що заявлені
позивачем до стягнення.

Таким чином, за відсутності
протиправної поведінки (факту
порушення договору) з боку відповідача
як основного елементу складу
цивільного правопорушення, інші його
елементи (вина, причинно-наслідковий
зв'язок між порушенням і завданими
збитками та, власне, самі збитки) також
відсутні. А отже підстав для
притягнення Відповідача до
цивільно-правової відповідальності за
договором у вигляді стягнення збитків
немає.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у даній
справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

Повне рішення складено 18.09.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк