Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" вересня 2014 р.
Справа № 906/940/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Довгалюку Р.О.

за участю представників сторін:

- від позивача: Заруцька І.В. - заступник
начальника відділу контролю, аудиту та
юридичної роботи, дов. №05/2294 від 08.07.2014
р.

- від відповідача: Назаров М.М. -
головний бухгалтер, дов. №03.09.2014 р.

прокурор: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Заступника прокурора
Житомирської області в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Житомирській області (м.
Житомир)

до Публічного акціонерного товариства
"Головинський Граніт" (смт. Головино,
Черняхівський район, Житомирська
область)

про стягнення 499175,16 грн.

У відповідності до ч. 3 ст. 69 ГРК України,
строк розгляду спору продовжено на
п'ятнадцять днів.

Заступник прокурора Житомирської
області звернувся до суду з позовом в
інтересах держави в особі РВ ФДМУ по
Житомирській області про стягнення з
ПАТ "Головинський Граніт" (смт.
Головино, Черняхівський район) 298085,58
грн., з яких 286127,01 грн. - борг по орендній
платі, 11958,57 грн. - пеня. В обґрунтування
позовних вимог прокурор посилається на
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за Договором оренди
державного майна №22 від 21.12.2001 р. (зі
змінами та доповненнями), у зв'язку з
чим за ним утворився борг у розмірі
286127,01 грн.

Ухвалою від 11.07.2014 р. господарський суд
прийняв позовну заяву, порушив
провадження у справі, призначив
засідання суду; зобов'язав сторони
надати необхідні документи.

До початку розгляду справи по суті,
28.08.2014 р. до господарського суду від
прокурора надійшла заява №05/2/1-2067-14 від
28.08.2014 р. з додатками (а. с. 91 - 99), щодо
збільшення позовних вимог за рахунок
додаткового заявленого до стягнення
періоду нарахування заборгованості по
орендних платежах за червень липень 2014
р. до 394175,16 грн., з яких: 371148,84 грн. -
основний борг, 23026,32 грн. - пеня та
припинення провадження у справі на
суму боргу 105000,00 грн., частково
сплачених відповідачем в рахунок
погашення оренди за грудень 2013 р. -
березень 2014 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі, зокрема, збільшити розмір
позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" під збільшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення кількісних
показників за тією ж самою вимогою, яку
було заявлено в позовній заяві.

Оскільки заява прокурора №05/2/1-2067-14 від
28.08.2014 р. не суперечить законодавству та
не порушує чиї - небудь права і
охоронювані законом інтереси, остання
приймається господарським судом до
розгляду разом з первісно заявленими
позовними вимогами.

Ухвалою від 10.09.2014 р. господарський суд
продовжив строк вирішення спору до
25.09.2014 р., розгляд справи відклав,
зобов'язав позивача та відповідача:
надати докази сплати боргу (за
наявності).

В засіданні суду представник позивача
позов підтримав, з підстав викладених у
позовній заяві та заяві про збільшення
позовних вимог від 28.08.2014 р., повідомив,
що заборгованість відповідача згідно з
Договором оренди №22 від 21.12.2001 р. не
змінилась і станом на день судового
розгляду справи складає 394 175,16 грн.

Представник відповідача в засіданні
суду проти заявленої позивачем до
стягнення суми не заперечив, борг по
орендних платежах у розмірі 371148,84 грн.
визнав.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2001 р. між РВ ФДМУ по Житомирській
області (орендодавець/позивач) та ЗАТ
"Головинський кар'єр "Граніт"
(орендар/відповідач) було укладено
Договір оренди цілісного майнового
комплексу державного підприємства
"Головинський кар'єр" №22, що належить до
державної власності (далі - Договір),
згідно з п. 1.1 якого орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування цілісний майновий
комплекс державного підприємства
"Головинський кар'єр", склад і вартість
якого визначено згідно з актом оцінки,
протоколу про результати
інвентаризації та передавального
балансу підприємства, складеного
станом на 30.11.2001 р., вартість якого
становить 2655000,00 грн., у тому числі
основні фонди за залишковою вартістю
2655000,00 грн.

Згідно з п. 10.1 Договору, останній
укладено строком на 5 років, що діє на
період з 21.12.2001 р. по 21.12.2006 р. включно.

В подальшому за погодженням сторін
неодноразово укладались додаткові
договори та угоди про внесення змін та
доповнень до Договору оренди №22 від
21.02.2001 р., стосовно строків дії договору,
вартості орендованого майна, орендної
ставки тощо (а. с. 14 - 25).

Зокрема, Додатковим договором №10 від
17.08.2011 р. до Договору оренди були
внесені зміни до тексту Договору в
частині заміни найменування орендаря
із Закритого акціонерного товариства
"Головинський кар'єр "Граніт" на
Публічне акціонерне товариство
"Головинський Граніт" (а. с. 24).

Договором про внесення змін та
доповнень до вказаного Договору оренди
№22 від 20.02.2006 р. було продовжено строк
дії договору на 9 років до 21.12.2010 р. (а. с.
16), а Додатковим договором №6 від 20.12.2010
р. до 21.12.2015 р. (а. с. 19).

Так, беручи до уваги зміст
правовідносин та характер взятих
зобов'язань, між сторонами виникли
правовідносини з Договору оренди №22
від 21.12.2001 р., з додатковими договорами
та угодами до нього (а. с. 10 - 12, 14 - 25).

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

У зв'язку з тим, що орендоване майно є
державною власністю, спірні відносини
регулюються також Законом України "Про
оренду державного та комунального
майна".

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначено, що орендою є
засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним
орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 2.1 Договору сторони визначили,
що орендар вступає у строкове платне
користування підприємством у термін,
указаний у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього Договору та
акта приймання-передачі підприємства.

Як свідчить акт приймання - передачі в
оренду цілісного майнового комплексу
від 21.12.2001 р., орендодавець передав, а
орендар прийняв відповідно до умов
Договору оренди основні фонди за
балансовою вартістю - 10801000,00 грн.,
основні фонди за залишковою вартістю -
2655000, 00 грн. (а. с. 13, копія на звороті).

Приписами ч. 1 ст. 762 ЦК України
визначено, що за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 статті 19 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Пунктами 3.1 та 3.2 Договору сторони
погодили, що орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України і становить 8850,00 грн. без ПДВ за
базовий місяць розрахунку - листопад 2001
р.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди -
грудень 2001 р. визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць на індекси інфляції за грудень
2001 р. Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць. Відповідно до п. 3.3
Договору, орендна плата
перераховується до державного бюджету
щомісяця не пізніше 10 числа місяця
наступного за звітним.

Додатковою угодою №1 від 15.12.2003 р. до
Договору було внесено зміни в частині
встановлення орендної плати за базовий
місяць розрахунку - листопад 2003 р.,
змінено вартість орендованого майна
станом на 30.11.2003 р. у розмірі 2331713,65 грн.
(а. с. 14).

У зв'язку з прийняттям 27.12.2006 р.
постанови Кабінету Міністрів України
№1846 щодо внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р.
№786, якою затверджено "Методику
розрахунку і порядок використання
плати за оренду державного майна", між
сторонами спору було укладено Договір
№4 від 18.03.2008 р. про внесення змін до
Договору оренди №22 від 21.12.2001 р. в
частині встановлення з 01.03.2008 р. річної
орендної ставки за використання
цілісного майнового комплексу
державного підприємства на рівні 6% від
вартості майна, зазначеної у Змінах до
акту оцінки вартості майна цілісного
майнового комплексу ДП "Головинський
кар'єр", затверджених наказом РВ ФДМУ по
Житомирській області від 15.12.2003 р. №627;
пункт 3.1 Розділу 3 "Орендна плата"
Договору було викладено в новій
редакції де "базовий місяць розрахунку
лютий 2008 р. - 20157,66 грн." (а. с. 17).

Додатковим договором №9 від 31.03.2011 р.
про внесення змін та доповнень до
Договору оренди сторони дійшли згоди,
що вартість основних засобів, які
входять до складу орендованого
цілісного майнового комплексу ДП
"Головинський кар'єр", відповідно до
Звіту про оцінку майна станом на 30.11.2010
р., становить 8040079,55 грн. без ПДВ; пункт 3.1
розділу 3 Договору оренди було
викладено в новій редакції в частині
встановлення базового місяця
розрахунку та суми оренди "лютий 2011 р. -
41295,56 грн."; пункт 3.3 змінено "Орендна
плата перераховується до державного
бюджету щомісяця не пізніше 15 числа
місяця наступного за звітним» (а. с. 22).

11.02.2014 р. сторони підписали Додатковий
договір №11 до Договору оренди, згідно з
яким визначено річну орендну ставку за
використання цілісного майнового
комплексу на рівні 12% від вартості
майна, зазначеної в Звіті про оцінку
майна станом на 30.11.2010 р., яка
застосовується з грудня 2013 р.;
погоджено в п. 3.1 Договору, що "Орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропозиції її
розподілу, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р.
№786 (із змінами та доповненнями) і
становить без ПДВ 84742,44 грн. за базовий
місяць розрахунку, грудень 2011 року" (а.
с. 25).

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем в період з 15.01.2014 р. по 22.08.2014 р.
було нараховано відповідачу орендної
плати за користування майном
підприємства на суму 702648,84 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Однак відповідач обов'язок по сплаті
коштів у строк, встановлений в п. 3.3
Договору, виконав частково, сплативши
на рахунок позивача 226500,00 грн.,
внаслідок чого у відповідача станом на
дату звернення позивача до суду
утворився борг по сплаті орендних
платежів у розмірі 476148,84 грн. (702648,84 -
226500,00 )

27.03.2014 р. позивач направив на адресу
відповідача претензію вих. №03/1031 від
26.03.2014 р. щодо стягнення заборгованості
з орендної плати. До претензії було
додано розрахунки заборгованості по
орендній платі та пені (а. с. 30 - 31).

У відповідь на претензію, відповідач
листом №292 від 19.05.2014 р. заборгованість
перед позивачем визнав, повідомив, що
остання виникла у зв'язку із критичним
положенням в економіці Україні та
тяжким фінансовим становищем на
підприємстві; зобов'язався сплатити
заборгованість з орендної плати, яка
виникла на 01.05.2014 р. протягом 12 місяців,
поточні платежі зобов'язався проводити
своєчасно (а. с. 32).

Судом встановлено, що в процесі
розгляду справи відповідач частково
сплатив 105000,00 грн. основного боргу по
орендній платі, що підтверджується
актом звірки розрахунків станом на
09.09.2014 р. та платіжними дорученнями (а. с.
87 - 90, 108 - 109).

Оскільки вказана сума була оплачена
відповідачем після звернення позивача
до суду, провадження у справі в частині
стягнення 105000,00 грн. слід припинити на
підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

З огляду на викладене, станом на день
розгляду справи борг відповідача перед
позивачем по сплаті орендних платежів
за Договором оренди №22 від 21.12.2001 р.
складає 371148,84 грн. (702648,84 - (226500,00 + 105000,00),
доказом чого є розрахунок
заборгованості (а. с. 94) та довідка про
стан надходження орендної плати (а. с. 97-
99).

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Аналогічні положення місяться в ст. 193
Господарського кодексу України.

Оскільки, як у строки встановлені
Договором, так і на дату вирішення
спору відповідачем не проведено
розрахунки за оренду державного майна
та не спростовано факт наявності
заборгованості, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 371148,84 грн. основного боргу
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Розглядаючи питання щодо законності та
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені,
суд приймає до уваги, що згідно з п. 3.5
Договору, орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету, відповідно до чинного
законодавства України, з урахуванням
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Додатковим договором №9 від 31.03.2011 р.
про внесення змін та доповнень до
Договору оренди №22 від 21.12.2001 р. пункт 3.5
Договору доповнено реченням:
"Нарахування та стягнення пені
здійснюється за весь термін
прострочення орендарем виконання
зобов'язання щодо перерахування
орендної плати в терміни, встановлені
п. 3.3 Договору".

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зі змісту ст. 610 Цивільного кодексу
України випливає, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків
оплати орендних платежів, є порушенням
зобов'язання, що відповідно до ст. 611
Цивільного кодексу України тягне за
собою правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплату
неустойки.

За таких обставин, враховуючи
наявність зазначених у Договорі
підстав для застосування до
відповідача відповідальності у
вигляді сплати пені, перевіривши
правильність її нарахування, суд
приходить до висновку що позивачем
правомірно та обґрунтовано заявлено до
стягнення пеню у розмірі 23026,32 грн., що
підтверджується розрахунком за період
з 16.12.2013 р. по 22.08.2014 р. (а. с. 95 - 96).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін.

Відповідач за підставами пред'явлення
та предметом позов не оспорив, доказів
погашення заборгованості не надав,
борг визнав.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд вважає позовні
вимоги (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог №05/2/1-2067-14
від 28.08.2014 р.) обґрунтованими,
заявленими відповідно до чинного
законодавства і укладеного Договору та
такими, що підлягають частковому
задоволенню на суму 394175,16 грн., з яких:
371148,84 грн. заборгованості по сплаті
орендних платежів за Договором оренди
№22 від 21.12.2001 р. та 23026,32 грн. пені.

Провадження у справі в частині
стягнення 105000,00 грн. по сплаті орендних
платежів слід припинити на підставі
п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Судовий збір підлягає до стягнення з
відповідача, у відповідності до ч. 3 ст.
46 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1 - 1 ч. 1 ст. 80, 82 - 85
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Головинський граніт" (12325,
Житомирська область, Черняхівський
район, смт. Головино, вул.
Адміністративна, 8, ідентифікаційний
код: 31603505)

на користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Житомирській області (10014, м. Житомир,
вул. 1 Травня, 20, код: ):

- 371148,84 грн. - основного боргу

- 23 026,32 грн. - пені.

3. В частині стягнення боргу в сумі 105000,00
грн. провадження по справі №906/940/14
припинити.

4. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Головинський граніт" (12325,
Житомирська область, Черняхівський
район, смт. Головино, вул.
Адміністративна, 8, ідентифікаційний
код: 31603505) на користь Державного
бюджету України:

- 9983,50 грн. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.09.2014 р.

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - РВ ФДМУ по Житомирській області, 10014,
м. Житомир, вул. 1 Травня, 20

3 - ПАТ "Головинський граніт", 12325,
Черняхівський район, смт. Головино, вул.
Адміністративна, 8

4 - прокуратура Житомирської області