ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" вересня 2014 р.Справа № 922/2785/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання
Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовомПідприємства "Фортіс"
Харківської обласної організації
Всеукраїнської організації інвалідів
"Союз організацій інвалідів України м.
Харків доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Серп і молот плюс", м.
Харків про стягнення заборгованості в
сумі 366749,80грн. за участю представників
сторін:

від позивача: Рибалко Г.С. - довіреність

від відповідача: Лежнін В.І. -
довіреність

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Підприємство "Фортіс"
Харківської обласної організації
Всеукраїнської організації інвалідів
"Союз організацій інвалідів України"
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Серп і молот плюс"
про стягнення заборгованості за
поставлений товар в сумі 366 749,80 грн.

Позивач в обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що між ним як
постачальником та відповідачем як
покупцем склалися господарські
відносини з поставки товару, що
підтверджується, на його думку,
рахунками-фактури, на підставі яких
відповідачем був отриманий товар,
видатковими та податковими накладними.
Позивач стверджує про те, що ним надані
покупцю всі товаророзпорядчі
документи. В свою чергу відповідач
поставлений товар не оплатив, у зв'язку
з чим за ним утворився борг в сумі 371749,80
грн.

Відповідачем відзиву до матеріалів
справи не надано.

Під час розгляду даної справи
представники сторін заявляли про
взаємну домовленість щодо
врегулювання спору в добровільному
порядку та наміру укладення мирової
угоди. Однак мирова угода між сторонами
укладена не була.

У відповідності до статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
як це встановлено статтею 33 ГПК
України.

Згідно зі статтею 34 цього ж кодексу
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарським процесуальним кодексом
України у статті 81 передбачені
підстави залишення позову без
розгляду, зокрема, якщо позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Господарським судом Харківської
області розгляд даної справи
неодноразово відкладався, у зв'язку з
неявкою сторін, неподанням ними
витребуваних доказів та необхідністю
витребування додаткових доказів для
з'ясування обставин, що мають значення
для правильного вирішення спору,
зокрема, судом витребовувались у
позивача оригінали видаткових
накладних, оформлених у відповідності
до вимог Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні" із зазначенням
даних, що дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції, або будь-які
інші докази на підтвердження отримання
відповідачем товару за спірними
правовідносинами (листування,
пов'язане із виконанням договору; акти
звіряння розрахунків, тощо). Однак,
позивачем вказані документи надані не
були.

У відповідності до статті 9 Закону
України "Про бухгалтерській облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Частиною другою даного Закону
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (далі - Положення),
встановлено, що первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з пунктом 2.4. Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

В Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаниї
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженій наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 року №99
(далі - Інструкція) у пункті 2 зазначено,
що сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(цінності) відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів.

Враховуючи викладене, господарський
суд вказує на те, що із наданих
позивачем до матеріалів справи копій
видаткових накладних, за якими, за
твердженням позивача, продавець
постачав, а покупець отримував товар,
не можливо встановити особу, яка
отримувала матеріальні цінності за
цими накладними.

Інших доказів, якими б
підтверджувались позовні вимоги,
позивачем надано не було, поважних
причин такого ненадання не наведено.

Посилання позивача на його документи
податкового обліку та звітності не
можуть бути прийняти судом як докази
винекнення зобов'язань відповідача за
спірною господарською операцією з
постачання товарів.

Беручи до уваги зазначене,
господарський суд дійшов висновку про
необхідність залишення позову без
розгляду, у зв'язку з тим, що позивачем
без поважних причин не надано суду
належних та допустимих доказів,
необхідних для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду даного спору.

Після усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду, позивач
має право знову звернутися з ним до
господарського суду в загальному
порядку

Керуючись пунктом 5 частини 1 стятті 81,
статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя М.В. Калантай