ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.09.14 № 910/20188/14. Суддя Ващенко Т.М.,
розглянувши

позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лотуре-Агро"

про стягнення 39 147,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автотранс-Бакалія»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Трейдінг
Восток» про стягнення 68 378,00 грн.

Подана Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автотранс-Бакалія»
позовна заява про стягнення 68 378,00 грн.
не відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а із позовних заяв
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Пунктом 2.21 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 21.02.2013,
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено, що платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Позивачем додано до позовної заяви
докази на підтвердження сплати
судового збору, які не відповідають
встановленим законом вимогам.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004р. №22 платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту № 41 (підписи платника)
ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком і
зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

При цьому згідно з п. 2.4 вказаної
Інструкції банк перевіряє
відповідність заповнення реквізитів
розрахункових документів клієнтів,
крім інкасових доручень (розпоряджень),
вимогам додатка 8 до цієї Інструкції,
зокрема, банк платника перевіряє
заповнення таких реквізитів: "Платник",
"Код платника", "Рахунок платника", "Банк
платника", "Код банку платника", а також
"М. П." та "Підписи платника" (якщо згідно
з формою документа вимагається їх
заповнення).

Натомість, у приєднаній до позовної
заяви № б/н від 23.05.14. квитанції
відсутні підписи відповідальних осіб
платника, та відсутні підпис
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку, тобто вказані
реквізити не заповнені як того вимагає
вищезазначена інструкція, а в суду
відсутня можливість дійти висновку про
те, що позивачем до матеріалів позовної
заяви долучено саме оригінал квитанції
про сплату судового збору, адже згідно
з п. 2.21 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.13. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою подаються до
господарського суду тільки в
оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Крім того, суд звертає увагу, що при
повторному звернення з даним позовом
до суду слід подати докази зарахування
судового збору в розмірі 1 827,00 грн. в
доход Державного бюджету України.

Таким чином суд дійшов висновку, що
позивачем не додано належного доказу
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі, тому дана позовна
заява підлягає поверненню позивачу на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог ст.
57 Господарського процесуального
кодексу України, враховуючи, що приписи
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України носять імперативний
характер, суд дійшов висновку, що
викладені обставини є підставою для
повернення позовної заяви відповідно
до ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду
міста Києва з позовом.

Суддя
Т.М. Ващенко